Провадження № 2/470/63/20
Справа № 470/942/19
02 квітня 2020 року смт. Березнегувате
Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Лусти С.А.,
за участю секретаря судового засідання Дячук А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком,
11 грудня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з відповідним позовом до відповідача, в якому зазначив, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , в якому зареєстрована його колишня невістка ОСОБА_2 , але фактично в будинку не проживає з 2015 року в зв`язку з виїздом на постійне місце проживання до м. Києва. Посилаючись на те, що реєстрація місця проживання відповідача у будинку позбавляє у повній мірі користуватися наданими йому правами, позивач просив визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком.
Ухвалою суду від 13 березня 2020 року замінено позивача у вказаній справі ОСОБА_3 на його правонаступника ОСОБА_1 .
Позивач та його представник ОСОБА_4 (діюча на підставі договору № 146 від 08.02.2019 року) в судове засідання не з`явилися, надали письмові заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та погодилися на заочний розгляд справи.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням та опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Заяв про поважність неявки в судове засідання, відзиву, заперечень на позовну заяву не надала.
Судом, за згоди позивача та його представника, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч.1 ст.280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого виконавчим комітетом Маліївської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області 21 грудня 2019 року, актовий запис № 19 (а.с.33).
Із заповіту, посвідченого секретарем виконкому Маліївської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області Кирпичовою С.С. 07 лютого 2012 року вбачається, що за свого життя ОСОБА_3 належні йому на праві власності житловий будинок з усіма господарськими, побутовими спорудами та земельну ділянку, що по АДРЕСА_1 , заповів своєму сину ОСОБА_1 , про що свідчить копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 29612368 від 14.02.2012 року (а.с.35,36).
Факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті батька підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 59881237 від 20.03.2020 року, наданого Березнегуватською державною нотаріальною конторою (а.с.41).
З довідки виданої виконавчим комітетом Маліївської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області № 53 від 07 лютого 2019 року слідує, що у будинку АДРЕСА_1 , окрім померлих ОСОБА_3 та його дружини, зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 та її доньки ОСОБА_5 , 2003 року народження (а.с.8).
Однак з акту обстеження місця проживання, складеного депутатом Маліївської сільської ради Басьонок І.М. в присутності двох свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 31 січня 2019 року убачається, що відповідач зареєстрована в будинку за вищевказаною адресою, але в ньому не проживає з 2015 року (а.с.7).
Відповідач порушує право позивача тим, що не знялася з реєстрації як така, що не проживає і не користується жилим приміщенням.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому, відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Аналіз наведених правових норм цивільного та житлового законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК Української РСР за тимчасово відсутнім громадянином жиле приміщення зберігається протягом шести місяців.
Згідно з ст.72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, провадиться в судовому порядку.
Враховуючи, що відповідач не проживає у житловому будинку понад шість місяців з моменту реєстрації, не надала суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджали їй користуватися житловим приміщенням, відсутність права власності на житловий будинок, суд приходить до висновку, що відповідач може бути визнана такою, що втратила право користування житловим будинком, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача обов`язок по відшкодуванню позивачу судового збору.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 268, 274-279, 280 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим будинком номер АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте Березнегуватським районним судом Миколаївської області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-денний строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його постановлення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя С. А. Луста