Постанова

Іменем України

06 квітня 2020 року

м. Київ

справа №750/3487/16-ц

провадження №61-8637св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М.

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження справу за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 12 квітня 2019 року у складі судді Бобрової І. О.

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог та судового рішення суду першої інстанції

У квітні 2016 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі -

ПАТ «Універсал Банк») звернулося до до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з позовом, у якому просило стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі

42 240 доларів США.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 грудня 2018 року позов задоволено. Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 04 березня 2008 року в розмірі

42 240 доларів США.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанцій

Не погоджуючись з ухваленим судовим рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 12 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 повернуто заявнику.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_3 зловживає процесуальними правами, що спрямовано на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи та суперечить завданню цивільного судочинства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у травні 2019 року, ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, справу передати на новий розгляд до апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що у зв`язку з незаконним поверненням апеляційної скарги від 26 березня 2019 року, ОСОБА_3 було повторно подано апеляційну скаргу. Повертаючи апеляційну скаргу було порушено вимоги закону. Подання повторної апеляційної скарги не віднесено законом до зловживання процесуальними правами. Оскаржувана ухвала апеляційного суду, за твердженнями заявника, обмежує його право на судовий захист.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи до суду не подано.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року

№ 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Форма і зміст апеляційної скарги мають відповідати вимогам статті 356 ЦПК України.

З матеріалів справи слідує, що 07 грудня 2018 року Деснянський районний суд

м. Чернігова ухвалив рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Універсал Банк».

У січні 2019 року ОСОБА_3 оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 26 березня 2019 року апеляційна скарга ОСОБА_3 повернута заявнику на підставі частини третьої статті 44 ЦПК України.

Згідно матеріалів касаційного провадження ухвалою Верховного Суду

від 14 травня 2019 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду

від 26 березня 2019 року відмовлено на підставі частини п`ятої статті 394 ЦПК України.

Мотивуючи оскаржувану ухвалу про повернення поданої у квітні 2019 року ОСОБА_3 апеляційної скарги на рішення Деснянського районного суду

м. Чернігова від 07 грудня 2018 року, суд апеляційної інстанції вказав на зловживання відповідачем ОСОБА_3 своїми процесуальним правами, оскільки повторна апеляційна скарга подана з аналогічними доводами, що в апеляційній скарзі від 16 січня 2019 року, з тими ж самими недоліками (несплата судового збору, відсутність копій для інших учасників справи), без заяви про поновлення процесуального строку на оскарження судового рішення.

У статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Пунктами 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права зобов`язує апелянта, самостійно цікавитися перебігом розгляду його скарги в суді апеляційної інстанції. Тривала відсутність такого інтересу з боку апелянта свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права та зловживання правом на апеляцію.

Частинами третьою статті 44 ЦПК України передбачено, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Тобто, в разі визнання зловживання стороною своїми процесуальними правами закон надає право суду повертати неналежно оформлену скаргу без попереднього залишення її без руху.

Дійшовши висновку про те, що заявник ОСОБА_3 добросовісно не здійснює свої процесуальні права і не виконує процесуальні обов`язки, зловживаючи своїми процесуальними правами, та зважаючи на те, що раніше постановлена апеляційним судом ухвала про повернення апеляційної скарги ОСОБА_3 на підставі статті 44 ЦПК України в установленому законом порядку не скасована, суд апеляційної інстанції правомірно повернув його повторно подану 03 квітня 2019 року апеляційну скаргу в порядку частини третьої статті 44 ЦПК України.

Невжиття судом заходів у разі невиконання учасником справи його обов`язків не спростовує висновку про зловживання стороною у справі своїми процесуальними правами.

Посилання у касаційній скарзі на те, що апеляційний суд обмежив право заявника на судовий захист є необґрунтованими, оскільки суд апеляційної інстанції діяв відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства України, в межах наданих йому повноважень.

Апеляційний суд достатньо мотивував свої висновки.

Інші доводи касаційної скарги висновку суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 12 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

І. В. Литвиненко

І. М. Фаловська