Номер провадження 2/521/1266/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2020 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Лічмана Л.Г.,
при секретарі Тимофієнко Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів та пені, -
02.12.2019 р. до Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою, у якій просила захистити її права як споживача шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 3600 доларів США за не виготовлені меблі у відповідний строк згідно договору підряду та 617410 грн. пені за період з 20.01.2019 р. по 17.09.2019 р. Витрати, пов`язані з розгляду справи, позивач просила покласти на відповідача.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказала, що 06.12.2018 р. між нею та ОСОБА_2 було досягнуто домовленості щодо виготовлення меблів, а саме кухні, дитячої кімнати, спальної кімнати, ванної кімнати, санвузлу та передпокою зі встановленням до 20.01.2019 р. Позивач сплатила 3600 доларів США. У розписці від 17.09.2019 р. відповідач підтвердив отримання зазначених коштів та у зв`язку з не виготовленням меблів у строк, відповідач зобов`язувався у строк до 17.10.2019 р. повернути раніше отриману суму. Однак, гроші повернуто не було. Крім того, наявне прострочення виконання зобов`язань за 238 днів. Позивач зазначив, що пеня 3 % відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» складає 617410 грн.
Представник позивача адвокат Бороган В.В. у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.
Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не з`являється, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Повістку про виклик у судове засідання 31.03.2020 р. за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача отримати відмовились.
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Такі умови у справі одночасно існують. Тому судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлені наступні фактичні обставини.
Відповідно до Витягу з державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_2 здійснює види діяльності Код КВЕД 96.09 надання інших індивідуальних послуг, н.в. і. у. (основний) та Код КВЕД 47.59 Роздрібна торгівля меблями, освітлювальним приладдям та іншими товарами для дому в спеціалізованих магазинах. Відомості стосовно припинення діяльності ФОП ОСОБА_2 відсутні.
Згідно розписці ОСОБА_2 від 17.09.2019 р. 06.12.2018 р. він взяв у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3600 доларів США, за які мав встановити меблі (кухню, дитячу, спальню, ванну, санвузол, передпокій) в квартирі ОСОБА_1 до 20.01.2019 р. Так як станом на 17.09.2019 р. меблі ним не виготовлені, зобов`язувався повернути ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 3600 доларів США до 17.10.2019 р.
Враховуючи, що позивачем надано суду розписку відповідача, з якої видно, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали договір побутового підряду. В цьому договорі підрядник ОСОБА_2 який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) ОСОБА_1 певну роботу щодо виготовлення та встановлення меблів, тобто призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу 3600 доларів США. Такий договір відповідає ч. 1 ст. 865 ЦК України, що визначає поняття договору побутового підряду.
Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. (ч.ч. 2 і 3 ст. 865 ЦК)
Частина 1 ст. 509 ЦК України дає визначення поняття зобов`язання, а саме, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання якщо він не виконав його у строк встановлений договором.
Згідно із частинами 1 та 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
З преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» вбачається, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності.
Пункт 17 ч.1 вказаного Закону визначає послугу як діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.
Оскільки за договором, укладеним між сторонами, Ямала ОСОБА_3 ОСОБА_4 виступала саме як споживач послуги, правовідносини, що виникли, регулюються саме Законом України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Судом встановлено, що станом на 17.09.2019 р. зобов`язання ОСОБА_2 щодо виготовлення меблів ОСОБА_1 не виконано, що мало наслідок написання ним розписки, з зазначенням погодження щодо повернення суми у розмірі 3600 доларів США, яку попередньо отримано відповідачем від позивача.
Суд вважає, що оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання за договором, то грошові кошти, які були отримані ним від позивача підлягають поверненню в тому розмірі, в якому вони передавалися.
Встановлено, що сума, яку отримав відповідач від позивачки становить 3600,00 доларів США. Ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо стягнення пені суд керувався наступним.
Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків від загальної вартості замовлення.
Оскільки пеня є неустойкою і має штрафний, а не компенсаційний характер, вона не входить до складу зобов`язання, її сплата та розмір визначені Законом України «Про захист прав споживачів» за неналежне надання виконавцем послуг споживачеві, то нарахування та стягнення такої пені має бути здійснене в національній валюті України.
Таким чином, у відповідача виникло зобов`язання сплати пеню у розмірі 3 % від загальної вартості замовлення.
Крім того, на день складення розписки ОСОБА_2 , а саме з 20.01.2019 р. по 17.09.2019 р., строк прострочення складає 240 днів.
Частиною третьою статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Разом з тим, стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі, що більше ніж у сім разів перевищує суму простроченого зобов`язання, не можна вважати таким, який би відповідав завданню цивільного судочинства - справедливому розгляду і вирішенню справи.
Отже, положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.
Такого висновку дійшли Верховний Суд України, зокрема, у постанові від 4 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15, і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 703/1181/16-ц.
З огляду на викладене, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів, вказують на наявність підстав для задоволення позову в частині визначення додаткового строку для прийняття спадщини. При цьому суд керується також вимогами ч. 2 ст. 3 і ч. 1 ст. 8 (принцип верховенства права) Конституції України.
Вирішуючи питання щодо необхідності розподілу судових витрат суд керувався наступним.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позовні вимоги ОСОБА_1 , яку було звільнено від сплати судового збору при поданні позовної заяви, задоволено частково щодо двох позовних вимог майнового характеру, а тому з відповідача в дохід держави підлягає стягеннню судовий збір в цій частині.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, сплаті підлягає судовий збір у розмірі - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України про «Державний бюджет на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1921 гривня.
На підставі зазначеного, судовий збір у розмірі 1660 грн. 12 коп. за дві позовні вимоги майнового характеру (768,40+891,72), підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави.
Питання щодо стягнення витрат на професійну правову допомогу судом не вирішувалось.
Таке рішення суду буде відповідати вимогам Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме ст. 6 (право на справедливий суд), ст. 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту відповідача від неправомірних вимог позивача), ст. 17 (заборона зловживання правами передбаченими цією Конвенцією), ст. 1 Протоколу № 1 (захист власності, право мирно володіти своїм майном).
Керуючись ст.ст. 76, 223, 263-265, 268, 280 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) в дохід держави судовий збір 1660 гривень 12 копійок.
Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, тобто з 03 квітня 2020 року.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.

С У Д Д Я: