ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

24 березня 2020 року

м. Харків

справа № 640/15038/18

провадження № 22-ц/818/2116/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Піддубного Р.М. (суддя-доповідач),

суддів - Коваленко І.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області,

третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Поляк Дмитро Васильович,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2019 року, ухвалене у складі судді Штих Т.В., -

встановив:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, його ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , у зв`язку з чим відкрилась спадщина, до складу якої увійшли страхові виплати, пов`язані з втратою працездатності внаслідок трудового каліцтва на виробництві, які той мав отримувати як внутрішньо переміщена особа за місцем проживання у м. Мерефа Харківської області.

Посилаючись на те, що у серпні 2015 року Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (далі УВДФСС України в Харківській області) було неправомірно припинено нарахування та виплату страхового відшкодування, ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 на страхові виплати по втраті працездатності внаслідок трудового каліцтва на виробництві та зобов`язати відповідача виплатити страхові виплати за період з серпня 2015 року по 08 жовтня 2017 року.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким заявлений позов задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є безстроковим документом, а тому виплату страхового відшкодування було припинено відповідачем у серпні 2015 року незаконно, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого ним позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник УВДФС України в Харківській області просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія судів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що постановою Харківського відділення УВДФСС України в Харківській області № 2038/5880/1 від 28.05.2015 року потерпілому ОСОБА_2 , як внутрішньо переміщеній особі, було продовжено з 01.04.2015 року виплату щомісячної грошової суми у зв`язку з втратою працездатності раніше призначеної страхової виплати по 31.07.2015 року.

Постановою Харківського відділення УВДФСС України в Харківській області від 01.10.2015 року щомісячні страхові виплати припинено у зв`язку із закінченням терміну дії довідки про взяття на облік.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що термін дії виданої ОСОБА_2 довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи сплив 31.07.2015 року, постанову про припинення страхових виплат останній не оскаржував, з метою отримання нової довідки до компетентних органів за життя не звернувся, а тому дії відповідача щодо припинення нарахування страхових виплат є правомірними, у зв`язку з чим останні до складу спадщини не увійшли та відсутні підстав для їх стягнення у судовому порядку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (ст. 1227 ЦК).

Відповідно до п. 2 Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції», затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 11 грудня 2014 року № 20 особи, які тимчасово переміщені, мають право на призначення та/або продовження раніше призначених страхових виплат відповідно до Закону № 1105 безпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, за формою, наведеною в додатку до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 (далі - довідка про взяття на облік), відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон 1706).

У разі отримання інформації з Єдиної інформаційної бази даних про взяття на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, про закінчення строку дії довідки про взяття на облік, її скасування або про відмову у продовженні строку дії такої довідки робочий орган виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) особи, яка тимчасово переміщена, припиняє нарахування і фінансування страхових виплат та страхових витрат на медичну і соціальну допомогу.

Статтею 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи видається структурним підрозділом місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення в день подання заяви, підписується та засвідчується уповноваженою посадовою особою цього структурного підрозділу без сплати будь-яких платежів та зборів, включаючи як першу видачу такої довідки, так і в разі повторної її видачу у випадку втрати, пошкодження або з метою продовження її дії.

Термін дії такої довідки становить шість місяців з моменту її видачі.

У випадку подовження дії обставин, що визначені у статті 1 цього Закону, термін дії такої довідки може бути продовжено на наступні шість місяців, для чого внутрішньо переміщена особа має повторно звернутися за фактичним місцем свого проживання до відповідного структурного підрозділу відповідної місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення.

Як убачається із матеріалів справи, 28.01.2015 року ОСОБА_2 було отримано довідку № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, строк дії якої сплив 31.07.2015 року, у зв`язку з чим постановою Харківського відділення УВДФСС України від 01.10.2015 року було припинено виплату страхового відшкодування.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер у м. Торез Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 27.10.2017 року.

Отже встановивши, що строк дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи закінчився 31.07.2015 року, іншої довідки за життя ОСОБА_2 до УВДФСС України в Харківській області надано не було, постанову про припинення страхових виплат у встановленому законом порядку не оскаржено, страхові виплати на нараховувались, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказані виплати до складу спадщини не увійшли, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки зводяться до помилкового тлумачення норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 березня 2020 року.

Головуючий Р.М.Піддубний

Судді І.П. Коваленко

О.Ю. Тичкова