Справа № 199/1801/17
УХВАЛА

іменем України

03 квітня 2020 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Богун О.О.,

при секретареві Рудовій М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі подання приватного виконавця Сивокозова О.М. про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, -

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець Сивокозов О.М. звернувся до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника , право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку, а саме вирішити питання про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 та зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 .

Подання обґрунтовує тим, що на виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження №60896548 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 199/1801/17-ц, виданого 29.09.2017 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми в розмірі 672 607 (шістсот сімдесят дві тисячі шістсот сім) грн. 40 коп.

16.12.2019 р. приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та розпочато примусове виконання виконавчого листа у справі № 199/1801/17-ц виданого 29.09.2017 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська.

До теперішнього часу боржник ніяких заходів, щодо повернення в натурі грошових коштів не здійснив, заборгованість не погасив.

Виконавцем було отримано від стягувана, ОСОБА_2 , копію рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2012 року, копію Договору купівлі-продажу квартири від 25 січня 2010 р., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , предметом якого є квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , копію технічного паспорту на вищезазначену квартиру та Інформаційну довідку з Реєстру прав власності на нерухоме майно.

З отриманих документів вбачається, що 25 січня 2010 року між громадянкою України ОСОБА_2 з однієї сторони та громадянкою України ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий 02.11,2009 р. Дніпропетровським РВ ДМУ МВС України в Дніпропетровській області, РНОКПГ1 НОМЕР_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 з іншої сторони, було укладено Договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2012 року договір купівлі-продажу було визнано недійсним та було зобов`язано повернути сторонам договору в натурі все, що вони отримали на виконання даного договору купівлі-продажу. Проте, на даний момент, право власності на квартиру не зареєстроване за боржником, а зареєстроване за ОСОБА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 201730469 від 25.02.2020 р.

Своїми діями (бездіяльністю) боржник ОСОБА_1 , систематично порушує вимоги законодавства про виконавче провадження, всіляко ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням суду та як наслідок умисно не виконує судове рішення та всіляко перешкоджає в його примусовому виконанні. Крім того, боржник - ОСОБА_1 , приховує майно на яке необхідно звернути стягнення, шляхом не реєстрації права власності за собою, відповідно до закону.

На цей час рішення Індустріального районного суду від 20 березня 2012 року боржником не виконано та є підстави вважати, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, тому є необхідність вжити всі можливі заходи для звернення стягнення нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , для проведення виконавчих дій пов`язаних з описом та арештом майна боржника.

В судове засідання приватний виконавець не з`явився, надавши заяву про розгляд клопотання без його участі, на задоволенні якого наполягав.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи та надані виконавцем докази в обґрунтування заяви, приходить до наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.09.2017 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму в розмірі 672 607 (шістсот сімдесят дві тисячі шістсот сім) грн. 40 коп., а також судовий збір у розмірі 6 779,82 грн.

На виконання рішення було видано виконавчий лист № 2/199/1393/17 від 01.02.2018 року.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим Олександром Миколайовичем від 16.12.2019 було відкрито виконавче провадження № 60896548 з виконання зазначеного виконавчого листа.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 201660633 від 25.02.2020 право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 25.01.2010, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Отроцюк О.В.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.03.2012 зазначений вище договір визнано недійсним та зобов`язано повернути сторонам договору в натурі все, що вони отримали на виконання даного договору купівлі-продажу.

Згідно ч. 10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження (ст. 48 ч.ч.5,6, 52 ч.ч.5,6 Закону).

Згідно з частиною 1 статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Частинами 3 та 4 даної статті встановлено, що у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставленого третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Тобто, відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» та ст.. 440 ЦК України, державний або приватний виконавець має право звернутися до суду із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку.

У такому випадку виконавцю потрібно надати докази, які підтверджують, що боржник фактично є володільцем майна.

Приватний виконавець, як на доказ в обґрунтування поданої заяви, посилається на те, що при здійсненні дій, спрямованих на виконання рішення про стягнення заборгованості з визначеного виконавчим документом боржника, приватним виконавцем, майно на яке можливо звернути стягнення в межах виконання даного рішення не виявлено, а саме: згідно відповідей з реєструючих органів, майно на яке можливо звернути в межах суми стягнення за виконавчим документом належне боржнику відсутнє. Грошові кошти, на які можливо звернути стягнення в межах виконання даного рішення належні боржнику, не виявлено.

Однак в матеріалах справи належні та допустимі докази на підтвердження зазначених обставин відсутні.

Разом з тим, слід звернути увагу на те, що окрім надання відповідних документів виконавцю обов`язково потрібно довести факт того, що у боржника недостатньо грошових коштів або рухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача.

Це обумовлено тим, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено черговість звернення стягнення на майно боржника, відповідно до якої стягнення на нерухоме майно звертається у останню чергу.

Крім того, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що постанова про відкриття виконавчого провадження була вручена боржнику, а отже боржнику фактично не було надано час для добровільного виконання рішення суду.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування, а отже, і рішення суду, не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України)

Таким чином суд не має законних правових підстав для задоволення подання.

Керуючись ст. ст.259,260,353,440 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання приватного виконавця Сивокозова О.М. про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення (складення).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції яка діє з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Повний текст ухвали складено 03.04.2020.

Суддя О.О. Богун

03.04.2020