Справа № 162/130/20
Провадження № 2/162/88/2020
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2020 року смт Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області у складі судді Глинянчука В.Д., розглянувши у підготовчому провадженні справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до Любешівської селищної ради Любешівського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування,

встановив:

І. Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі.

ОСОБА_1 звернулася до Любешівського районного суду Волинської області з цим позовом 17 лютого 2020 року.

Ухвалою суду від 21 лютого 2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження.

Сторони у підготовче судове засідання не з`явилися.

Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у її відсутності.

Любешівською селищною радою Любешівського району Волинської області також подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось.

Рішення суду складено 06 квітня 2020 року.

ІІ. Стислий виклад позиції позивача.

Позивач ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на нерухоме майно, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат ОСОБА_2 . Після смерті спадкодавця залишилось нерухоме майно, спадкоємцем якого за законом є позивач. Через відсутність державної реєстрації успадкованого ОСОБА_1 не може оформити своїх прав. За таких обставин позивач змушена звернутись до суду.

ІІІ. Стислий виклад позиції відповідача.

Відповідачем 05 березня 2020 року подано відзив на позовну заяву. Любешівська селищна рада Любешівського району Волинської області вважає, що вона є неналежним відповідачем у справі.

Разом з тим, ознайомившись у суді із спадковою справою щодо спадкодавця, представником відповідача 06 квітня 2020 року подано заяву про визнання позову.

IV. Норми права, які застосував суд.

Відповідно до статей 1216-1218 Цивільного кодексу України (далі -- ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності з частиною першою статті 1222 ЦК спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1262 ЦК у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно з частинами першою та п`ятою статті 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Пунктом 11 частини першої статті 346 ЦК визначено, що право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника.

У відповідності до частини першої статті 328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до статті 392 ЦК власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

V. Мотиви суду щодо позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 82 ЦПК обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У відповідності з частиною третьою статті 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи наявні у справі письмові докази, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а рішення суду слугуватиме підставою для державної реєстрації прав ОСОБА_1 на спадкове нерухоме майно.

VІ. Питання розподілу судових витрат.

Позивач при подачі позовної заяви сплатила 840,80 гривень судового збору.

У матеріалах справи відсутні будь-які інші відомості про понесені сторонами судові витрати.

Позивач разом з позовом заявила про покладення на неї судових витрат, що не суперечить положенням частини третьої статті 13 ЦПК.

Частиною першою статті 142 ЦПК встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, з врахуванням клопотання ОСОБА_1 , а також у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, у цьому випадку 50 відсотків сплаченого судового збору необхідно повернути позивачу з державного бюджету, решта - залишити за позивачем.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 200, 206, 264, 265 ЦПК, суд

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) визнати власником нерухомого майна у порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яке згідно даних технічного паспорта Любешівського комунального госпрозрахункового проектно-виробничого архітектурно-планувального підприємства від 28 січня 2020 року розташоване по АДРЕСА_1 , а саме: житлового будинку «А1».

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок судового збору (квитанція Любешівського відділення АТ «Ощадбанк» № 20 від 17 лютого 2020 року).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя В.Д. Глинянчук