Справа №242/457/20
Провадження №2/242/594/20
31 березня 2020 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Капітонова В.І., секретар судового засідання Гречка К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та Ворошиловської районної ради міста Донецьк про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,
Позивач 31.071.2020 р. звернувся до суду з позовом до Ворошиловської районної ради міста Донецьк про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дядько ОСОБА_2 . Після його смерті залишилося спадкове майно у виді квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 57,66 кв.м.. Зазначена квартира належала позивачу на праві приватної власності. Спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 є ОСОБА_1 . Позивач своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 , не отримав у зв`язку з тим, що позивачем не підтверджено факт наявності даного житла на непідконтрольній українській владі території. Просить суд визнати за ним право на спадщину за заповітом, що залишилася після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 57,66 кв.м., яка розташована на 3 поверсі 9-ти поверхового будинку та складається з 2-х кімнат площею 26,70 кв.м., кухні площею 7,70 кв.м., ванної кімнати площею 2,20кв.м., вбиральні площею 1,30 кв.м., коридору - 10,30 кв.м., вбудованої шафи площею 4,30 кв.м. та лоджії - 5,16 (10,28) кв.м..
Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив задовольнити позов та розглянути справу без його участі.
Представник відповідача Ворошиловської районної ради міста Донецьк належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився.
Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом.
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 03.02.2020 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 02.03.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про смерть НОМЕР_1 , видане 18.07.2019 року Зінківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.
На підставі свідоцтва про право власності на квартиру НОМЕР_3, виданого 12.03.1994 року у м. Донецьк Фондом комунального майна, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 57,66 кв.м., по 1/2 частки кожному. Дане свідоцтво видане на підставі розпорядження від 12.03.1994 року НОМЕР_3, про, що внесено запис до реєстрової книги за 8/7 Дк-76.
З 20.05.2019 ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 (розмір частки 1), на підставі рішення Селидівського міського суду Донецької області від 25.02.2019, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованого 29.05.2019 року, та свідоцтва виданого на підставі розпорядження від 12.03.1994 року НОМЕР_3, про, що внесено запис до реєстрової книги за 8/7 Дк-76.
Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.
Згідно ст.. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Статтею 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.
З матеріалів справи вбачається, що за життя ОСОБА_2 склав заповіт, в якому заповідав все своє майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Даний заповіт посвідчено 22.04.2016 року приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області.
ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, звернувся до Зінківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадкового майна.
Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст.1270 Цивільного кодексу України)
Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.
Судом встановлено, що 23.07.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Зінківської державної нотаріальної контори із заявою про намір прийняти спадкове майно, яке залишилося після смерті - ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , до складу якої входить нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 57,66 кв.м..
24 грудня 2019 року нотаріусом Зінківської державної нотаріальної контори, винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 57,66 кв.м., яка залишилася після смерті - ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки спадкоємцем не підтверджено факт наявності нерухомого майна на непідконтрольній українській владі території.
Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.
Згідно із ст. 49. Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: зокрема, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.
Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.
Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.
Право власності відповідно до ст.328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом.
Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що за життя ОСОБА_2 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 57,66 кв.м., що вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності сформованого 29.05.2019 року.
Після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру перейшло в порядку спадкування за заповітом спадкоємцю - ОСОБА_1 , який у встановленому порядку заявив про намір прийняти спадкове майно, однак у встановленому порядку не отримав свідоцтво про право власності на спадкове майно, оскільки спадкоємцем не підтверджено факт наявності нерухомого майна на непідконтрольній українській владі території, в той же час обставин, які б вказували, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя набув або володів нерухомим майном, що входить до спадкової маси, неправомірно, або на вказане майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи судом не встановлено.
Інших спадкоємців, які б мали право на спадкування, судом не встановлено.
Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.
Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.
Відповідно до частини третьої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статтею 16 цього ж Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 76,77,78,258,259,265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 та Ворошиловської районної ради міста Донецьк про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_2 ), який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 57,66 кв.м., яка знаходиться на 3 поверсі 9-ти поверхового будинку та складається з 2-х кімнат площею 26,70 кв.м., кухні площею 7,70 кв.м., ванної кімнати площею 2,20кв.м., вбиральні площею 1,30 кв.м., коридору - 10,30 кв.м., вбудованої шафи площею 4,30 кв.м. та лоджії - 5,16 (10,28) кв.м., в порядку спадкування за заповітом, що залишилася після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Донецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя В.І.Капітонов