Справа № 486/1397/19
Провадження № 2/486/96/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року м.Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарях Деменко К.Л., Коршак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування вартості безпідставно набутого майна та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування вартості безпідставно набутого майна в сумі 28362 грн. та 20000 грн. моральної шкоди, а також судових витрат.

Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що на підставі усної домовленості з ОСОБА_2 з 07 липня 2018 року по 05 квітня 2019 року проживала в квартирі АДРЕСА_1 . За користування зазначеною квартирою вона щомісячно сплачувала відповідачу кошти в сумі 1700 грн. та житлово-комунальні послуги. До 17 квітня 2019 року вона оплатила вартість користування квартирою, вартість житлово-комунальних послуг не оплатила. В зв`язку з фінансовими труднощами виник борг за житлово-комунальні послуги за 2-3 місяці у розмірі близько 1800-1900 грн. З відповідачем вона домовилась, що 17 квітня 2019 року вона оплатить вказану заборгованість. 05 квітня 2019 року вона прийшла додому, однак замки на вхідних дверях були замінені. Після погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги 17 квітня 2019 року вона зателефонувала відповідачу, яка повідомила, що в квартирі проживають інші люди. В вказаній квартирі залишились її речі на загальну суму 28362 грн., а саме: диван двоспальний «Капля» 1 шт. вартістю 7000 грн., ліжко 1 шт. вартістю 1000 грн., стіл «Книжка» 1 шт. вартістю 600 грн., дитячий стілець для годування 1 шт. вартістю 300 грн., мультиварка «Делфа» ДМС-310 1 шт. вартістю 300 грн., праска 1 шт. вартістю 200 грн., блендер «Scarlett» SC-HB 42m42, 1 шт. вартістю 500 грн., каструля із нерж. cталі 1 л 1 шт. вартістю 500 грн., каструля із нерж. cталі 2 л 1 шт. вартістю 300 грн., каструля емалірована 1 л 1 шт. вартістю 100 грн., миска емалірована 1 л 1 шт. вартістю 70 грн., миска емалірована 2,5 л 1 шт. вартістю 80 грн., пательня з антипригарним покриттям 1 шт. вартістю 200 грн., форма для запікання керамічна 1 шт. вартістю 150 грн., сіліконова форма для випічки 1 шт. вартістю 80 грн., дитячий набір посуду 2 шт. вартістю 100 грн., столові таріли «Люминарк» 7 шт. вартістю 33 грн., набір бокалів та рюмок (кришталь) 1 шт. вартістю 400 грн., чашки 3 шт. вартістю 23 грн., стакани 3 шт. вартістю 20 грн., чайний сервіз із 4 одиниць 1 шт. вартістю 100 грн., чайник заварювальний 1 шт. вартістю 100 грн., блюдце 2 шт. вартістю 50 грн., піали 6 шт. вартістю 32 грн., друшлаг сіліконовий 1 шт. вартістю 40 грн., набір веделок 1 шт. вартістю 150 грн., контейнер емальований з кришкою 1 шт. вартістю 130 грн., харчові контейнери 8 шт. вартістю 35 грн., шейкер барний 1 шт. вартістю 230 грн., шейкер спортивний 1 шт. вартістю 80 грн., подушка 2 шт. вартістю 120 грн., ковдра двоспальна 1 шт. вартістю 300 грн., покривало двоспальне 1 шт. вартістю 200 грн., ковдра дитяча 1 шт. вартістю 250 грн., покривало дитяче 1 шт. вартістю 100 грн., постільна білизна 2 шт. вартістю 400 грн., наволочки 2 шт. вартістю 30 грн., рушник 8 шт. вартістю 170 грн., дитяча ванночка 1 шт. вартістю 100 грн., горщик дитячий 1 шт. вартістю 20 грн., шкатулка дерев`яна 1 шт. вартістю 300 грн., кальян 1 шт. вартістю 300 грн., роутер 1 шт. вартістю 250 грн., дитячі іграшки, м`яка іграшка «Ведмідь» 1 шт вартістю 100 грн., мольберт 1шт. вартістю 250 грн., мозаїка 1 шт. вартістю 50 грн., дошка-плпншет «Малюй світлом» 1 шт. вартістю 150 грн., дитячі книги 10 шт. вартістю 100 грн., кубіки-пазли 1 набір вартістю 30 грн., коляска для кукол 1 шт. вартістю 80 грн., набір дитячого посуду 1 набір вартістю 230 грн., іграшки для ванни резинові 10 шт. вартістю 20 грн., санки 1 шт. вартістю 100 грн., дитячий одяг, комбінезон демісезонний 1 шт. вартістю 300 грн., костюм плюшевий 1 шт. вартістю 150 грн., кофти 3 шт. вартістю 100 грн., халат 1 шт. вартістю 100 грн., туфлі 1 пара вартістю 100 грн., чобітки 1 пара вартістю 200 грн., жіночий одяг джинси 1 шт. вартістю 100 грн., штани 1 шт. вартістю 100 грн., светр 1 шт. вартістю 150 грн., кофта 3 шт. вартістю 120 грн., куртка легка 1 шт. вартістю 300 грн., жилет 1 шт. вартістю 250 грн., халат 2 шт. вартістю 200 грн., кеди 1 шт. вартістю 50 грн., ботільони 1 шт. вартістю 100 грн. чоловічий одяг, джинси 1 шт. вартістю 200 грн., штани спортивні 1 шт. вартістю 100 грн., штани 1 шт. вартістю 150 грн., шорти 2 шт. вартістю 150 грн., футболка 13 шт. вартістю 100 грн., кофта 8 шт. вартістю 200 грн., сорочка 3 шт. вартістю 250 грн., плавки 5 шт. вартістю 50 грн., шкарпетки 9 шт. вартістю 10 грн., куртка зимова 1 шт. вартістю 200 грн., кросівки 1 шт. вартістю 200 грн., зарядний пристрій 1 шт. вартістю 50 грн.

На її неодноразові звернення до відповідача з питанням повернення вказаних речей, остання повертати відмовилась та повідомила, що викинула їх на смітник. З даного приводу вона зверталась до правоохоронних органів, але їй було рекомендовано звернутись до суду. Просить стягнути вартість вказаних речей з відповідача.

Моральну шкоду оцінює в 20000 грн., та вказує, що в квартирі залишились повністю всі її речі, речі її чоловіка та дитини, меблі, побутова техніка. Вона була вимушена шукати нове житло, купувати речі. Було порушено звичайний ритм її життя, погіршився стан її здоров`я.

В судове засідання позивач та її представник ОСОБА_3 не з`явились, надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, надіслала клопотання, в якому зазначає, що не може прийняти участі у розгляді справи, через те, що є матір`ю дитини віком один рік та два місяці і їй немає на кого залишити дитину.

В відзиві, надісланому на адресу суду зазначає, що позивач просить стягнути з неї на свою користь 28362 грн. в відшкодування вартості безпідставно набутого майна. Вважає дані вимоги необґрунтованими, оскільки немає доказів чи було вказане майно у позивача, та чи проводилась експертна оцінка. Щодо стягнення моральної шкоди, вважає дану вимогу безпідставною. Просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши докази в сукупності, суд приходить до наступних висновків.

В матеріалах справи є копія листа начальника поліції ОСОБА_4 від 26 квітня 2019 року /а.с. 10/ на ім`я ОСОБА_1 , згідно якого на її звернення, яке надійшло до Южноукраїнського відділення поліції Первомайського відділу поліції ГУНП в Миколаївській області 25 квітня 2019 року щодо неправомірних дій ОСОБА_2 , зазначає, що в даній події відсутній склад кримінального правопорушення та перевірку по даному факту припинено.

Позивачем надано рахунки за оплату послуг за комунальні платежі за період з липня 2018 року по березень 2019 року включно на квартиру АДРЕСА_1 , копії платіжних доручень в розмірі 1700 грн. за листопад, грудень 2018 року, січень, лютий, березень 2019 року на ім`я ОСОБА_5 , що, на думку представника позивача, підтверджують наявність відносин, які витікають з договору найму житла між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з липня 2018 року по березень 2019 року включно.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 1212 ЦКУкраїни особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Аналіз статті 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави є: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Верховний Суд у постанові №201/8493/18 від 05 лютого 2020 року зазначив, що кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Таким чином для обгрунтування вимоги про відшкодування вартості безпідставно набутого майна необхідно довести сам факт набуття цього майна, а також надати розрахунок його вартості.

Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач набула майно внаслідок невиконання домовленості щодо оренди житлового приміщення. На підтвердження своїх вимог як доказ позивач надала роздруківку переписки із додатку-месенджеру "Вайбер". Проте суд вважає наданий доказ неналежним і не достовірним, оскільки із наданої роздруківки неможливо однозначно ідентифікувати осіб, що є учасниками діалогу, осіб, між якими виникла домовленість щодо найму житла. Щодо речей загальною вартістю 28362 грн., перелік яких викладений у позовній заяві, позивачем взагалі не надано жодних доказів, що саме ці речі вказаної вартості внаслідок незаконних дій відповідача перебували у володінні відповідача або у квартирі, що є власністю відповідача.

Суд вважає, що надані представником позивача в судовому засіданні гарантійний талон, інструкція з експлуатації та товарний чек на блендер «Scarlett» SC-HB42М42, гарантійний талон на диван «Капля», товарний чек від 20 жовтня 2018 року на будівельні матеріали на суму 1050 грн. не підтверджують факт безпідставного набуття майна позивача відповідачем.

Відповідно до правил статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилом ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з приписами ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За правилами ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Процес доведення полягає в обґрунтуванні того, що певні дії або події неодмінно мають своїми наслідками настання інших дій або подій, при цьому обставини вважатимуться встановленими за умови, що настання таких наслідків не є вірогідним, а є обов`язковим за таких обставин та за таких умов.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування статті 1212 ЦК України до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку з безпідставним, на думку позивача, набуттям відповідачем майна, яке належало позивачу.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої). Кожна сторона, у відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Рішенням у справі «Ruiz-Mateos проти Іспанії» від 23 травня 1993 року ЄСПЛ вказав, що принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, а також, що вкрай важливо, відповісти на них. Суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Суомінен проти Фінляндії» від 01 липня 2003 року)

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В обгрунтування позовних вимог про стягнення моральної шкоди позивач зазначає, що був порушений звичний уклад її життя, були відсутні житло та речі для нормального життя, проте жодних доказів не надає. Стосовно принижень в мережі інтернет позивач надає як доказ роздруківку переписки у групі «Барахолка Южноукраїнська» в соціальній мережі «Вконтакті», суд не приймає таку роздруківку як доказ через те, що у ній відсутні будь-які дані щодо ідентифікації особи, яка розмістила інформацію щодо недобросовісності ОСОБА_1 .

Крім того, вимоги про відшкодування моральної школи є похідними від встановлення наявності порушення прав. Враховуючи, що судом не встановлено порушення прав позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди стягненню не підлягають.

Дослідивши усі надані позивачем докази та матеріали, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем обгрунтовані не були, та не знайшли своє підтвердження належними та допустимими доказами.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем не доведено факт безпідставного набуття майна позивача відповідачем, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2 про відшкодування вартості безпідставно набутого майна та відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Г.А. Далматова