ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 637/1496/19

Провадження № 22-ц/818/1960/20

02 квітня 2020 року

м.Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк»

відповідач ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 13 січня 2020 року в складі судді Стеганцова С.М. по справі № 637/1496/19 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 30 листопада 2012 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 11 539,12 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором станом на 10 листопада 2019 року має заборгованість - 33 385,11 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 7 777,76 грн., заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість за користування кредитом - 7 260,69 грн., заборгованості за пенею - 18 346,66 грн.

Просить стягнути заборгованість за кредитним договором №б/н від 30 листопада 2012 року у сумі 33 385,11 грн. та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1 проти задоволення позову заперечувала. На момент отримання кредиту їй не було повідомлено про суму пені та відсотків в такому розміру, в якому зазначено Банком в позові. Вона готова виплачувати основну суму заборгованості за кредитом в розмірі 7 777,76 гривень частинами.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 13 січня 2020 року позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 30 листопада 2012 року в розмірі 7 777,76 гривень та судовий збір в розмірі 447,60 грн.

Рішення мотивовано тим, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а тому заборгованість за кредитом підлягає стягненню. При укладенні кредитного договору АТ КБ «Приватбанк» не дотримався вимог про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими Банк, а тому підстав для стягнення інших сум не вбачається.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Заборгованість відповідача в даній справі виникла саме з Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода), в якій чітко зазначені умови кредитування, в тому числі щодо сплати процентів та штрафів.

Сторони в Генеральній угоді погодили істотні умови договору, а саме :суму кредиту - 11 539,16 грн.; розмір процентів за користування кредитом 1,5 % на місяць, що дорівнює 18% на рік, строк кредитування (60 місяців); відповідальність за порушення зобов`язань (сплата штрафу згідно з п.2.2 Договору - в розмірі 1 241,17 грн. та сплата пені відповідно до п.2.8 Договору).

Користуючись кредитними коштами, відповідач періодично та частково здійснювала погашення заборгованості за наданим кредитом з урахуванням нарахованих відсотків, комісії, а отже, прийняла запропоновані банком умови кредитування.

Зазначає щодо відсутності підстав для застосування висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17 без обґрунтованих заперечень відповідача та відповідних доказів проти вимог Банку.

Колегія суддів, вислухав суддю - доповідача, дослідив матеріали справи та обговорив доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 05 грудня 2006 року ОСОБА_1 звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим шляхом підписання заяви укладено кредитний договір №SAMDN2361; відкрито рахунок 10 серпня 2006 року(а.с. 7 об.) .

30 листопада 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н, згідно якої сторони погодили зменшити заборгованість, що виникла в період з дати надання позичальнику основного кредиту, а саме відсотки на 398,63 грн., штраф на 842,54 грн.; заборгованість за договором складає 12 339 грн. 16 коп.

За цієї угодою Банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 11 539,16 грн. на строк 60 місяців з 30 листопада 2012 року по 30 листопада 2017 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 11 539,16 грн. в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів в розмірі 1,5% на місяць (шо дорівнює 18% на рік) на суму залишку заборгованості по кредиту.

Станом на 10 листопада 2019 року ОСОБА_1 нараховано заборгованість у розмірі 33 385,11 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту -7 777,76 грн., заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість за користування кредитом - 7 260,69 грн., заборгованості за пенею - 18 346,66 грн.

Відмовляючи АТ КБ «ПриватБанк» у стягненні заборгованості по процентам та пені суд першої інстанції виходив з тих обставин, що підстав для стягнення заборгованості не вбачається; умови кредитування не погоджені.

Повністю погодитись з таким висновком суду не можна.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Умови надання споживчого кредиту фізичним особам з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені у заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Вказаний висновок щодо застосування норм викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

До суду апеляційної інстанції АТ КБ «ПриватБанк» надано уточнений розрахунок заборгованості з урахуванням умов Генеральної угоди та Банк просить стягнути 5 837,98 грн., з яких відсотки - 4 596,81 грн. та штрафзгідно п. 2.2 Генеральної угоди - 1 241,17 грн.

Як вбачається з Генеральної угоди від 30 листопада 2012 року Банком надано відповідачу строковий кредит в сумі 11 539,16 грн. на строк 60 місяців з 30 листопада 2012 року по 30 листопада 2017 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів в розмірі 1,5% на місяць (шо дорівнює 18% на рік) на суму залишку заборгованості по кредиту.

Отже, розмір відсоткової ставки визначено умовами Генеральної угоди, що підписана відповідачкою, а тому вважати, що ОСОБА_1 не було відомо про сплату відсотків та їх розмір - не можна.

ОСОБА_1 не заперечувала, що вона дійсно користувалась кредитними коштами та визнавала борг за тілом кредиту.

Як зазначає представник АТ КБ «ПриватБанк» розмір заборгованості з відсотків, виходячи з відсоткової ставки 1,5% на місяць за останні три роки становить 4 596 грн. 81 коп.

Даний розмір заборгованості ОСОБА_1 не спростовано, свого розрахунку заборгованості не надано, а тому ця сума підлягає стягненню з відповідача.

Рішення суду у частині відмови у стягненні відсотків підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Генеральною угодою передбачено стягнення пені (п. 2.8), однак її розмір та порядок нарахування не визначено, то підстав для її стягнення не вбачається.

Висновки суду першої інстанції щодо неузгодження розміру пені є обґрунтованими.

Що стосується посилань на п.2.2 Генеральної угоди щодо стягнення фіксованої суми штрафу, то відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З тексту позовної заяви вбачається, що Банк просить стягнути заборгованість у розмірі 33 385 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту -7 777,76 грн., заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість за користування кредитом - 7 260,69 грн., пеня - 18 346,66 грн.

Стосовно даних позовних вимог судом першої інстанції ухвалено рішення.

Отже, вимоги про стягнення штрафу згідно п. 2.2. Генеральної угоди в суді першої інстанції АТ КБ «ПриватБанк» не заявлялись та відповідно не були предметом судового розгляду, а тому не можуть підлягати апеляційному перегляду.

В іншій частині рішення суду не оскаржується і судовою колегією не переглядається.

Судові витрати підлягають перерозподілу згідно ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2,376, 381-384 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 13 січня 2020 року у частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення відсотків -скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Шевченківським РВ УМВС України в Харківській обл. 03 січня 2002 року) реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» (01001, м.Київ, вул. Грушевського, будинок 1Д, Ідентифікаційний код юридичної особи 14360570) заборгованість з відсотків в сумі 4 596 грн. 81 коп.( чотири тисячі п`ятсот дев`яносто шість гривень вісімдесят одна копійка).

Збільшити розмір судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Шевченківським РВ УМВС України в Харківській обл. 03 січня 2002 року) реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» (01001, м.Київ, вул. Грушевського, будинок 1Д, Ідентифікаційний код юридичної особи 14360570) з 447 грн. 60 коп. до 1 780 грн. 05 коп.(одна тисяча сімсот вісімдесят гривень п`ять копійок).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 квітня 2020 року .

Головуючий - А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

І.С. Сащенко