ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2020 року м. Чернівці

Справа № 717/1341/19

Провадження № 22-ц/822/349/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Литвинюк І. М.

суддів: Владичана А.І., Перепелюк І.Б.

секретар: Тодоряк Г.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 10 січня 2020 року та додаткове рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 22 січня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, головуючий у І-й інстанції Туржанський В.В.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 у жовтні 2019 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що згідно з рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області з нього на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Зазначав, що на теперішній час у нього змінився сімейний стан, що є підставою для зменшення розміру аліментів.

Так, він має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка потребує лікування. Також йому необхідні кошти на лікування матері ОСОБА_3 та утримання батька ОСОБА_6 .

Просив зменшити (змінити) розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 30 серпня 2016 року з розміру 1/4 до 1/6 частини зі всіх видів заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 10 січня 2020 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, на 1/6 частину його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття .

Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області у цивільній справі №717/1321/16-ц від 30 серпня 2016 року.

Визначено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_3 , починаючи із дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Додатковим рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 22 січня 2020 року відмовлено у стягненні з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1 800 грн в рахунок відшкодування витрат на оплату послуг адвоката.

Відмовлено у стягненні з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 768,40 грн у рахунок відшкодування витрат на оплату адвоката.

На рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 10 січня 2020 року та додаткове рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 22 січня 2020 року представник відповідача ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду та додаткове рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову та здійснити новий розподіл судових витрат, понесених відповідачем.

Посилається не те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Зазначає, що на утримання доньки позивача ОСОБА_7 до 04 жовтня 2019 року ОСОБА_8 , як одинокій матері, нараховувалась допомога. Доводи позивача про зміну у його сімейному стані є формальними. Позивачем не доведено, що його непрацездатні батьки перебувають на його утриманні. Факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання. Крім того, судом першої інстанції безпідставно відмовлено у розподілі судових витрат та стягненні на користь відповідача витрат на правову допомогу, оскільки у разі часткового задоволення позову на обидві сторони покладаються судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог.

На апеляційну скаргу відзив не надходив.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

За змістом частин 4, 6 статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб); справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із частинами 4, 6 статті 19, частини 1 статті 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з розумності та справедливості, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей. Судом враховано розмір заробітної плати позивача, наявність у нього на утриманні непрацездатної матері та малолітньої доньки.

Ухвалюючи додаткове рішення про відмову у розподілі судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що розмір аліментів зменшений до розміру, який вимагав позивач. Відповідачка не порушувала прав позивача та не могла у позасудовому порядку дати згоду на зменшення розміру аліментів. Стягнення з відповідачки на користь позивача коштів в рахунок відшкодування судового збору буде несправедливим.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 30 серпня 2016 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивача народилася донька ОСОБА_5 ..

Відповідно до довідки Перковецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області від 29 серпня 2019 року №556 на утриманні ОСОБА_3 перебуває малолітня донька ОСОБА_5 .

З довідок Перковецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області від 29 серпня 2019 року №№ 559, 560 вбачається, що на утриманні позивача знаходяться його непрацездатні батьки ОСОБА_10 та ОСОБА_6 .

Як вбачається з пенсійних посвідчень № НОМЕР_1 та № ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є пенсіонерами за вислугою років.

Наданою управлінням соціального захисту населення Сокирянської районної державної адміністрації за адвокатським запитом довідкою №04/3003 від 12 листопада 2019 року підтверджується, що до 30 вересня 2019 року ОСОБА_8 отримувала допомогу як одинока матір на дитину ОСОБА_11 ..

З довідки ТОВ «Аутомотів Електрік Україна» № 209 від 26 листопада 2019 року вбачається, що ОСОБА_3 та його батько ОСОБА_6 працюють на посадах транспортувальника відділу логістики.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Встановивши вищевказані обставини, керуючись наведеними нормами матеріального права, врахувавши факти, що мають бути встановлені судом при розгляді такої категорії справ, зокрема, відсутність належних та допустимих доказів значного погіршення матеріального становища платника аліментів, колегія суддів вважає, що суд суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог, оскільки відсутні підстави, передбачені ст. 192 СК України для зменшення розміру стягуваних на підставі рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 30 серпня 2016 року з ОСОБА_3 аліментів. Зміна ж сімейного стану у зв`язку з народженням ще однієї дитини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

При цьому судом апеляційної інстанції враховується, що в разі зменшення розміру аліментів до визначеного судом першої інстанції, розмір стягуваних аліментів на неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , буде меншим встановленого законодавством прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позову не відповідають фактичним обставинам справи, судом порушено норми матеріального права, що у відповідності до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з правилами пункту 1 частини другої статті 141ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з частинами третьою, четвертою, п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (справа"East/West Alliance Limited" проти України") від 23 січня 2014 року).

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

З матеріалів справи слідує, що 04 листопада 2019 року між адвокатом Іванічек О.І. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого ОСОБА_2 надавав ОСОБА_1 правову допомогу.

Під час розгляду зазначеної справи адвокат Іванічек О.І. до закінчення судових дебатів у справі подав квитанцію від 10 січня 2020 року у розмірі 1 800 грн, акт прийому-передачі наданих послуг від 10 січня 2020 року, розрахунок суми послуг за надану правову допомогу від 10 січня 2020 року.

За подачу апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 1 152 гривень 60 копійок.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати у розмірі 2 952 гривні 60 копійок, які складаються з судових витрат на правову допомогу в розмірі 1 800 гривень та судових витрат за подання апеляційної скарги в розмірі 1 152 гривень 60 копійок у вигляді сплати судового збору.

Враховуючи наведене, рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 10 січня 2020 року та додаткове рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 22 січня 2020 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 367, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 10 січня 2020 року та додаткове рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 22 січня 2020 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає по АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживає по АДРЕСА_1 , судові витрати у розмірі 2 952 (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят дві) гривні 60 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: А.І. Владичан

І.Б. Перепелюк