Справа № 308/9010/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Деметрадзе Т.Р., при секретарі судового засідання Скраль В.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до Управління міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

23.08.2019 року через канцелярію суду надійшло клопотання представника ГУНП в Закарпатській області Чубелки О.Ю., у якому вона просила закрити провадження у справі мотивуючи його тим, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Також в матеріалах справи містяться відзиви на позовну заяву Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та Державної казначейська служби України з проханням відмовити у задоволенні позову.

24.01.2020 року через канцелярію суду надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог, згідно якої він просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України матеріальну шкоду у сумі 161818,45 грн. та моральну шкоду у розмірі 160 тис. гривень.

Сторони в судове засідання не з`явились та через неявку в судове засідання учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Ознайомившись із заявою та перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 124 та 125 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно з вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша статті 13 ЦПК України).

За загальним правилом, передбаченим у частині першій статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи,що виникають із приватноправових відносин, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

У пунктах 1, 2 частини першої статті 4 КАС України вказано, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За змістом пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Аналіз змісту статті 19 ЦПК України та статті 19 КАС України у сукупності дає підстави для висновку, що під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі визначальною ознакою є характер спірних правовідносин.

Згідно заявлених позивачем ОСОБА_1 позовних вимог, предметом позову є відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яка виникла у зв`язку із невиконанням Відповідачем-1 постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 04.08.2016 року про поновлення його на посаді інспектора слідчого відділення Тячівського районного відділу УМВС України в Закарпатській області або на рівнозначній посаді.

Отже, відповідачами у справі є органи виконавчої влади, а спір виник з приводу поновлення на роботі та виплату матеріальної та моральної шкоди, тобто внаслідок звільнення позивача з публічної служби, тому його вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, враховуючи викладене, провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди слід закрити.

В той же час, закриття провадження у справі не позбавляє права ОСОБА_1 на судовий захист у порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 19 КАС України ст. 19, 255, 256, 260, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 його право на судовий захист у порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Деметрадзе Т.Р.