справа № 216/1783/20
номер провадження № 2-о/216/68/20
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

01 квітня 2020 року

Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Сидорак В.В., вивчивши матеріали заяви представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Довбні Олександра Володимировича, заінтересована особа - Центрально-Міський районний у місті Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

Представник заявника - адвокат Довбня О.В. звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відноситься до національної меншини "німці" та за національністю "німкеня".

Вивчивши матеріали заяви, приходжу до висновку, що заява про встановлення національності особи не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У частині першій статті 315 ЦПК наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоч за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).

Відповідно до статті 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України.

При цьому чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах органами державної реєстрації актів цивільного стану національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно зі статтею 300 ЦК особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах органів державної реєстрації актів цивільного стану відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні».

Отже, національна належність особи є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

Аналогічну правову позицію Велика Палата Верховного Суду висловила, зокрема, в постанові від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18.

Висновок, що у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності цей спір не підлягає розгляду не лише в порядку адміністративного судочинства, а й у судовому порядку взагалі, викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі №810/2732/18 (К/9901/5276/19) (провадження №11-381апп19).

Враховуючи вищевикладене, даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з неможливістю встановлення в судовому порядку фактів щодо належності осіб до певної національності.

Пунктом першим частини першої статті 186 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Беручи до уваги, що заява представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Довбні О.В. про встановлення національності особи не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Довбні Олександра Володимировича, заінтересована особа - Центрально-Міський районний у місті Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалу разом з матеріалами доданими до заяви надіслати заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 ЦПК України.

Ухвала про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом шляхом подання апеляційної скарги через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя В.В. Сидорак