Єдиний унікальний номер 233/1676/19
Номер провадження 22-ц/804/986/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 квітня 2020 року Донецький апеляційний суд колегією у складі:

Суддів Никифоряка Л.П. (доповідач), Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

розглянувши в м. Бахмут без повідомлення учасників справу що виникла з цивільних правовідносин за позовом Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за водопостачання та водовідведення, в якій подана апеляційна скарга Комунальним підприємством «Компанія «Вода Донбасу» на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 грудня 2019 року, повне рішення складено 13 грудня 2019 року (Головуючий у суді першої інстанції Малінов О.С.), -

В С Т А Н О В И В:

В позові пред`явленому до суду 21 березня 2019 року Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» /надалі Підприємство/ просило суд стягнути з ОСОБА_1 , що проживає в квартирі АДРЕСА_1 та є споживачем заборгованість по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення за період з 01 березня 2016 року по 01 березня 2019 року у розмірі 4256,70гривен.

Існування такої заборгованості Підприємство пов`язувало із тим, що прилад обліку води, який належить відповідачу та знаходиться за адресою його проживання не пройшов своєчасну повірку в жовтні 2012 року в зв`язку із чим його не можна було застосовувати та нарахування за надані послуги проводились відповідно до затверджених норм водоспоживання для населення.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 грудня 2019 року в позові відмовлено. Суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів про несправність засобу обліку води, який з порушенням вимог чинного законодавства було виведено з експлуатації, з огляду на що, здійснено нарахування плати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за нормами споживання в зазначений в позові період без належних правових підстав.

З рішенням суду не погодився позивач, в апеляційній скарзі представник Підприємства висловив вимогу про скасування рішення та задоволення позову. В обґрунтування скарги заявник посилався на обставин з приводу того, що прилади обліку як засіб вимірювальної техніки для обліку спожитої води можна використовувати тільки в тому випадку як вони повірені.

Також заявник стверджував про те, що судом не враховано що за змістом чинного законодавства періодична повірка засобів вимірювальної техніки проводиться за рахунок тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, в які не включені витрати на проведення періодичної повірки і пов`язані з нею обслуговування та ремонт засобів обліку води.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 зазначає, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Будинок АДРЕСА_1 знаходиться в управлінні балансоутримувача Комунального підприємства «Служба єдиного замовника м. Костянтинівка» /копія договору та акту приймання а.с.16, 17/.

19 жовтня 2012 року працівниками Підприємства в квартирі АДРЕСА_1 за участі споживача ОСОБА_1 складено акт виводу з експлуатації приладу обліку води у зв`язку з тим, що повірка приладу була здійснена на період з 14 травня 2009 року по 14 травня 2012 року та споживач не здійснив оплату за розпломбування та за технічні умови /а.с.33/.

За змістом особового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 за адресою квартира АДРЕСА_1 нарахування за послуги з водопостачання та водовідведення здійснюється виходячи із норми споживання на одну людину та сума заборгованості за період з 01 березня 2016 року по 01 березня 2019 року становить 4256,70гривен /а.с.4-7/.

Відповідно до квитанції ПАТ КБ «Правекс-Банк» від 03 березня 2016 року ОСОБА_1 здійснив оплату на рахунок отримувача ВУВКГ призначення платежу: «оплата за воду березень 2016 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 відповідно до показників лічильника» /а.с.34/.

Згідно квитанції КБ «Приватбанк» відділення «Костянтинівська філія» Краматорської філії від 04 квітня 2019 року ОСОБА_1 здійснив оплату на рахунок отримувача Костянтинівське ПУВКХ призначення платежу: «послуги з водопостачання за березень 2019 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 відповідно до показників лічильника без нарахувань» /а.с.34/.

Відмовляючи в позові суд першої інстанції зробив висновок про те, що відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювання яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиту воду), що є власністю фізичних осіб, покладається на суб`єктів господарювання, що надають послуги з водопостачання та періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на водопостачання. Та суд першої інстанції вважав що відповідач, який звертався до Підприємства 08 серпня 2013 року із заявою про проведення повірки лічильника виконав вимоги закону, однак позивач не вчинив ніяких дій щодо своєчасної повірки лічильника.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції визнає, що суд першої інстанції всесторонньо і повно з`ясував обставини у справі та дотримався норм матеріального права.

Суд першої інстанції обґрунтовано до відносин що виникли застосував положення Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 5 червня 2014 року N 1314-VII в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин з урахуванням періоду за який нарахована заборгованість /надалі Закон N 1314-VII/.

Частина 4 статті 17 Закону N 1314-VII проголошує, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Та наведена норма покладає відповідальність за своєчасність проведення такої періодичної повірки саме на суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання також частина 4 статті 17 Закону N 1314-VII зазначає, що періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Та статтею 17 Закону N 1314-VII передбачено, що Кабінет Міністрів України встановлює порядок подання засобів обліку на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж).

Згідно пунктів 9, 30, 32 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 /далі Правила № 630/ квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов`язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов`язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.

Отже, висновок суду першої інстанції про відсутність законних правових підстав для нарахування відповідачу заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення виходячи з норм споживання без врахування показників засобу обліку ґрунтується на вимогах закону. ОСОБА_1 як споживач послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, виконавцем яких є КП «Компанія «Вода Донбасу» реалізовуючи свої зобов`язання дотримався законодавства, та Підприємство повинне нести відповідальність за своєчасну повірку засобу обліку води, встановленого у квартирі відповідача, його обслуговування і ремонт, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.

Та суд першої інстанції відреагував на аргументи заявника щодо не включення до тарифів вартості послуг з повірки засобу обліку води, його обслуговування, ремонту, в тому числі демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, та обґрунтовано вважав, що включення до тарифів вартості наведених послуг не залежить від дій відповідача, оскільки стосується правових взаємовідносин Підприємства як виконавця послуг та органів державної влади і місцевого самоврядування.

В судовому засіданні підтверджено що відповідач має право на безоплатну повірку, обслуговування і ремонт засобу обліку води та останній не повинен нести негативні наслідки від того, що Підприємство належним чином не виконує вимог законодавства.

Фактично доводи апеляційної скарги за своєю суттю є ідентичними тому що було викладено в позовній заяві та зазначені доводи були предметом перевірки судом першої інстанції який дійшов обґрунтованого та законного висновку.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції. Доводи апеляційної скарги не спростовують фактичних обставин справи, встановлених судом і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність та обґрунтованість рішення суду що дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 375 ЦПК України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» залишити без задоволення.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 11 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 квітня 2020 року.

Судді: