ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/612/20
Провадження №2/477/432/20
УХВАЛА

07 квітня 2020 року м. Миколаїв

Суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області Козаченко Р.В., розглянувши письмове клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

06 квітня 2020 року позивачка звернулась до суду із позовом, в якому просить суд визнати договір купівлі-продажу № 5253 від 24 грудня 2017 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (як представником), посвідчений приватним нотаріусом Боненко Т.Л. недійсним, застосувати наслідки недійсності правочину, та визнати право власності на нежитлові приміщення, загальною площею 957, 6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

В зв`язку з цим, до подання позову позивачка в позові просить про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно: нежитлові приміщення, загальною площею 957, 6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотивував його тим, що є ризики в майбутньому не виконати рішення суду, оскільки відповідачі можуть передати право власності на майно третім особам.

Суд, вважаючи можливим здійснити розгляд заяви про забезпечення позову без виклику сторін, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Статтею 149 ЦПК України, визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В статті 150 цього ж кодексу визначені види забезпечення позову, в тому числі і можливість накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороні вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову ( зі змінами, внесеними з Постановою № 2 від 12.06.2009 р.) забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Враховуючи викладене та право позивача на захист його порушених прав та інтересів, суд прийшов до висновку, що невживання заходів забезпечення позову, може в подальшому утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, тому вважає можливим заяву про забезпечення позову задовольнити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 149-154 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання позивачки про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на майно: нежитлові приміщення, загальною площею 957, 6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію ухвали направити уповноваженим органам для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Ухвала не набрала законної сили.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Секретар судового засідання Бітюкова С.В.