УХВАЛА

29 січня 2020 року

м. Київ

справа № 336/5397/15-ц

провадження № 61-4040св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Ступак О. В.,

суддів: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом - ОСОБА_1 ,

відповідач за первісним позовом - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Шевченківський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції,

вирішуючи з власної ініціативи питання про виправлення описки, допущеної у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Шевченківський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, про стягнення аліментів, додаткових витрат та встановлення факту нецільового витрачання аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Шевченківський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (далі - Шевченківський ВДВС Запорізького МУЮ), про стягнення аліментів, додаткових витрат та встановлення факту нецільового витрачання аліментів.

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 2 червня 2016 року первісний позов задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) матері щомісячно, але не менш ніж 30 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 вересня 2015 року, і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати у сумі 578,80 грн.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 шляхом перерахування на депозитні рахунки дітей неустойку (пеню) від суми несплачених аліментів на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнених за рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 8 травня 2012 року за період з 1 квітня 2012 року по 1 січня 2014 року, у сумі 49 597,49 грн.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 27 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 2 червня 2016 року залишено без змін з посиланням на відповідність його висновків обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2016 року відкрито касаційне провадження у справі і ухвалою цього ж суду від 6 квітня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вказана справа передана до Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду від 28 листопада 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 2 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 27 жовтня 2016 року в частині визначення дати початку стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінено, визначено датою початку стягнення аліментів 6 серпня 2015 року.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 27 жовтня 2016 року у частині вирішення зустрічного позову про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойки (пені) від суми несплачених аліментів скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У іншій частині рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 2 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 27 жовтня 2016 року залишено без змін.

Під час виготовлення постанови у четвертому абзаці на сторінці 12 її мотивувальної частини зазначено про скасування рішень судів попередніх інстанцій у частині вирішення зустрічного позову, а у абзаці третьому резолютивної частини - про скасування рішення районного суду в частині вирішення зустрічного позову, що є описками.

Відповідно до частини першої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

З урахуванням наведеного допущені у мотивувальній та резолютивній частинах постанови Верховного Суду від 28 листопада 2018 року описки підлягають виправленню.

Керуючись статтею 269 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Внести виправлення у постанову Верховного Суду від 28 листопада 2018 року, замінивши у четвертому абзаці на 12 сторінці її мотивувальної частини «рішення судів попередніх інстанцій», що є опискою, правильним «ухвалу суду апеляційної інстанції».

Виключити з абзацу третього резолютивної частини постанови Верховного Суду від 28 листопада 2018 року посилання на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 2 червня 2016 року.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО. В. Ступак
Судді: С. О. Карпенко В. О. Кузнєцов А. С. Олійник Г. І. Усик