Ухвала

31 березня 2020 року

м. Київ

справа № 201/398/18

провадження № 61-5341ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року в справі за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , Державного реєстратора відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг і дозвільних процедур Дніпровської міської ради, треті особи: Дніпровська міська рада, Орган опіки і піклування в особі виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради, про визнання порушення, визнання дій незаконними, визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 з ОСОБА_5 , визнання факту перешкоди у праві користування, визнання бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, виселення, визнання основним квартиронаймачем, стягнення боргу за комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю.

14 лютого 2018 року ОСОБА_3 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_5 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком.

07 травня 2018 року ОСОБА_1 як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, звернувся в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 , Державного реєстратора відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг і дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання порушення, визнання дій незаконними, визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 з ОСОБА_5 , визнання факту перешкоди у праві користування, визнання бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, виселення, визнання основним квартиронаймачем, стягнення боргу за комунальні послуги.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 20 травня 2019 року за заявами ОСОБА_5 і ОСОБА_3 первісний та зустрічний позови залишено без розгляду.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 20 травня 2019 року позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , задоволено частково. Визнано протиправною реєстрацію ОСОБА_3 та його малолітнього сина ОСОБА_4 за адресою квартири: АДРЕСА_1 . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від 06 лютого 2020 року на рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 20 травня 2019 року.

18 березня 2020 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження, ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення з наслідками, передбаченими законом.

ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року, посилаючись на те, що вказане судове рішення він не отримував, а дізнався про його ухвалення лише 18 березня 2020 року під час подання до апеляційного суду чергового клопотання про звільнення від сплати судового збору. Вказані обставини підтверджуються його заявою про видачу судового рішення від 18 березня 2020 року.

Клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Враховуючи доводи клопотання заявника щодо неотримання ним копії оскаржуваного судового рішення, а також те, що згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала Дніпровського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року була оприлюднена 17 лютого 2020 року, а касаційна скарга подана в межах тридцятиденного строку після цієї дати, то клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження необхідно задовольнити.

ОСОБА_1 також заявив клопотання про звільнення його від сплати судового збору, посилаючись на те, що в нього відсутні доходи за 2018-2019 роки, тобто розмір судового збору за подання касаційної скарги перевищує 5 відсотків його річного доходу, а також предметом позову є захист сімейних прав. На підтвердження вказаних обставин заявник надав оригінал довідки форми ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу», яка містить відомості щодо суми заробітку для нарахування пенсії, страхового стажу, сплати страхових внесків з 1998 року по 2016 рік. Також заявник надав копію довідки, яка містить дані про його трудовий і страховий стаж з 01 січня 2014 року по 31 жовтня 2019 року. В разі відсутності підстав для задоволення цього клопотання заявник просив надати йому час (14 днів) для отримання коштів для сплати судового збору.

Клопотання підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За змістом цієї практики щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії», «Креуз проти Польщі», сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансове положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2020 року (на час подання касаційної скарги) - 2 102 грн.

Таким чином, судовий збір за подання цієї касаційної скарги становить 420,40 грн (2 102 грн х 0,2).

Надані заявником довідки не містять відомостей про розмір його доходу за минулий рік, а його доводи про неотримання ним доходу не підтверджені доказами, тобто заявник не довів свій скрутний майновий стан, що перешкоджає йому сплатити судовий збір у вказаному розмірі. Разом з тим предметом позову є захист сімейних прав і заявник вказав про необхідність надання йому часу (14 днів) для отримання коштів, тому клопотання необхідно задовольнити частково, а саме відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Таке вирішення клопотання, з однієї сторони, забезпечить доступ ОСОБА_1 до суду касаційної інстанції, а з іншої сторони, сприятиме справедливості здійснення судових процедур.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 420,40 грн має бути перерахований або внесений за реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р?ні/ Печерс.р?н/22030102, ЄДРПОУ - 38004897, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA0026007, Код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Згідно з абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, містить обґрунтування того, в чому полягає порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Оскільки вищевикладені доводи касаційної скарги, що є підставою для відкриття касаційного провадження, викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження в цій справі та витребувати матеріали справи.

Крім того, ОСОБА_1 заявив клопотання про зупинення руху апеляційного провадження № 22ц/803/446/20.

У задоволенні вказаного клопотання необхідно відмовити, оскільки касаційний суд не наділений правом зупинення руху апеляційного провадження при вирішення питання про відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року.

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору за подання касаційної скарги задовольнити частково.

Відстрочити ОСОБА_1 сплату судового збору в розмірі 420,40 (чотириста двадцять грн 40 коп.) грн до ухвалення судового рішення у справі.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 10 лютого 2020 року.

Витребувати з Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська цивільну справу № 201/398/18 за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_1 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , Державного реєстратора відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг і дозвільних процедур Дніпровської міської ради, треті особи: Дніпровська міська рада, Орган опіки і піклування в особі виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради, про визнання порушення, визнання дій незаконними, визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 з ОСОБА_5 , визнання факту перешкоди у праві користування, визнання бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, виселення, визнання основним квартиронаймачем, стягнення боргу за комунальні послуги.

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення руху апеляційного провадження.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 01 травня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

М. Ю. Тітов