УХВАЛА

30 березня 2020 року

м. Київ

справа № 757/42226/17-ц

провадження № 61-5268ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Кузнєцова В. О.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , подану представником - адвокатом Тарасюком Сергієм Миколайовичем, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «РБК-Україна» (далі - ТОВ «РБК-Україна»), про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ТОВ «РБК-Україна» про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування якого зазначали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року о 12-15 год. на порталі «РБК-Україна» у розділі «Новини - Телеком & ІТ» опубліковано статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_6»/ « ІНФОРМАЦІЯ_7» (українською та російською мовами), зокрема наступного змісту: «ІНФОРМАЦІЯ_8».

На думку позивачів розповсюджена відповідачем інформація є недостовірною та принижує їх честь, гідність та ділову репутацію, а тому просили визнати недостовірною та такою, що порушує їх особисті немайнові права, оскільки зазначена інформація розповсюджена відносно них є неправдивою, образливою, принижує їх ділову репутацію, звинувачуючи його працівників у низьких моральних якостях та фактично в закликах до озброєного міжнаціонального конфлікту, за які передбачена кримінальна відповідальність.

Крім того, просили відшкодувати моральну шкоду в розмірі 2 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 квітня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 30 січня 2020 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.

Суди, у відповідності до положень статті 277 ЦК України, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , виходили з необгрунтованості позовних вимог, оскільки в спірній публікації не вказано, що позивачі причетні до якихось злочинів, в назві публікації вжито слово «може», що є припущенням, а не твердженням.

16 березня 2020 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Тарасюк С. М. звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2020 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТОВ «РБК-Україна» є відшкодування моральної шкоди, тобто ціна позову в загальному розмірі становить 2 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн ? 100 = 210 200 грн), а тому справа № 757/42226/17 є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.

Касаційний цивільний суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що справа становить виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, так і для висновку про те, що розгляд справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної судової практики правозастосування, у зв`язку з чим відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Крім того, у справі заявлено вимогу немайнового характеру за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТОВ «РБК-Україна» про захист честі, гідності та ділової репутації.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Крім того, при визначенні справи малозначною Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам Ради Європи необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження.

Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено в малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , поданою представником - адвокатом Тарасюком С. М., на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2020 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , поданою представником - адвокатом Тарасюком Сергієм Миколайовичем, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 квітня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «РБК-Україна», про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Судді:В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко
В. О. Кузнєцов