Справа № 452/3984/19
УХВАЛА

Іменем України

02 квітня 2020 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі судді Кравціва В.І.,

секретар судових засідань Макаревич Л.Р.,

за участю старшого державного виконавця Мазуркевич Л.І.,

та боржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Самбірського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мазуркевич Л.І. щодо винесення постанов,

встановив:

ОСОБА_1 12 грудня 2019 року звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Самбірського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мазуркевич Л.І. (далі державний виконавець Мазуркевич Л.І.) щодо винесення постанов про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, керування транспортними засобами, у праві полювання та користуванні вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.

У обґрунтування скарги посилався на те, що рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15 лютого 2010 року ухвалено стягувати з нього, ОСОБА_2 , у користь ОСОБА_3 аліменти на сина ОСОБА_4 у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму залежно від віку дитини щомісячно, починаючи з 16 грудня 2009 року і до досягнення ним повноліття, на підставі якого 10 березня 2010 року видано виконавчий лист щодо примусового виконання вказаного рішення і постановою від 2 вересня 2014 року відкрито виконавче провадження ВП № 44574760 та він постійно сплачував аліменти в силу своїх фінансових можливостей і як батько дитини не ухилявся від сплати аліментів.

Згідно розрахунків заборгованості заборгованість станом на 7 червня 2018 року та 2 липня 2018 року відсутня, однак, 1 листопада 2018 року та 7 березня 2019 року державним виконавцем Мазуркевич Л.І. здійснюється перерахунок аліментів, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, про вказаний розрахунок із допущеними помилками він дізнався із відповіді керівника відділу ДВС від 23 жовтня 2019 року та оскаржив його.

Частиною 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить мотивовані постанови, які надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Оскільки, такі постанови на його адресу не надходили, у листопаді 2019 року він звернувся до Самбірського МРВ ВДВС із заявою про те, щоб його належним чином повідомили про наявність у виконавчому провадженні винесених державним виконавцем постанов і листом від 18 листопада 2019 року за підписом начальника відділу його повідомлено, що державним виконавцем 1 квітня 2019 року винесено оскаржувані ним постанови.

Під час розгляду скарги ОСОБА_1 у її підтримання посилався на обставини, викладені у скарзі та пояснив, що на підставі рішення суду заборгованість по аліментах, яка була нарахована державним виконавцем Мазуркевич Л.І. скасована, але рішення ще не набрало законної сили.

Державний виконавець Мазуркевич Л.І. подала відзив на скаргу, у якому заперечила про задоволення скарги, посилаючись на те, що 2 вересня 2014 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 44574760.

Статтею 195 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника даної місцевості.

Після звернень, які надійшли до відділу ДВС зі сторони стягувача, було проведено перевірку виконавчого провадження щодо правильного нарахування аліментів.

Старшим державним виконавцем Мазуркевич Л.І. на вимогу стягувача ОСОБА_3 , згідно поданих нею заяв від 10 вересня 2018 року та 11 жовтня 2018 року було проведено перерахунок заборгованості по аліментах і відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» 1 квітня 2019 року державним виконавцем винесено дані постанови та 2 квітня 2019 року були надіслані рекомендованим листом ОСОБА_1 за адресою, вказаною у виконавчому документі, однак дане поштове відправлення повернулося до відділу зв`язку із зазначенням причини невручення «за закінченням терміну зберігання», оскільки ОСОБА_1 не звернувся до поштового відділення для його отримання.

При проведенні виконавчих дій у вказаному виконавчому провадженні державним виконавцем було дотримано вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Сімейного кодексу України.

Вислухавши пояснення боржника та державного виконавця Мазуркевич Л.І., з`ясувавши всі обставини скарги та перевіривши її доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 , виходячи з такого.

Згідно ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів виконавчої служби щодо виконання рішення суду можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно ч. 1 до ст. 448 вказаного Кодексу скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Із постанов про встановлення тимчасового обмеження від 1 квітня 2019 року та розрахунків заборгованості за аліментами відомо, що на виконанні Самбірського МРВ ДВС знаходиться виконавчий лист, виданий 10 березня 2010 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області, з примусового виконання рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15 лютого 2010 року у справі № 2-204/2010 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на дитину - ОСОБА_5 у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму залежно від віку дитини щомісячно, починаючи з 16 грудня 2009 року до досягнення ним повноліття у користь ОСОБА_3 та 2 вересня 2014 року відкрито виконавче провадження № ВП 44574760.

Із розрахунку заборгованості, проведеного 7 березня 2019 року державним виконавцем Мазуркевич Л.І., видно, що станом на 7 березня 2019 року заборгованість за аліментами ОСОБА_1 нарахована в сумі 33 018,53 грн. (а. с. 20 -23).

Із постанов про встановлення тимчасового обмеження убачається, що 1 квітня 2019 року державний виконавець Мазуркевич Л.І. винесла чотири постанови у вказаному виконавчому провадження, а саме про: встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України; встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами; встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Надаючи правову оцінку наведеним діям державного виконавця суд виходить із такого.

Частинами 2 та 3статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 71 цього Закону спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

За правилами ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Враховуючи вищеозначені вимоги закону та ту обставину, що між сторонами виконавчого провадження (стягувач і боржник) виник спір щодо розміру заборгованості за аліментами, то такий спір відповідно до закону підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом.

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 6 червня 2018 р. у справі № 756/13754/14-ц.

Отже, під час розгляду скарги у порядку ст. 447 ЦПК України суд не вправі вирішувати питання про обґрунтованість обчислення заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Закону органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону, підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 цього Закону передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності.

За правилами ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» (зі змінами від 3 липня 2018 року, що набрали чинності 28 серпня 2018 року) за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить мотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; 4) про встановлення обмеження боржника у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що державним виконавцем Мазуркевич Л.І. правомірно станом на 1 квітня 2019 року винесені постанови про встановлення тимчасових обмежень боржника ОСОБА_1 .

Однак, при винесенні постанови державним виконавцем Мазуркевич Л.І. про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон не враховано того факту, що ОСОБА_1 періодично виїжджає за межі України на заробітки, оскільки він не має постійного місця роботи в Україні, і таким чином отримує дохід за кордоном, з якого сплачує аліменти, відтак винесення цієї постанови є неправомірним.

Згідно ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За наведеного суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню в частині визнання неправомірною постанову державного виконавця Мазуркевич Л.І. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст.ст. 258-261, 442-449 ЦПК України, суд

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною постанову старшого державного виконавця Самбірського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мазуркевич Л.І. від 1 квітня 2019 року у ВП № 44574760 про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа № 2-204/2010, виданого 10 березня 2010 року та зобов`язати старшого державного виконавця Мазуркевич Л.І. скасувати вказану постанову і про виконання ухвали повідомити суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

У решті частині скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірними та скасування постанов старшого державного виконавця Самбірського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мазуркевич Л.І. від 1 квітня 2019 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, у праві полювання та у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії відмовити за недоведеністю вимог скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через місцевий суд, який постановив ухвалу, протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повної ухвали.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст повної ухвали буде складено 7 квітня 2020 року.

Суддя