Справа № 161/2700/19 Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В. В.
Провадження № 22-ц/802/373/20 Категорія: 39 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Киці С. І., Матвійчук Л. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із зазначеними позовом.

Покликалось на ті обставини, що 08 квітня 2016 року між банком та ОСОБА_1 , шляхом підписання анкети-заяви було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого останній отримав 9000 грн кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі, зазначеному у Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity/, з розрахунку 365/360 календарних днів на рік. Згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ним і Банком Договір про надання банківських послуг, відповідач посвідчив своїм підписом у анкеті-заяві. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язувався погашати кредит, нараховані відсотки за користування кредитом, заборгованість по перевитраті платіжного ліміту, оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 13 січня 2019 року утворилася заборгованість у розмірі 41326,83 грн., яка складається із заборгованості: за простроченим тілом кредиту - 9951,26 грн., нарахованих відсотків за користування кредитом - 17610,55 грн, нарахованої пені за прострочене зобов`язання - 11320,89 грн., штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (відсоткова складова) 1944,13 грн., яку банк просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2019 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 9000 грн заборгованості за кредитом № б/н від 08 квітня 2016 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції та вважаючи його незаконним і необґрунтованим, позивач АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просило оскаржуване рішення в частині незадоволених позовних вимог скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Відзив на апеляційну скаргу відповідач не подавав.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову банку, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами судового спору існують кредитні зобов`язання, на виконання яких позикодавець - банк перерахував на картковий рахунок позичальника - відповідача по справі грошові кошти у сумі встановленого кредитного ліміту, які останній у встановлений строк не повернув, а тому з нього на користь банку підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 9000 грн.

Крім того, відмовляючи у стягненні заборгованості по процентам за користування кредитом, пені, комісії та штрафах, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що така заборгованість є недоведеною позивачем.

Такий висновок суду є правильний.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Встановлено, що 08 квітня 2016 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н у спосіб підписання анкети-заяви позичальника, за яким останній отримав кредит у розмірі 9000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, яку йому видав банк.

В анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 13 січня 2019 року становить - 41326,83 грн., і складається: із заборгованості за простроченим тілом кредиту - 9 951,26 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 17610,55 грн; нарахованої пені - 11320,89 грн.; штрафу (фіксована частина) 500,00 грн.; штрафу (відсоткова складова) 1944,13 грн.

Крім того встановлено, що в анкеті-заяві позичальника від 08 квітня 2016 року процентна ставка не зазначена.

У цій, же анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 08 квітня 2016 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Також, варто зазначити, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Тому, на думку колегії суддів наведеним обставинам судом було надано вірну правову оцінку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» нарахованих: відсотків, за користування кредитом; пені за прострочення зобов`язання; штрафів (фіксована частина, відсоткова складова).

На підставі чого, судом першої інстанції було зроблено вірний висновок про відмову позивачу у стягненні з відповідача зазначених грошових коштів за кредитним договором.

Із приєднаного до матеріалів справи розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за тілом кредиту на звітну дату 13 січня 2019 року становить - 9952 грн 26 коп., враховуючи ту обставину, що відповідач фактично отримав, використовував кошти перераховані банком на його кредитну картку у розмірі 9000 грн та не повернув їх, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь банку, саме цієї суми заборгованості за тілом кредиту, та задовольнив позовну вимогу банку у цій частині частково.

Отже, такий висновок суду про задоволення пред`явленого банком позову частково цілком відповідає наведеним нормам матеріального права, правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 03 липня 2018 року у справі № 342/180/17.

Наведені позивачем в апеляційній скарзі доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції та не містять підстав для скасування оскаржуваного ним рішення, а є власним суб`єктивним тлумаченням норм матеріального права та обставин справи, яким суд дав зазначену вище правову оцінку.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 грудня 2019 року в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді