Справа № 462/1525/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2020 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Пилип`юк Г. М.

за участю секретаря Зубрицької О. М.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа банк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на спадкове іпотечне майно, в с т а н о в и в:

АТ «Альфа банк», що є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до відповідачки про звернення стягнення на спадкове іпотечне майно, а саме квартиру по АДРЕСА_1 та визнання ОСОБА_2 спадкоємницею померлого ОСОБА_3 .

Свої вимоги позивач мотивує тим, що згідно договору про надання відновлювальної кредитної лінії №610/37-307 від 11.12.2007 року ПАТ «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_4 кредит в межах максимального ліміту заборгованості 95 000,00 грн зі сплатою 19,34% річних з кінцевим терміном повернення до 11.12.2027 року. Вказує що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 23.10.2017 року встановлено, що 11.12.2007р. ОСОБА_4 отримав в АКБ СР „УКРСОЦБАНК", правонаступником якого є ПАТ „Укрсоцбанк" у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 95000 грн., зі сплатою 14 % річних та комісій, в розмірі та в порядку визначеному цим договором, з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 11.12.2022р. на умовах визначених цим договором згідно Додатку №1, який є невід`ємною частиною цього договору, та дією даного договору згідно п.7.3. до остаточного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань, про що сторони уклали договір про надання відновлюваної кредитної лінії №610/37-307 від 11.12.2007р. та додаток №1 до такого, Додаткову угоду №1 про внесення змін до Договору про надання відновлюваної кредитної лінії №610/37-307 від 01.07.2008р., Додаткові угоди про внесення змін до Договору про надання відновлюваної кредитної лінії №610/37-307 від 11.12.2009р. та від 26.11.2010р. /а.с.5-7, 8, 9, 11, 12-13/. Відповідачем з 01.07.2008р. сплачується відсоткова ставка за кредитом у розмірі 18 % річних, а з 11.12.2009р. відсоткова ставка - 19.34 % річних, з новим кінцевим терміном повернення кредитної заборгованості до 11.12.2027р.

Проте, ОСОБА_4 порушив взяті на себе, згідно кредитного договору, зобов`язання, зокрема з січня 2017р. припинив погашати кредит, а з 27.12.2016 р. не сплачує відсотки за користування кредитними коштами, що підтверджується довідкою від 17.03.2017р.

Крім того, рішенням Залізничного районного суду м.Львові від 11.12.2014 року встановлено, що з метою належного виконання зобов`язань за договором 11.12.2007 року з ОСОБА_3 укладено іпотечний договір №4612 від 11.12.2007 року, згідно умов якого іпотекодавець передає в іпотеку двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,4 кв.м.

Пунктами 2.4.3 та 4.1 іпотечного договору за невиконання чи неналежне виконання позичальником умов основного зобов`язання, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки. В забезпечення виконання зобов`язань був укладений іпотечний договір №4612 від 11.12.2007 року згідно умов якого іпотекодавець передає іпотекодержателю в якості забезпечення виконання основного зобов`язання квартиру АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 . Згідно відповіді Другої Львівської державної нотаріальної контори №06/02-14 спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла ОСОБА_2 , а тому зобов`язана задовольнити вимоги кредитора та погасити заборгованість одноразовим платежем впродовж 30 днів з дня направлення вимоги від 28.08.2018 року. Станом на 07.02.2017 року заборгованість за кредитним договором становить 193 372,94 грн.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги заперечив, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік відповідача ОСОБА_3 Друга Львівська державна нотаріальна контора у відповідь на претензію ПАТ «Укрсоцбанк» від 03.01.2018 року №06/02-14 повідомила, що 17.05.2017 року заведено спадкову справу №166/2017 після смерті ОСОБА_3 за заявою про прийняття спадщини від дружини померлого ОСОБА_2 28.08.2018 року відповідачу було скеровано позивачем заяву претензію про погашення боргових зобов`язань позичальника, з тексту якої вбачається, що банку 11.12.2017 року стало відомо про смерть ОСОБА_3 під час ознайомлення з виконавчим провадженням. Звертає увагу на те, що позивач дізнався про смерть ОСОБА_3 11.12.2017 року, а звернувся до спадкоємця з вимогою 28.08.2018 року, а тому в силу вимог ст. 1281 ЦК України банк позбавлений такого права у зв`язку з попуском встановленого шестимісячного строку для пред`явлення вимог до спадкоємців. Крім того, вказує, що позивач скористався своїм правом на дострокову вимогу щодо повернення суми кредиту та відсотків за його користування разом зі штрафними санкціями у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, що підтверджується рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 11.12.2014 року. Надіславши 27.05.2014 року позичальнику та іпотекодавцю вимогу-повідомлення позивач в подальшому позбавлений права нараховувати проценти та пеню за кредитним договором, однак всупереч вимогам позивач продовжує й надалі їх нараховувати. Також вказує, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка, а її син ОСОБА_4 подав заяву про відмову від спадщини на її користь. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалою від 13.05. 2019 року провадження у справі було відкрите.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги заперечив, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

У статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства визначені справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Судом встановлено, що згідно договору про надання відновлювальної кредитної лінії №610/37-307 від 11.12.2007 року ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа Банк» надав ОСОБА_4 кредит в межах максимального ліміту заборгованості 95 000,00 грн зі сплатою 19,34% річних з кінцевим терміном повернення до 11.12.2027 року. Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 23.10.2017 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованість за договором про надання відновлюваної кредитної лінії від 11.12.2007 року у розмірі 174893 грн.

Встановлено, що з метою належного виконання зобов`язань за договором 11.12.2007 року з ОСОБА_3 укладено іпотечний договір № 4612 від 11.12.2007 року, згідно умов якого іпотекодавець передає в іпотеку двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,4 кв.м.

Пунктами 2.4.3 та 4.1 іпотечного договору за невиконання чи неналежне виконання позичальником умов основного зобов`язання, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки. В забезпечення виконання зобов`язань був укладений іпотечний договір №4612 від 11.12.2007 року згідно умов якого іпотекодавець передає іпотекодержателю в якості забезпечення виконання основного зобов`язання квартиру АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно відповіді Другої Львівської державної нотаріальної контори №06/02-14 від 03.01.2018 року на запит ПАТ "Укрсоцбанк" спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла його дружина ОСОБА_2

28.08.2018 року відповідачу було скеровано позивачем заяву претензію про погашення боргових зобов`язань позичальника, з тексту якої вбачається, що банку 11.12.2017 року стало відомо про смерть ОСОБА_3 під час ознайомлення з виконавчим провадженням.

Положеннями ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять yсі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218,1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Вiдповiдно до частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язане з його особою i у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини, визначений статтею 1219 ЦК України, отже зобов`язання за кредитним договором та за договором іпотеки входять до складу спадщини.

За змістом статті 1281 ЦК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців вiд дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно вiд настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав i не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року вiд настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом пункту 1 частини першої статті 593 ЦК України та частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» право застави (іпотека) припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

Підстави припинення іпотеки визначені в статті 17 Закону України «Про іпотеку». Конструкція цієї статті дає підстави для висновку, що припинення іпотеки можливе виключно з тих підстав, які передбачені цим Законом, зокрема, іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено підстави припинення іпотеки, однак такої підстави як смерть iпотекодавця положення зазначеної норми не містять.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки вiд iпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Приписи статей 1281 і 1282 ЦК України та статті 23 Закону України «Про іпотеку» регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою. За змістом цих приписів: 1) у разі переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємця; 2) спадкоємець, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця; 3) спадкоємець (фізична особа) не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником такий спадкоємець відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки; 4) спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього; 5) кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги; 6) наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги.

Стаття 17 Закону України «Про іпотеку» визначає підстави для припинення іпотеки, серед яких немає такої як смерть іпотекодавця, оскільки за змістом частини першої статті 1282 ЦК України та частини першої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, який як спадкоємець набуває статус іпотекодавця. Відтак, іпотека у зв`язку з фактом набуття її предмета у власність спадкоємцями боржника-іпотекодавця не припиняється.

Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Така позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у справі № 522/407/15-ц, а саме оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, позивач не довів факт пред`явлення вимоги кредитодавцем до спадкоємців у межах строків, визначених статтею 1281 ЦК України, а звернувся до суду, пропустивши строки, визначені статтею 1281 ЦК України, оскільки позивачу 11.12.2017 року стало відомо про смерть ОСОБА_3 під час ознайомлення з виконавчим провадженням. Вказане позбавляє позивача права відповідної вимоги до спадкоємців.

За таких обставин, у зв`язку з відсутністю підстав для задоволення позовних вимог про звернення стягнення на спадкове іпотечне майно та визнання ОСОБА_2 спадкоємницею померлого ОСОБА_3 відмовити.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Сплачений судовий збір належить залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 593, 598, 608, 610, 1216, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 17, 23 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України,

ухвалив:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на спадкове іпотечне майно та визнання ОСОБА_2 спадкоємницею померлого ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду області шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя/підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: Г. М. Пилип`юк