Провадження № 2/161/609/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2020 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Камінського Ю.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №10 в м. Луцьку цивільну справу № 161/15048/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом. Просить суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь 180 720,70 гривень майнової шкоди з підстав, викладених в позовній заяві.

Позивач та його представник в судовому засіданні заявлений позов підтримали з підстав викладених в позовній заяві. Просили позов задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову з підстав пропущення позивачем строків позовної давності. Просили відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом при розгляді справи встановлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

04 жовтня 2014 року близько 09 години ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки «КІА MAGENTIS GE», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю близько 60 км/год по автодорозі сполученням Дубечно-Стара Вижва-Смідин-Луків-Турійськ-Рожище-Піддубці на 86-му кілометрі автодороги, в межах населеного пункту Туличів, Турійського району, Волинської області, перебуваючи в стані втоми, проявив неуважність і не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на зміну дорожньої обстановки та не вжив заходів для своєчасної зміни напрямку руху при об`єктивному виявленні заокруглення дороги праворуч з установленим на ньому попереджувальним знаком 1.4.1 «Напрямок повороту», продовжив рух автомобілем прямо, змістився в лівий кювет, де допустив зіткнення автомобіля з придорожнім деревом.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2018 року звільнено ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.286 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, - у зв`язку із закінченням строків давності.

Розмір заподіяної ОСОБА_1 , як власнику транспортного засобу «КІА MAGENTIS GE», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , майнової шкоди, згідно розрахунку, поданого позивачем, становить 180 720,70 гривень.

При цьому, 05 грудня 2018 року представником відповідача подано до суду заяву про застосування строків позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Судом достовірно встановлено, що датою завдання відповідачем ОСОБА_3 шкоди позивачу - ОСОБА_1 є 04 жовтня 2014 року. Таким чином, саме з 04 жовтня 2014 року починається перебіг позовної давності, як з дня, коли позивач ОСОБА_1 довідався або міг довідатися про порушення його права.

При цьому, судом не приймається до уваги заява позивача ОСОБА_1 про поновлення строку позовної давності, з наступних підстав.

Чинним законодавством не встановлено та не передбачено переліку причин, які судом можуть трактуватися як поважні причини пропуску позовної давності. До висновку про поважність причин пропущення строку позовної давності можна дійти лише після дослідження усіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі.

Саме тому судом вирішується питання про поновлення строку позовної давності одночасно з ухваленням рішення у справі.

Однак, суд звертає увагу, що положеннями статті 261 ЦК України не передбачено та не встановлено спеціального перебігу позовної давності щодо відшкодування шкоди, завданої адміністративним або кримінальним правопорушенням.

Крім того, судом не приймаються до уваги твердження позивача щодо неможливості пред`явлення позовних вимог до ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що наявність судового розгляду кримінального провадження була б підставою для зупинення провадження у справі. Оскільки саме за умови своєчасного звернення позивача до суду, та, навіть, ймовірного подальшого зупинення провадження у справі, позивачем був би дотриманий строк позовної давності, в тому числі, у відповідності до положень ч. 2 ст. 264 ЦК України.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

У зв`язку з тим, що саме з 04 жовтня 2014 року почався перебіг позовної давності, як з дня, коли позивач ОСОБА_1 довідався або міг довідатися про порушення його права, позовна давність щодо відшкодування завданої відповідачем ОСОБА_3 шкоди сплинула 05 жовтня 2017 року.

Однак, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди лише 20 вересня 2018 року.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що саме з 04 жовтня 2014 року почався перебіг позовної давності, як з дня, коли позивач ОСОБА_1 довідався або міг довідатися про порушення його права, позовна давність щодо відшкодування завданої відповідачем ОСОБА_3 шкоди сплинула 05 жовтня 2017 року. Однак, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди лише 20 вересня 2018 року. При цьому, стороною відповідача подано заяву про застосування строків позовної давності

. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ч. 4 ст. 267 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його позову до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення в повному об`ємі складено

06 березня 2020 року.

Суддя В.В. Ковтуненко