Справа № 202/5054/19
Провадження № 2/202/374/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
13 січня 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Кухтіна Г.О.
за участю секретаря судового засідання - Кишковар Н.А.
представника позивача адвоката Лихопьок Д.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявоюОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Фінансова установа «ВМ-Фактор», ОСОБА_2 , про захист прав споживача шляхом стягнення коштів, -
У липні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Фінансова установа «ВМ-Фактор», ОСОБА_2 , про захист прав споживача шляхом стягнення коштів, в якому просить суд стягнути з відповідача най його користь неустойку за 57 днів прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 3 760,29 гривень, суму боргу за залишок вартості товару у розмірі 5 104,50 грн., суму боргу з урахуванням неустойки в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей у розмірі 8 983,92 грн., а також понесені судові витрати по справі.
Ухвалою судді від 26 липня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.
У судовому засіданні представник позивача, адвокат Лихопьок Д.П., позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили, відзив не подавали, а тому на підставі ст. 280 ЦПК України та зі згоди представника позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.
Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
На виконання умов замовлення 04 травня 2018 року позивачем з власної банківської картки було перераховано на поточний рахунок відповідача суму передоплати у розмірі 6 597,00 грн., що підтверджується випискою з банківської картки/рахунку ОСОБА_1 .
Відтак, факт укладення між сторонами договору купівлі - продажу відеокарти у ході розгляду справи був документально підтверджений позивачем.
Стаття 655 ЦК України закріплює законодавче визначення договору купівлі - продажу, згідно з яким за цим договором одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Істотними умовами договору купівлі - продажу є умови про предмет та ціну.
Ціна товару - це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ.
Відповідно до ч. 1ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.
За загальним правилом (ч. 1 ст. 692 ЦК України) оплата товару за договором купівлі - продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару
Відповідно до п. 9 Постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12.04.1996 р., вказано, що оскільки в системі роздрібної торгівлі договір купівлі - продажу, як правило, збігається з його виконанням, на нього відповідно до ст. ст.43,44 ЦК України не поширюються вимоги щодо обов`язкової письмової форми.
Суд зазначає, що до правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню положення Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки, відповідно до ст. 11 вказаного Закону, цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.
Згідно з п. 22 ст. 1 Закону, споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відтак, суд зазначає, що положення Закону України «Про захист прав споживачів» поширюються на правовідносини, що виникли між сторонами щодо придбання відеокарти, оскільки безпосередньо положеннями Закону України «Про захист прав споживачів» визначальним є статус споживача, який придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Як посилається позивач у позові та представник позивача у судовому засіданні вказаний товар протягом встановленого тридцяти денного строку так і не був доставлений ОСОБА_1 .
Натомість, 30 липня 2018 року позивачу було направлено проект Договору № 182680043 про переведення боргу від 30.07.2018 року, згідно умов якого Дочірнє підприємство «Фінансова установа «ВМ-Фактор», в особі директора Юрчук Олени Олександрівни, перевела свій борг перед ОСОБА_1 у розмірі 6 597,00 грн., на фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 , який, в свою чергу було підписано позивачем та направлено на юридичну адресу відповідачів.
Згодом, відповідачем ОСОБА_2 рівними платежами по 497,50 грн., від 13.09.2018 року, 21.10.2018 року, 21.01.2019 року було частково повернуто ОСОБА_1 сплачені кошти за товар у загальному розмірі 1 492,50 грн., що підтверджується відповідними виписками з карткового рахунку позивача.
11 червня 2019 року представником позивача на адресу відповідачів було направлено письмову вимогу про відшкодування суми заборгованості, яка останніми проігнорована.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до положень статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Відповідно до ч. 9 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Будь-яких доказів на спростування вказаних обставин чи заперечень відповідач не подав.
Таким чином суд повно, всесторонньо та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені, а також є такими, що засновані на законі.
Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідачів солідарно.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 78, 81, 82, 141, 246, 264, 265, 266 ЦПК України, суд,-
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) суму боргу за залишок вартості товару у розмірі 5 104,50 грн., та суму боргу з урахуванням неустойки в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки у розмірі 8 983,92 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у тридцятиденний строк з дня проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 17 січня 2020 року.
Суддя Г.О. Кухтін