ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/636/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №709/2713/13-ц Категорія: на ухвалу Чубай В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Новікова О.М.

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргуАкціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 січня 2020 року у справі за заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилався на те, що Чорнобаївський районний суд Черкаської області видав виконавчий лист у цивільній справі № 709/2713/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованості за договором кредиту.

На підставі заяви ПАТ КБ "Приватбанк" про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом державною виконавчою службою 15 січня 2014 року відкрито виконавче провадження.

28 березня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Чорнобаївського районного управління юстиції на підставі п.5 ч.1 ст.47 та ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Пошуки виконавчого листа в архіві документів банку не призвели до позитивного результату. Згідно листа Чорнобаївського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області від 23 квітня 2019 р. зазначений виконавчий лист на примусовому виконанні у відділі не перебуває.

З метою з?ясування інформації про хід виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчих листів у справі №709/2713/13-ц представником стягувача було здійснено пошук інформації в автоматизованій системі виконавчого провадження Міністерства юстиції України. В результаті чого було з`ясовано, що станом на 24 квітня 2019 року відсутнє виконавче провадження за виконавчим листом Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 44394,88 грн. У зв`язку з чим стягувач вважає, що виконавчий лист втрачено. На підставі викладеного просив поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа та видати його дублікат.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 січня 2020 року у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого документа відмовлено.

Прийняту ухвалу, суд першої інстанції мотивував тим, що виконавчий лист виданий Чорнобаївським районним судом Черкаської області 26 листопада 2013 року та 28 березня 2014 року згідно з постановою державної виконавчої служби повернутий стягувачу, однак АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з вказаною заявою лише в квітні 2019 року, тобто після спливу більше п`яти років з моменту повернення виконавчого листа. Суд зазначив, що заявник не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та не надав доказів, що ним вчинялися активні дії на реалізацію своїх прав, як сторони виконавчого провадження.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною та винесеною з порушенням норм процесуального права, АТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 січня 2020 року та прийняти постанову про задоволення заяви АТ КБ «Приватбанк», видати дублікат виконавчого листа та поновити строк на пред`явлення його до виконання.

Апеляційні вимоги мотивував тим, що постановою від 15 січня 2014 року було відкрито виконавче провадження однак, відповідно до довідки Чорнобаївського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області від 23 квітня 2019 року виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором, на виконанні у Чорнобаївському РВ ДВС ГТУЮ Черкаської області не перебуває. Зазначає, що АТ КБ «Приватбанк» не отримував від Чорнобаївського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, постанови про повернення виконавчого документі та виконавчого документа.

Наголошує на тому, що виконавчий лист було втрачено з вини органів ДВС, оскільки в порушення вимог ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копія постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу та копія виконавчого листа не були надіслані на адресу АТ КБ «Приватбанк» рекомендованим поштовим відправленням. І доказів на спростування вказаної обставини суду не надано, таким чином АТ КБ «Приватбанк» не був повідомлений належним чином. Вважає, що оскільки відсутні докази вручення стягувачу постанови про повернення виконавчого документа, то строк пред`явлення виконавчого документа до виконання пропущено з поважних причин, при цьому послався на правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 р. у справі №2515/739/1012 (провадження №61-2884св18), від 12.03.2018 р. у справі №583/1828/17-ц (провадження №61-894св17) та інші.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 просив ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23.01.2020 р. залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначив, що скаржник вказуючи, що виконавчий лист втрачено з вини органів ДВС, жодного належного та допустимого доказу не надав, і не зазначив, чому на протязі близько шести років не вживав жодних дій по виконавчому провадженню, що свідчить про пасивну позицію стягувача. Також вказав, що скаржник, зазначаючи у апеляційній скарзі, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, не навів жодного аргументу про порушення норм процесуального права, і зазначає у своїй апеляційній скарзі лише аргументи, що зводяться лише до переоцінки доказів.

У відповідності до ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказане судове рішення зазначеним вимогам закону відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 листопада 2013 року у справі №709/2713/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вимоги задоволено (справа №709/2713/13-ц а.с.40-41). 26 листопада 2013 року по справі видано виконавчий лист (а.с.6-7). ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження до Чорнобаївського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області (а.с.8). 15 січня 2014 року державним виконавцем Чорнобаївського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Білецькою В.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.9-10). 28 березня 2014 року державним виконавцем Чорнобаївського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Пахар М.С. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві (а.с.11-12). 10 квітня 2019 року АТ КБ «Приватбанк» видано довідку про втрату вказаного виконавчого листа (а.с.14) Згідно копії листа з Чорнобаївського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області від 23 квітня 2019 року №2260 вказаний виконавчий лист на примусовому виконанні у відділі не перебуває (а.с.13).

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частиною першою ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (в редакцій станом на дату видачі виконавчого листа) встановлено річний строк пред`явлення до виконання виконавчих документів.

Проте 05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, згідно п.5 Прикінцевих та перехідних положень якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання на протязі трьох років.

Отже, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становить три роки.

Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року уразі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Згідно ч. 6 ст.12 вказаного Закону стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до п. 17.4. Перехідних Положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого на підставі судового рішення, до виконання, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність або неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року в справі № 2-1053/10 (провадження № 61-18169св18) зроблено висновок, що «при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист».

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суді від 06.02.2020 р. справа № 523/11304/18 (провадження № 61-11742св19), від 25.02.2020 р. справа № 2-2469/11

(провадження № 61-20637св19).

Обґрунтовуючи підстави для видачі дубліката виконавчого документа АТ «Приватбанк» зазначило, що його було втрачено під час поштової пересилки від органу державної виконавчої служби.

Згідно приписів ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 цього Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 79 цього Кодексу достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 цього Кодексу достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Разом з тим, матеріали справи не містять та заявником не надано належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження втрати виконавчого листа при пересилці з державної виконавчої служби і ненадходженні його стягувачу, як і не здобуті при розгляді справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

У справі відсутні витяги з журналу вхідної кореспонденції банку за вказаний період чи відповідні довідки про ненадходження вказаного виконавчого листа до банку.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександра Шевченко проти України»).

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 р., яка набрала чинності для України з 11.09.1997 р. та згідно зі ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п.53 рішення Європейського суду з прав людини від 29.10.2015 р. у справі «Устименко проти України» заява №32053/13).

Єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

Як встановлено судом першої інстанції, виконавчий лист у справі №709/2713/13-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, було видано 26 листопада 2013 року та 28 березня 2014 року згідно з постановою державної виконавчої служби повернутий стягувану, однак АТ КБ «Приватбанк» звернувся з вказаною заявою до суду лише в квітні 2019 року, тобто після спливу більше п`яти років з моменту повернення виконавчого листа.

Зважаючи на те, що протягом тривалого періоду, а саме з моменту ухвалення рішення по день винесення постанови про повернення виконавчого документу і по час звернення до суду стягувач не сприяв виконанню судового рішення, не контролював його виконання не виявляв належної зацікавленості в реалізації своїх прав щодо примусового виконання рішення суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підстав вважати причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання поважними відсутні, а тому в поновленні строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачі дублікату виконавчого листа слід відмовити.

Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про пропуск строку звернення до суду є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного судового рішення.

Доказів, які б спростовували встановлені обставини, апелянтом до суду апеляційної інстанції не надані.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав як для видачі дубліката виконавчого листа, так і для поновлення строку для його пред`явлення до виконання, оскільки заяву про видачу дубліката виконавчого листа подано поза межами строку його пред`явлення до виконання, а належних доказів на підтвердження втрати виконавчого листа до виконання заявником надано не було.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, передбачених ст.376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 02 квітня 2020 року.

Судді: