ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/4102/19 Номер провадження 22-ц/814/906/20Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О. С. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Панченка О.О.

Суддів: Карпушина Г.Л.., Пікуля В.П.

за участю секретаря Філоненко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області , у складі головуючого судді Предоляк О.С., дата виготовлення повного тексту рішення 08 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-банк» про захист прав споживача фінансових послуг та визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором.

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

В червні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Альфа-банк» про захист прав споживача фінансових послуг та визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 10.09.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір № 1601/0908/98-167 згідно умов якого банк зобов`язувався надати кредит у сумі 39000,00 доларів США на споживчі цілі зі встановленням плати за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних з визначенням строку користування кредитом по 10 вересня 2018 року включно.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 1601/0908/98-167 від 10.09.2008 року між нею ОСОБА_1 , та ВАТ «Сведбанк» було укладено іпотечний договір №1601/0908/98-167-Z-1 предметом якого є квартира, а між ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк» було укладено договір поруки № 1601/0908/98-167-Р-1 від 10.09.2008 року.

В подальшому між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником ВАТ «Сведбанк», та ПАТ «Дельта Банк», було укладено договір купілі - продажу прав вимоги. В свою чергу, ПАТ «Дельта Банк» продав вимоги новому кредитору ПАТ «Альфа-Банк» та останнім було набуте право вимоги за договором № 1601/0908/98-167 від 10.09.2008 року.

ОСОБА_1 зазначала, що 10.11.2014 від ПАТ «Альфа-Банк» надійшло поштове відправлення про дострокове повернення кредиту на суму заборгованості, яка станом на 01.10.2014 року становила 232 623.89 грн.

Наголошувала, що таким чином ПАТ «Альфа-Банк» на власний розсуд змінив умови кредитного договору №1601/0908/98-167 від 10.09.2008 року, щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом та пені.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27.01.2015 року, з неї стягнуто заборгованість за кредитним договором №1601/0908/98-167 від 10.09.2008 року на загальну суму 232 623,89 грн. Відповідно до постанови державного виконавця від 05.09.2016 року виконавче провадження закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням судового рішення. Натомість банк продовжує нараховувати заборгованість, яка станом на 21.06.2016 року за повідомленням банку становить 18 608,84 доларів США, що порушує її права як споживача фінансових послуг.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила ухвалити рішення, яким зобов`язання між нею та ВАТ «Сведбанк» за кредитним договором №1601/0908/98-167 від 10.09.2008 року припинити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08 січня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-банк», про визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором № 1601/0908/98-167 від 10.09.2008 року відмовлено.

Позиції осіб, які беруть участь у справі

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

З вказаним рішенням не погодилася ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що кредитор, з дня пред`явлення до неї, як позичальника, вимоги про дострокове погашення боргу, втратив право нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не взяв до уваги те, що ПАТ «Альфа-Банк», звертаючись до суду з позовом про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором, а також заявляючи вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, не пред`являв жодних вимог, щодо відповідальності за порушення грошового зобов`язання, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

Від представника АТ «Альфа-Банк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а судове рішення без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 10 вересня 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк», було укладено кредитний договір № 1601/0908/98-167, відповідно до якого банк зобов`язувався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 39000,00 доларів США, зі встановленням плати за користування кредитом у вигляді 12,5 % річних, зі строком користування кредитом по 10 вересня 2018 року включно. Цього ж дня, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між сторонами укладено іпотечний договір № 1601/0908/98-167-Z-1, згідно з яким ОСОБА_1 передала в іпотеку банку належну їй на праві власності двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Крім того, 10 вересня 2008 року між ОСОБА_2 , (поручителем), ОСОБА_1 (позичальником) та ПАТ «Сведбанк», було укладено договір поруки № 1601/0908/98/-167-Р-1.

В подальшому, згідно з укладеним 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником ВАТ «Сведбанк», та ПАТ «Дельта банк» договором купівлі-продажу прав вимоги, новим кредитором за вищевказаним кредитним договором став ПАТ «Дельта Банк», який 15 червня 2012 року продав ці права вимоги новому кредитору ПАТ «Альфа-Банк».

10 листопада 2014 року за вихідним №96788-102-б/б, ПАТ «Альфа-Банк» направило ОСОБА_1 . та ОСОБА_2 вимогу про дострокове повернення кредиту, розмір якого станом на 01.10.2014 року становив 232 623,89 грн. (т. 1 а.с. 19)

Крім того, у листопаді 2014 року ПАТ «Альфа Банк» звернулося до суду із позовами до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27 січня 2015 року позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №1601/0908/98-167 від 10.09.2008 року станом на 01 жовтня 2014 року на загальну суму 232 623,89 грн, з яких 4 881,79 грн заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами, 1334 грн - пеня, та з кожного на користь банку у повернення сплаченого судового збору по 1163,12 грн.

Постановою заступника начальника Автозаводського ВДВС м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області Савченко Л.П. від 05 вересня 2016 року виконавче провадження з виконання рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27 січня 2015 року закінчено у зв`язку з фактичним виконанням боржником рішення суду. Бору сумі 233 787,01 грн. сплачено згідно квитанції № 45 від 05 вересня 2016 року.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що стягнута судом заборгованість за кредитним договором, яка була визначена станом на 01.10.2014 року не позбавляє ПАТ «Альфа-Банк» права на отримання процентів за період з 01.10.2014 по 05.09.2016 року (фактичне виконання судового рішення), тобто за 706 днів у розмірі 4284,10 доларів США.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За положеннями частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини третьої статті 1049 ЦК України грошова позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця.

При зарахуванні грошової суми, стягнутої за рішенням суду, на банківський рахунок позикодавця грошова позика вважається повернутою.

Разом з тим, статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики ці зобов`язання вважаються припиненими.

Встановлено, що рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 січня 2015 року, яким було стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 10 вересня 2008 року, виконано позичальником.

Оскільки, Банком не надано до суду належних і допустимих доказів наявності у позичальника заборгованості за вказаним кредитним договором, позову до суду щодо заборгованості не пред`явлено, що свідчить про відсутність обґрунтованої заборгованості позичальника, зобовязання ОСОБА_1 перед банком за кредитним договором є припиненими у зв`язку з повним виконанням боржником основного зобов`язання.

При цьому, суд першої інстанції помилково вважав, що відсутні правові підстави для визнання кредитного договору припиненим, оскільки банк має право на отримання процентів за період з 01 жовтня 2014 року по 05 вересня 2016 року та отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України.

Так, частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

У разі пред`явлення до позичальника вимоги про дострокове повернення позики згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

ПАТ «Альфа-Банк» пред`являючи 10 листопада 2014 року вимогу позичальнику про дострокове повернення кредиту, на власний розсуд змінив умови кредитного договору №1601/0908/98-167 від 10.09.2008 року, щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом чим використав своє право вимоги щодо дострокового повернення усієї суми кредиту, тобто змінив строк виконання зобов`язання.

Предметом розгляду у справі № 524/10700/14-ц були вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості, яка виникла за кредитним договором, у зв`язку з чим, на час звернення з зазначеним позовом настав строк виконання договору в повному обсязі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц навела висновок про те, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.

У постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила про те, що припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Отже право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції не врахував, що після пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредитних коштів, у кредитора немає правових підстав для нарахування процентів за користування кредитом.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, та існують правові підстави визнати кредитний договір № 1601/0908/98-167 від 10 вересня 2008 року припиненим.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування судом матеріального або процесуального права.

За таких обставин апеляційну скаргу ОСОБА_1 , необхідно задовольнити, рішення районного суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким визнати зобов`язання між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством "Альфа-Банк" за кредитним договором № 1601/0908/98-167 від 10 вересня 2008 року припиненим.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08 січня 2020 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про захист прав споживача фінансових послуг та визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором №1601/0908/98-167 від 10 вересня 2008 року задовольнити.

Визнати зобов`язання між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Альфа-Банк") за кредитним договором № 1601/0908/98-167 від 10 вересня 2008 року припиненим.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 березня 2020 року.

Головуючий суддя: О.О. Панченко

Судді: Г.Л. Карпушин

В. П. Пікуль