Справа № 183/7098/19
№ 2/183/1590/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Пащенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Губинихської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа - Новомосковська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа - Новомосковська районна державна нотаріальна контора, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 11 листопада 2019 року відкрите провадження по справі, зобов`язано Новомосковську районну державну нотаріальну контору надати копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , з яким вони за життя збудували житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 Свідоцтво про право власності на житло було видане компетентним органом на ім`я чоловіка. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, яка, в тому числі складається із житлового будинку, що розташований за адресою: розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що звернулася до Новомосковської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а в подальшому з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з тим, що спадкодавцем за життя не було зареєстровано право власності на зазначений житловий будинок. В зв`язку з цим позивач звернулася з даним позовом до суду.

Позивач та її представник до суду не з`явилися, представник позивача звернулася до суду з заявою, в якій просила розглянути справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позову.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав.

У зв`язку з тим, що сторони в судове засідання не з`явилися, на підставі ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини.

Суду подано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, видане 16.03.1989 року Новомосковською районною радою, у відповідності до якого ОСОБА_2 являється власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , про що видано відповідне свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Як свідчать матеріали спадкової справи, 29 грудня 2009 року, у встановлений законом строк, позивач звернулася до Новомосковської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 .

Листом нотаріуса від 11.01.2019 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок, що розташований за адресою: розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в зв`язку з тим, що за життя ОСОБА_2 не зареєстрував право власності на зазначений житловий будинок в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (а.с.11).

До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону, а саме.

Відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

А згідно вимог ст. 82 ЦПК України - обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст. 25 ЦК України, здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За правилами статей 317, 319, 658 ЦК України виключно власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, лише власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, в тому числі реалізує право його продажу.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

По об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Згідно п. 1.6. Тимчасового положення державній реєстрації підлягає право власності на закінчене будівництвом нерухоме майно, яке прийняте в експлуатацію у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів затвердженого Постановою КМУ № 461 від 13 квітня 2011 року прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація).

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» адресованому головам апеляційних судів областей, міст Києва та Севастополя, Апеляційного суду Автономної Республіки Крим: коли перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не зареєстрували його в органах БТІ, і спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, то його право має бути визнано в судовому порядку.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця),до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті.

Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частина 1 ст.1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Суду надано довідку КП Новомосковського МБТІ Дніпропетровської ДОР, у відповідності до якої будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва по право особистої власності, належить ОСОБА_2 , однак право власності на будинок в Новомосковському міському бюро технічної інвентаризації не зареєстроване.

Також в матеріалах справи містяться довідка, видана Губинихською селищною радою, у відповідності до якої, згідно картотеки селищної ради форми Б будинок по АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 .

Суду також надано копію технічного паспортну на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , що був виготовлений 01.03.1990 року, у відповідності до якого всі будівлі та споруди на території домоволодіння збудовані за життя забудовника, всі побудови введені в експлуатацію, в порядку, передбаченому законодавством.

Аналізуючи викладе, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та має бути задоволений, ОСОБА_2 , за життя на законних підставах здійснював будівництво житлового будинку, на законних підставах набув право власності на нерухоме майно, однак за життя не зареєстрував його у відповідних органах, а тому до позивача, відповідно до ст.1216 ЦК України, перейшло таке ж право власності, у повному обсязі, яке набув спадкодавець.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 81, 141, 263, 264, 265 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Губинихської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, третя особа - Новомосковська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), право власності на житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд в тридцяти денний термін з дня його проголошення.

Суддя Сорока О.В.