РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Тимощука О.Я.

при секретарі Рибачик О.А.,

за участю представника позивача адвоката Янчука В.В.,

представника відповідача 2 ОСОБА_1 адвоката Мелянчука В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ТРАСТ ГРУП» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс Транс Груп» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

В обґрунтування позову позивач покликається на те, що 25 квітня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та (правонаступником якого по всіх правах та обов`язках є ПУАТ «Фідобанк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №014/10615/4/14461 (не відновлювальна кредитна лінія) (далі Кредитний договір).

В якості забезпечення належного виконання зобов`язання за Кредитним договором №0141/0615/4/4461 від 25.04.2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Ерсте Банк» було укладено договір іпотеки №014/10615/4/4461/1 від 25.04.2008 року, який посвідчено приватним нотаріусом Рівненського нотаріального округу Киселюк О.В., зареєстрований в реєстрі за № 1593, відповідно до якого ОСОБА_1 передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю торгово-реабілітаційного центру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі Договір Іпотеки).

Окрім того, в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №014/10615/4/4461/2, відповідно до умов якого Поручитель зобов`язується перед Кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником зобов`язань, що випливають з укладеного Кредитного договору та всіх додаткових угод до нього.

07.03.2013 року Рівненським міським судом Рівненської області було винесено рішення у справі №2-1913/11 за позовом ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ПАТ «Ерсте Банк» про визнання недійсним кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки у відповідності до якого позов ПАТ «Ерсте Банк» задоволено повністю. В рахунок погашення 2 919 163 гривень 49 копійок заборгованості, звернути стягнення на будівлю торгово-реабілітаційного центру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 і є предметом іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах виконавчого провадження за початковою ціною продажу, що відповідатиме ринковій, додатково визначеній експертом оцінювачем. В задоволені зустрічного позову відмовлено.

28.08.2014 року між ПАТ «Фідобанк» (що є правонаступником усіх правах та обов`язках ВАТ «Ерсте Банк») та ТзОВ «Авераж» (код ЕДРПОУ - 39115791) укладено Договір про відступлення права вимоги №1 та Договір №1 про відступлення права вимоги за договором іпотеки, відповідно до яких було відступлено право вимоги за кредитним договором, Договором Іпотеки та Договору поруки.

15.04.2015 року ТзОВ «Авераж» та ТзОВ «Фінанс Трас Груп» було укладено Договір про відступлення права вимоги (факторингу) №4 та Договір про відступлення права вимоги за Договором іпотеки, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М, та зареєстровано в реєстрі за №457.

Зазначають, що станом на 29.10.2019 року заборгованість ОСОБА_2 за Кредитним договором становить:

-254 268 доларів США 32 центи - заборгованості за кредитним договором;

-143 444 доларів США 19 центів - заборгованість за нарахованими процентами.

Посилаючись на статті 526, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України ТзОВ «Фінанс Траст Груп» просить суд, стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на їх користь 105 742 доларів США 01 цент заборгованості зі сплати 3% річних від простроченої суми та суми інфляційних втрат.

Представник відповідачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - адвокат Станкевич В.О. подав відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав викладених у відзиві.

Представник позивача - адвокат Янчук В.В. через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області 30.03.2020 року подав клопотання про зменшення розміру позовних вимог.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Мелянчук В.М. в судовому засіданні заперечив щодо прийняття даного клопотання з підстав передбачених ст. 49 ЦПК України, підтримав відзив поданий представником ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - адвокатом Станкевичем В.О. та просить відмовити в позові.

Представник відповідачів 1,2 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 - адвокат Станкевич В.О. в судове засідання не з`явився, 30.03.2020 року подав через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області клопотання, в якому позовні вимоги не визнає та просить розгляд справи у його відсутність.

Відповідач 3 - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Заслухавши думку представника позивача адвоката Янчука В.В. та представника відповідача 2 ОСОБА_1 адвоката Мелянчука В.А., дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Судом встановлено, що 25 квітня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та (правонаступником якого по всіх правах та обов`язках є ПУАТ «Фідобанк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №014/10615/4/14461. Того ж дня в якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором було укладено Договір іпотеки та договір поруки.

Також встановлено, що 07.03.2013 року Рівненським міським судом було винесено рішення у справі №2-1913/11 за позовом ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ПАТ «Ерсте Банк» про визнання недійсним кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки у відповідності до якого позов ПАТ «Ерсте Банк» задоволено повністю. В рахунок погашення 2 919 163, 49 гривень заборгованості, звернути стягнення на будівлю торгово-реабілітаційного центру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 і є предметом іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах виконавчого провадження за початковою ціною продажу, що відповідатиме ринковій, додатково визначеній експертом оцінювачем. В задоволені зустрічного позову відмовлено.

Окрім того, 28.08.2014 року між ПАТ «Фідобанк» (що є правонаступником усіх правах та обов`язках ВАТ «Ерсте Банк») та ТзОВ «Авераж» (код ЕДРПОУ - 39115791) укладено Договір про відступлення права вимоги №1 та Договір №1 про відступлення права вимоги за договором іпотеки, відповідно до яких було відступлено право вимоги за кредитним договором, Договором Іпотеки та Договору поруки.

15.04.2015 року ТзОВ «Авераж» та ТзОВ «Фінанс Трас Груп» було укладено Договір про відступлення права вимоги (факторингу) №4 та Договір про відступлення права вимоги за Договором іпотеки, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М, та зареєстровано в реєстрі за № 457.

Частино 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З наданих розрахунків вбачається, що позивач визначив, що саме на момент звернення до суду з даним позовом загальна заборгованість становить 254 268 доларів США 32 центи, що еквівалентно згідно курсу НБУ станом на 29.10.2019 року (100 USD 2 506,7144 грн. UAH) 6 371 964 гривні 10 копійок.

Розмір інфляційних втрат позивач розраховує за період з листопада 2016 року по серпень 2019 року та визначив їх в розмірі 2 075 985 гривень 87 копійок.

Сума 3% річних за період з 29.10.2016 року по 29.10.2019 року складає 573 908 гривень 90 копійок.

Оскільки позивач в позові сам підтверджує факт отримання позики в іноземній валюті суд звертає увагу позивача, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17 та у постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.02.2019 року у справі № 638/10417/15-ц.

Разом з тим, визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. Про це наголошено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року за №917/1739/17.

Відтак, що стосується нарахування 3% річних суд вважає, що вказана вимога підлягає до задоволення частково, оскільки при обрахунку 3 % річних за основу береться лише розмір боргу, визначений у договорі чи судовому рішенні, а позивач покликається як на підставу своїх вимог саме тривале невиконання судового рішення, що спричинило відповідні збитки. Тому сума відсотків розраховна виходячи з суми 6 371 964,00 гривень є необгурунтованою. Оскільки рішенням суду від 07.03.2013 року визначено суму, яка підлягає стягнення, а саме: 2 919 163 гривні 49 копійок, тому саме з цієї суми слід робити обрахунок.

Таким чином, розмір 3% річних за період зазначений в позовній заяві, а саме з 29.10.2016 року по 29.10.2019 року, тобто за 1095 днів становить 262 725 гривень 00 копійок.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року по справі № 564/2199/15-ц, в якій зокрема зазначено, що після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію. Також у пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Судом відхилено клопотання представника позивача про зменшення розміру позовних вимог, оскільки воно подане всупереч п. 2 ч. 2 та ч. 5 ст. 49 ЦПК України, а саме, як таке, що подане після завершення підготовчого засідання, окрім того до клопотання не надані докази направлення такого клопотання іншим учасникам справи.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Між тим, щодо солідарного стягнення заборгованості з відповідачів суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Однак згідно частини 4 статті 599 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. З врахуванням прикінцевих положень Закону України 2478-VIII від 03.07.2018 року щодо поширення його дії до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію.

З пункту 5.2.3 договору поруки слідує що сторони збільшили термін дії цього договору до 3 (трьох) років після спливу терміну кредитного договору, виконання якого забезпечене правочином.

Проте з рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07.03.2013 року у справі №2-1913/11 за позовом ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 вбачається, що банком було направлено вимогу до ОСОБА_3 , однак не предявлено позов.

Відтак в розумінні приписів ЦК України порука є припиненою, а умови договору поруки про її дію до повного припинення всіх зобов`язань за основним договором або до припинення всіх зобов`язань поручителя за договором поруки, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК. Тому має застосовуватися припис частини четвертої статті 559 цього Кодексу у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, про припинення поруки.

З огляду на вказане, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя і договір поруки №014/10615/4/4461/2 свою дію припинив.

Такий висновок зробив Верховний Суд на засіданні Великої палати в постанові №1519/2-3165/11.

Водночас, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36).

Підстав для відступлення від вищевикладених позицій Верховного Суду суд не вбачає.

Разом з тим, враховуючи що додаткової відповідальності майнового поручителя законом не передбачено, вимоги до іпотекодавця ОСОБА_1 є безпідставними.

Приписами статті 141 ЦПК України визначено, шо судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір судового збору що підлягав сплаті на час подання позову виходячи з ціни позову в 105 742,01 доларів США, що станом на дату подання позову за курсом НБУ 24,81 за один долар еквівалентно 2 623 459,27 грн., складав 39 351,89 грн., проте позивачем було сплачено лише в розмірі 768 грн. 00 коп.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону України «Про судовий збір», у разі якщо розмір позовних вимог збільшено або пред`явлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою.

Крім того, пунктом 16 постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

Враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення частково в сумі 262 725 гривень 00 копійок лише з відповідача ОСОБА_4 та розмір судових витрат, які підлягають стягненню з неї складає 3 940,00 гривень, інша частина судового збору підлягає стягеннню з позивача, а саме різниця між сумою збору що підлягала сплаті 39 351,89 грн, за мінусом сплаченої 768,00 грн., що становить 38 583,89 гривень.

Керуючись ст.ст. 526, 530, 599, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 7, 10, 12, 49, 81, 76, 141, 263-265, 268, 273, 354 Цивільного-процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ТРАСТ ГРУП» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення 3 (трьох)% річних та інфляційних втрат - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь правонаступника ПАТ «Ерсте Банк» - Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ТРАСТ ГРУП» (33002, м. Рівне, вул. Жуковського 35/44, ) заборгованість за кредитним договором № 014/10615/4/14461, а саме 3% річних за період з 29.10.2016 року по 29.10.2019 року в сумі 262 725 (двісті шістдесят дві тисячі сімсот двадцять п`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь правонаступника ПАТ «Ерсте Банк» - Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ТРАСТ ГРУП» (33002, м. Рівне, вул. Жуковського 35/44, ) судові витрати в сумі 3 940 (три тисячі дев`ятсот сорок) гривень 00 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНС ТРАСТ ГРУП» (33002, м. Рівне, вул. Жуковського 35/44, ) в дохід держави 38 583 (тридцять вісім тисяч п`ятсот вісімдесят три) гривні 89 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 31 березня 2020 року.

Суддя Рівненського

міського суду О.Я. Тимощук