Справа № 538/532/20
Провадження № 2-з/538/1/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2020 року суддя Лохвицького районного суду Полтавської області Бондарь В.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, інші сторони цивільного процесу: Жабківська сільська рада Лохвицького району, ОСОБА_2 ,-
ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви. В обґрунтування заяви зазначає, що він, враховуючи вимоги статті 152 Цивільного процесуального кодексу України має намір та зобов`язується протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову пред`явити позов щодо визнання недійсними договорів купівлі-продажу зерносховища - літ. А, загальною площею 2305,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , здійснених з 26 травня 2019 року по день звернення до суду. ОСОБА_3 звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області з позовною вимогою визнати право власності на вищезазначене зерносховище. Лохвицьким районним судом 25 квітня 2019 року прийнято рішення, яким визнано право власності за набувальною давністю на виробниче приміщення (навіс для зерна) - зерносховище. Постановою Полтавського апеляційного суду від 26.11.2019 року по справі № 538/567/19 рішення Лохвицького районного суду від 25 квітня 2019 року скасовано. Проте, ОСОБА_3 будучи не власником даного об`єкту здійснив перепродаж зерносховища. Вподальшому відбулося ще одне відчуження даного об`єкту. На сьогодні згідно реєстру речових прав на нерухоме майно власником значиться ОСОБА_2 . Йому, достеменно відомо, що останній власник, ОСОБА_2 звернувся до Жабківської сільської ради про виділення земельної ділянки в оренду для обслуговування зерносховища.
Крім того, про явну підробку документів, до Лохвицького ВП Головного управління Національної поліції в Полтавській області, членами територіальної громади в тому числі і ним, подано колективну заяву про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Заява внесена до ЄРДР та розпочато кримінальне провадження (Витяг додається).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали заяви та додані до неї докази, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред"явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо не вжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Стаття 150 ЦПК України встановлює види забезпечення позову і відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб; забороною вчиняти певні дії.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.
Згідно преамбули Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Згідно роз`яснень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Згідно ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.
Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 готується позовна заява щодо визнання недійсними договорів купівлі-продажу зерносховища - літ. А, загальною площею 2305,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , здійснених з 26 травня 2019 року по день звернення до суду.
Дослідивши заяву про забезпечення позову до подачі позовної заяви, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, враховуючи співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, враховуючи докази надані заявником на підтвердження своїх вимог, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів заявника, за захистом яких останній має намір звернутися до суду, та в подальшому утруднити чи взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки такий спосіб забезпечення позову передбачений законом, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову до подачі позовної заяви, підлягає задоволенню.
Враховуючи те, що обраний заявником спосіб забезпечення позову дозволяє належним чином захистити майнові інтереси всіх осіб, а також відсутність обставин визначених ч. 3 ст.154 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-154, 258-261, 263, 353, 354 ЦПК України, суд,-
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, інші сторони цивільного процесу: Жабківська сільська рада Лохвицького району, ОСОБА_2 - задовольнити.
Заборонити Жабківській сільській раді Лохвицького району вчиняти певні дії, спрямовані на передачу у власність або в інше речове право земельну ділянку для обслуговування зерносховища - літ. А, загальною площею 2305,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Лохвицький районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня отримання копії ухвали.
Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Суддя Лохвицького
районного суду В.А.Бондарь