Справа № 266/6902/19
Провадження № 2/266/308/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЧАСТКОВЕ

31 березня 2020 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Шишиліна О.Г., за участі секретаря Воропаєвої О.Є., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині розірвання шлюбу- ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, вказуючи на те, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 07.06.2002 року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за №115. Родина фактично розпалась у зв`язку з тим, що між ними виникли особисті неприязні відносини на побутовому ґрунті. Подальші шлюбні відносини та збереження родини вважає неможливим. Від шлюбу мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає разом із ним. Відповідач хоча і зареєстрована з ним зав однією адресою, однак у вересні 2019 р. пішла з дому, не спілкується з ним та їх дитиною. Спору про місце проживання дитини не мається, однак мається спір про розподіл майна подружжя. Просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Поділити майно подружжя, а саме: меблі, побутову техніку, комп`ютерну техніку на суму 33200,00 грн. та будівельні матеріали на загальну суму 37250,00 грн.. Судові витрати покласти на відповідача.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився надавши заяву в якій позовні вимоги підтримав, справу просив розглянути без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася надавши заяву в якій позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнала, в частині поділу майна подружжя не визнала, посилаючись на необґрунтованість позову в цій частині.

Оскільки в даному провадженні об`єднано кілька самостійних вимог, враховуючи, що позивачем та відповідачем подані всі наявні у них докази, що стосуються вимог про розірвання шлюбу, крім того з урахуванням визнання відповідачем позову в частині розірвання шлюбу, суд відповідно до вимог ч.1 ст. 206, ч.3 ст. 259 ЦПК України вважає необхідним ухвалити рішення щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу, та продовжити провадження в частині невирішених вимог.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку про таке.

Як вбачається зі свідоцтва про одруження НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, 06.06.2002 р. позивач та відповідач зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за №115 (а.с.13).

Від сумісного мешкання подружжя мають дитину, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.13).

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Як вбачається з позовної заяви, позивач з відповідачем хоча і мешкають за однією адресою, однак мають різні погляди на сімейне життя, спільного господарства не ведуть.

Згідно ст.105 СК України вбачається, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено, сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, підстави для надання строку для примирення сторін відсутні, родина розпалась кінцево і у подальшому збережена бути не може.

Враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає неможливим в подальшому зберегти їх сім`ю, шлюб сторін досить тривалий час носить формальний характер, а тому повинен бути розірваний.

Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд, виходячи з положень ст. 141, ч.2 ст. 142 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з 50 відсотків судового збору в сумі 384,20 гривень за вимоги немайнового характеру(розірвання шлюбу), та у зв`язку із визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у розмірі 384,20 гривень за цією ж вимогою.

На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, керуючись ст. ст. 141, 280 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, 07.06.2002 року, актовий запис №115 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище відповідачу залишити без змін ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 судовий збір за вимоги про розірвання шлюбу в сумі 384,20 гривень.

Управлінню Державної казначейської служби України у м. Маріуполі Донецької області (ЕДРПОУ 37989721), що розташоване за адресою: 87555, м. Маріуполь, пр..Миру, буд. 68 повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , судовий збір за квитанцією №0.0..1 від 25.11.2019 року в сумі 384,20 гривень ( триста вісімдесят чотири гривні 20 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 01.04.2020 р.

Суддя: Шишилін О. Г.