Справа № 755/5925/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.

з участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідача 4 Астахова Р.М.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», 3-ті особи: Приватний нотаріус київського міського нотаріального округу Колєсник Світлана Анатоліївна, Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання договору іпотеки недійсним,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ПАТ «Банк Форум» правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» в якому просить визнати недійсним договір іпотеки від 29 квітня 2006 року, укладений між АКБ «Форум» з однієї сторони та ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 .. ОСОБА_3 з другої сторони.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 19 квітня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 99/06/01 -СЬ, за умовами якого АКБ «Форум» надав ОСОБА_3 кредит у формі кредитної лінії для споживчих потреб у сумі 250 000 доларів США. Крім того, 19 квітня 2006 року на забезпечення виконання умов зазначеного вище договору між ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з однієї сторони, та АКБ «Форум» було укладено договір іпотеки, за умовами якого цей договір забезпечує виконання ОСОБА_3 зобов`язань, що випливають з укладеного з АКБ «Форум» кредитного договору № 99/06/01-Х. Предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 . Позивач ОСОБА_2 вважає укладений договір іпотеки недійсним виходячи із наступного. На час укладення іпотечного договору позивач ОСОБА_2 був малолітнім, дозвіл на передачу квартири в іпотеку банківській установі надавав орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації. З даного дозволу вбачається, що Радою органу опіки та піклування Дніпровської талонної у м. Києві державної адміністрації розглянута заява ОСОБА_2 стосовно застави квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло. Також у квартирі зареєстрований, в тому числі, неповнолітній ОСОБА_7 . За результатами розгляду повідомляємо, шо орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації не заперечує проти здійснення даної операції. При цьому в листі не зазначено, щодо якої операції не заперечує державний орган. Крім того, звертаємо увагу, що дозвіл було видано на ім`я ОСОБА_4 , при тому, що іпотекодавцем фактично була ОСОБА_3 . З наведеного вбачається, що органом опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації дозвіл на укладення договору іпотеки ОСОБА_3 не надавався. При укладенні договору іпотеки, ОСОБА_3 діяла з метою отримання кредиту від АКБ «Форум» у власних цілях, тобто виключно у своїх інтересах, чим порушила вимоги ч. З ст. 238 та ч. 1 ст. 203 ЦК України. Отже, укладаючи іпотечний договір, ОСОБА_3 порушили права неповнолітнього (на той час) ОСОБА_2 , так як у випадку невиконання нею умов кредитного договору стягнення буде звернуто на предмет іпотеки, якщо інше не встановлено законом (право застави). Крім того, як вбачається з договору іпотеки, він укладений на забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов`язань, що випливають з укладеного з АКБ «Форум» кредитного договору № 99/06/01-2. При цьому, ОСОБА_3 укладала договір, який має номер 99/06/01-СЬ. Таким чином, кредитний договір, на виконання якого було укладено оспорюваний договір іпотеки ОСОБА_3 не укладався.

02 липня 2019 року правонаступником відповідача ПАТ «Банк Форум» - ТОВ «ФК «Веста» було подано відзив на позовну заяву в якому останній просив відмовити у задоволення позовних вимог в повному обсязі з огляду на наступне. Позивач посилається на п. 67 Постанови КМУ від 24.09.2008 № 866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини, як на підставу вищевказаного висновку. Даний нормативно-правовий акт не підлягає застосуванню в даних правовідносинах, оскільки Постанова КМУ набрала чинності 24.09.2008 року, а оспорюваний договір іпотеки був укладений 19 квітня 2006 року. Тож на момент укладення оспорюваного договору, орган опіки та піклування не повинен був з`ясовувати наявність чи відсутність обставин, що можуть бути підставою для відмови у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини. Факт відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення оспорюваного правочину не є безумовною підставою для визнання його недійсним. Правочин може бути визнано недійсним, якщо його вчинення батьками без попереднього дозволу органу опіки та піклування призвело до порушення прав особи, в інтересах якої пред`явлено позов, тобто до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини, зменшення або обмеження прав та інтересів дитини щодо жилого приміщення. Оспорюваний договір іпотеки жодним чином не звужував ані обсяг існуючих майнових прав, ані порушував охоронювані законом інтереси позивача, а також не зменшував і не обмежував права позивача щодо жилого приміщення, переданого в іпотеку. Права дитини в даному випадку могли б бути порушені, якщо б звернення стягнення на предмет іпотеки відбулось тоді, коли Позивач мав правовий статус дитини, але на даний момент, права позивача як дитини, жодним чином не порушуються, оскільки він вже досяг повноліття. Окрім того, спроби Позивача визнати договір іпотеки недійсним на підставі того, що ніби-то оспорюваний договір ОСОБА_3 не укладався, є по-суті спробою розпорядитися процесуальним правом ОСОБА_3 на звернення до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права, яка жодного разу не зверталася до суду з предмету дійсності чи недійсності кредитного договору та/або договору іпотеки. Якщо у Позивача є сумніви щодо того чи дійсно оспорюваний договір іпотеки укладено на забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов`язань, що випливають з кредитного договору № 99/06/01-2, то вважаємо за необхідне зазначити, що назва договорів змінювалася за згодою сторін декілька разів. Посилання Позивача щодо того, що ОСОБА_3 діяла у власних цілях, прошу суд оцінювати критично, оскільки відповідно до ч. З ст. 12 ЦПК, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В змісті позовної заяви є лише посилання на обставини, які в свою чергу не підтверджується жодним доказом, наданим Позивачем до позовної заяви.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні з підстав викладених у позовній заяві та доказів, які містяться в матеріалах справи.

Представник відповідача - 4 в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі, просила відмовити у задоволенні позову. Обставини викладені у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях підтримала в повному обсязі. В письмових поясненнях зазначено, що судовими рішеннями було встановлено, що малолітні особи права власності на квартиру не мали, а тому була відсутня потреба отримувати дозвіл органу опіки і піклування на укладення договору іпотеки. Право неповнолітньої дитини на проживання у квартирі є похідним від прі власності і залежить від волевиявлення власника. Чинним законодавством не передбачено обмежень при реалізації права власника на розпорядження майном в залежності від того чи мають право на користування ним інші особи, зокрема, неповнолітні. Окрім того, орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації не заперечував проти здійснення операції застави квартири.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської РДА в судове засідання не з`явилися. Подали заяву про розгляд справи у відсутність представника та прийняти рішення у відповідності до чинного законодавства України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 квітня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 квітня 2019 року заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру задоволено в повному обсязі.

Протокольною ухвалою від 19 червня 2019 року клопотання про залучення до участі у справі було задоволено. Залучено ТОВ «ФК «Веста» як правонаступника цивільних прав та обов`язків ПАТ «Банк Форум» до участі у справі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 липня 2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

29 серпня 2019 року ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» було подано апеляційну скаргу на ухвалу Дніпровського районного суду від 15 липня 2019 року щодо накладення арешту на спірну квартиру.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 листопада 2019 року апеляційну скаргу представника ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» залишено без задоволення. Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 15 липня 2019 року залишено без змін.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 січня 2020 року в задоволенні заяви представника відповідача 4 Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвестохіллс Веста» про зустрічне забезпечення позову відмовлено.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача-4, дослідивши матеірали справи та докази, повно та всебічно вивчивши обставини, приїходить до наступного висновку.

Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 19.04.2006 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 99/06/01- за умовами якого АКБ «Форум» наддав ОСОБА_3 кредит у формі кредитної лінії для споживчих потреб в сумі 250 000 доларів США.

В забезпечення виконання за кредитним договором, 20.04.2006 року між ОСОБА_5 , від імені якого діє ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 (Іпотекодавець) та АКБ «Форум» (Іпотекодержавтель) було укладено Договір іпотеки.

За умовами п.1.2. Договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно, квартира АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого групою приватизації Управління справами Верховної Ради України 18.02.2002 року, згідно з розпорядженням від 18.02.2002 року № 26, та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна за № 9297 від 19.02.2002 року.

ОСОБА_7 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

На момент передачі квартири в іпотеку позивач був малолітньою дитиною, і як наполягає позивач, проживав разом з батьками в квартирі АДРЕСА_1 , набувши право користування даною квартирою, а тому укладаючи договір іпотеки орган опіки та піклування повинен був надати дозвіл на передачу квартири в іпотеку. Дозвіл, який був наданий Радою опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації на стосується передачі спірної квартири в іпотеку.

Листом від 04.04.2006 року за № 1-24/326 Рада органу опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації повідомила ОСОБА_4 , що нею розглянуто заяву стосовно застави квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 в рівних долях., в якій зареєстровані двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , 1995 року народження та ОСОБА_9 , 1998 року народження, що не заперечує проти здійснення даної операції.

26.03.2019 року ПАТ «Банк Форум» відступив право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» за зобов`язаннями за відповідними договорами. Рішенням загальних зборів ТОВ «Фінансова компанія «Веста» від 06.08.2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Веста» перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини шостої статті 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Так, відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 ЦК України).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оскаржуваний правочин) (частина третя статті 215 ЦК України).

Нікчемний правочин є недійсним у силу прямої вказівки закону за фактом наявності певної умови (обставини). Натомість оскаржуваний правочин ЦК України імперативно не визнає недійсним, допускаючи можливість визнання його таким у судовому порядку за вимогою однієї із сторін або іншої заінтересованої особи, якщо в результаті судового розгляду буде доведено наявність визначених законодавством підстав недійсності правочину у порядку, передбаченому процесуальним законом. При цьому оскаржуваний правочин є вчиненим, породжує юридично значущі наслідки, обумовлені ним, й у силу презумпції правомірності правочину за статтею 204 ЦК України вважається правомірним, якщо не буде визнаний судом недійсним.

Таким чином при вирішенні позову про визнання недійсним оскаржуваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, на захист якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» передбачено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Отже, вирішуючи категорію справ за позовами щодо інтересів дітей про визнання недійсними договорів іпотеки, обґрунтованими порушенням статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» (або Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» залежно від моменту виникнення спірних правовідносин), судам необхідно в кожному конкретному випадку:

1) перевіряти наявність на момент укладення оспорюваного договору в дитини права користування житловим приміщенням, яке може ґрунтуватися на документальній підставі (наприклад, довідці про наявність зареєстрованих осіб на житловій площі, серед яких зазначена й дитина) або на законі (на підставі статті 29 ЦК України); за відсутності реєстрації дитини в спірному приміщенні на момент укладення оспорюваного договору з`ясовувати наявність у дитини іншого місця проживання;

2) враховувати добросовісність поведінки іпотекодавців щодо надання документів про права дітей на житло - предмет іпотеки при укладенні оспорюваних договорів.

За змістом цієї норми закону, а також статей 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», статті 177 СК України дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах - обов`язок батьків. З метою гарантування декларованого державою пріоритету інтересів дитини закон передбачає додаткові засоби контролю з боку держави за належним виконанням батьками своїх обов`язків, установлюючи заборону для батьків малолітньої дитини вчиняти певні правочини щодо її майнових прав без попереднього дозволу органу опіки та піклування.

Відповідно до частини четвертої та п`ятої статті 177 СК України орган опіки та піклування проводить перевірку заяви про вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини та надає відповідний дозвіл, якщо в результаті вчинення правочину буде гарантовано збереження права дитини на житло.

За таких обставин вчинення батьками малолітньої дитини певного правочину за відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує установлену статтею 177 СК України заборону. Проте сам по собі цей факт не є безумовним підтвердженням наявності підстав для визнання правочину недійсним.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець обмежується в розпорядженні предметом іпотеки, однак має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При цьому, ЦК України, як і спеціальний Закон України «Про іпотеку», не містить норм, які б зменшували або обмежували права членів сім`ї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку.

До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суду у постанові від 24 січня 2019 року у справі № 266/407/14-ц.

Позивач по справі, який на момент укладення іпотечного договору був неповнолітнім, не мав і не має права власності на квартиру АДРЕСА_1 , він набув лише права користування житлом, - зазначеним будинком, як член сім`ї власника відповідно до статті 405 ЦК України, статті 18 Закону України «Про охорону дитинства», та зберігає це право протягом часу перебування квартири в іпотеці.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову про визнання недійсним іпотечного договору, оскільки хоч дозвіл органом опіки і піклування був наданий стосовно застави квартири, а не укладання договору іпотеки, проте не призвело до звуження обсягу, зменшення чи обмеження існуючого права неповнолітнього ОСОБА_2 , на користування житлом - квартирою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Оскільки судом повністю відмовлено в задоволенні позову, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15.04.2019 року у виді арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 15, 16, 203, 215 ЦК України, Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей», Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про охорону дитинства», ст 177 СК України, ст. ст. 2, 4-5, 10-13, 18, 23, 76-81, 89, 141, 258, 259, 264-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», 3-ті особи: Приватний нотаріус київського міського нотаріального округу Колєсник Світлана Анатоліївна, Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання договору іпотеки недійсним відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15.04.2019 року у виді арешту на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено20.02.2020 року.

Дані сторін:

Позивач: ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвестохіллс Веста», ІКЮО 41264766, місцезнаходження: місто Київ, вулиця Терьохіна, 8-а офіс 111.

Третя особа: Приватний нотаріус КМНО Колєсник Світлана Анатоліївна, місцезнаходження: місто Київ, вулиця Павлівська, 18;

Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, місцезнаходження6 місто Київ, проспект Миру, 6-а

Суддя Н.О.Яровенко