Номер провадження: 22-ц/813/618/20
Головуючий у першій інстанції Маломуж А. І.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2020 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Ващенко Л.Г.

суддів - Сєвєрової Є.С., Колеснікова Г.Я.,

у порядку ст. 369 ЦПК України, розглянула апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Ван Клік» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2019 року (одноособово суддя Маломуж А.І.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Ван Клік» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

05.06.2019 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства СК «Саламандра» (далі-СК «Саламандра») про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП і просила стягнути: з СК «Саламандра» матеріальну шкоду у розмірі 10 577,96 гривень; з ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень; з СК «Саламандра» витрати на проведення авто товарознавчої експертизи у розмірі 1 200 гривень.

Позов обґрунтовано наступним.

28.01.2019 року о 17 годині 50 хвилин поблизу будинка № 10/5 по вул. маршала Говорова у м. Одесі, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Voikswagen Touareg» № НОМЕР_1 , під час заїзду на місце стоянки заднім ходом, здійснила наїзд на автомобіль «Mersedes-Benz E 270 CDI» № НОМЕР_2 , який належить позивачці ОСОБА_1 ОСОБА_2 визнала свою вину у дорожньо-транспортній пригоді (далі-ДТП), про що зазначено у Європротоколі, внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність обох водіїв транспортних засобів була застрахована на підставі договорів про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Так, цивільно-правова відповідальність позивачки ОСОБА_1 була застрахована на підставі Полісу № АМ/5440229 у ПрАТ «СК «УНІКА», а цивільно-правова відповідальність відповідачки ОСОБА_2 - на підставі Полісу № АМ/6152225 у СК «Саламандра».

Відповідно до висновку № 351 від 26.03.2019 року, складеного за результатами експертного дослідження, вартість матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_1 становить 22 590,47 гривень, різниця між отриманою ОСОБА_1 страховою виплатою та завданою шкодою внаслідок ДТП становить 10 577,96 гривень.

12.08.2019 позивачка уточнила позов шляхом заміни відповідача СК «Саламандра»на приватне акціонерне товариство «СК «Ван Клік» (далі-«СК «Ван Клік»).

Відповідачка ОСОБА_2 позов визнала частково, у розмірі 300 гривень.

«СК «Ван Клік» в особі представника у відзиві на скаргу просила у позові до СК «СК «Ван Клік» відмовити, посилаючись на недоведеність вимог.

Сторони не приймали участі у судовому засіданні 02.10.2019 року, представник позивача подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов просила задовольнити.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 02.10.2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Суд стягнув: з «СК «Ван Клік» на користь ОСОБА_1 майнову (матеріальну) шкоду у розмірі 9 577, 96 гривень і витрати на проведення авто товарознавчої експертизи у розмірі 1 200 гривень; з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 300 гривень; з «СК «Ван Клік» витрати на сплату судового збору у розмірі 378,54 гривень, а з ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 10,53 гривень.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

«СК «Ван Клік» не погодилась із рішенням суду від 02.10.2019 року і в особі представника подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в частині стягнення зі «СК «Ван Клік» на користь позивачки майнової шкоди та витрат на проведення експертизи, постановити в цій частині нове рішення про відмову у позові в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга представника «СК «Ван Клік» зазначає:

Позивачка, діючи недобросовісно та приховуючи дійсні обставини справи, всупереч вимог ст. 36 Закону України ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», безпідставно вказує на часткову виплату страхового відшкодування «СК «Ван Клік », оскільки розмір виплаченого страхового відшкодування був погоджений сторонами і сплачений страховиком, тому висновки суду про стягнення зі страховика страхового відшкодування та витрат на проведення експертного дослідження, є помилковими.

Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування.

З метою визначення розміру страхового відшкодування за допомогою рекомендованого джерела «Комп`ютерна програма «АУДАТЕКС» була складена Калькуляція № 0021371.01 від 19.02.2019 року на суму 13 012,51 гривень. Свою згоду на розмір страхового відшкодування саме в такому розмірі позивачка ОСОБА_1 висловила шляхом подання до «СК «Ван Клік» заяви про страхове відшкодування від 01.03.2019 року. Розмір страхового відшкодування сплачений «СК «Ван Клік» на користь позивачки у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 3082 від 25.03.2019 року, що також визнала і позивачка, зазначивши про це у позовній заяві.

Закон України ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає наступний порядок визначення розміру страхового відшкодування: на підставі звіту з оцінки (оцінена шкода); узгодження розміру страхового відшкодування (без проведення експертизи/оцінки).

Відповідно до позиції, яку висловив Вищий господарський суд України в постанові від 06.04.2016 року по справі № 910/25583/15, «При вирішенні спору суди не врахували, що в кожному випадку на страховика неможна покладати більшу відповідальність, ніж та, що передбачена відповідним законом та договором зі страхувальником. Якщо ж існує різниця між сумою відшкодування, визначеною Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та фактичним розміром збитків (що мало місце в цьому випаду), то ця різниця має бути відшкодована особою, винною в їх заподіянні (винуватцем ДТП)».

Позивачка має право звернутись до суду із позовом про стягнення з винуватця різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), і, оскільки «СК «Ван Клік» виконало свої узгоджені зобов`язання перед позивачкою у повному обсязі, позовні вимоги ОСОБА_1. до «СК « Ван Клік » є безпідставними.

Позивачка, погодившись на процедуру узгодження розміру страхового відшкодування, відмовилась від визначення розміру страхового відшкодування саме на підставі звіту з оцінки.

Наданий позивачкою Звіт № 351 від 26.03.2019 року «СК «Ван Клік» не визнає.

Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України. Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 року № 1335/5/1 159), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі-Методика), - Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Відповідно до пункту 5 Методики, технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за спідометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Зі змісту Звіту № 351 від 26.03.2019 року вбачається, що експертом проведений особистий огляд пошкодженого транспортного засобу лише 22.03.2019 року, тобто, після спливу 2 місяців з дати ДТП. У цей час (від дати ДТП і до дати оцінки та огляду) транспортний засіб Мерседес, № НОМЕР_2 , використовувався позивачкою, про що свідчить розбіжність у показаннях спідометра (станом на 05.02.2019 року показники: 227956 км, а станом на 22.03.2019 року: 228816 км). За цей проміжок часу транспортний засіб піддавався впливу зовнішніх факторів, що у подальшому вплинуло на результати оцінки та вартість збитку. Крім того, достеменно не відомо, а позивачем не вказується, чи отримував за цей час транспортний засіб додаткові пошкодження, не пов`язані з ДТП, вартість матеріального збитку визначена не на дату ДТП, а станом на 22.03.2019 року. Між тим, у цей строк відбулась зміна вартості гривні по відношенню до іноземної валюти, а оскільки, транспортний засіб є іноземного виробництва, це призвело до невиправданого подорожчання вартості запчастин, робіт та нормо-годин. Зокрема, калькуляція № 0021371.01 від 19.02.2019 року містить вказівку на вартість нормо-години 250 грн., а Звіт № 351 від 26.03.2019 року містить вказівку на вартість нормо-години вже 530 грн. (стосовно комплектуючих, що підлягають заміні).

Відповідно до п. 8.5.6 Методики, у разі документального підтвердження відновлення КТЗ чи його складової частини на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві розрахунки вартості ремонтно-відновлювальних робіт проводяться на підставі вартості однієї нормо-години ремонтних робіт цього підприємства. Прийнята вартість однієї нормо-години ремонтно-відновлювальних робіт не повинна бути більша, ніж відповідна вартість на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві.

Як вбачається зі змісту Звіту № 351 від 26.03.2019 року, а саме п. 9 «Используемые нормативные и справочные источники информации» на с.1 Звіту, експерт, в якості джерела інформації, використав «Трудоёмкости работ по техническому обслуживанию и ремонту автомобилей ВАЗ 2104, 2105, 2106, 2017 и их модификаций. Тольятти, 2001 г.», проте пошкодженим є транспортний засіб Мерседес, країна виробник - Німеччина, тобто, при визначенні вартості матеріального збитку, експерт використав інформацію щодо транспортного засобу взагалі іншого виробника та країни, що стало наслідком завищення вартості збитку, та взагалі, помилковості висновків експерта у цілому.

Звіт № 351 від 26.03.2019 року складений з грубими порушеннями Методики і жодним чином не спростовує зміст Калькуляції № 0021371.01 від 19.02.2019 року, а тому, не може братись в основу для визначення розміру матеріального збитку.

Відповідно до ст. 34 Закону України ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачка не має право самостійно обирати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди, а тому витрати з проведення відповідного дослідження стягненню не підлягають.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

Позивачка ОСОБА_1 в особі представника у відзиві на скаргу зазначила:

Право на відшкодування завданих збитків реалізується позивачкою на власний розсуд, шляхом пред`явлення позову безпосередньо до винної особи або до страхової компанії, цивільно-правову відповідальність в якій застраховано завдавачем такої шкоди, що вбачається з постанови Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі №754/1114/15-к.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1.07.2004 №1961-ІУ.

Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди у повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника відшкодувати шкоду, водночас ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, у договірному зобов`язанні ним є страховик. Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок щодо страхового відшкодування.

З огляду на вищенаведене право потерпілого на відшкодування за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його, при цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування в деліктному зобов`язанні. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст. 599 ЦК виконанням, проведеним належним чином. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку, згідно зі ст.1194 ЦК, відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування. Розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі ст. 1194 ЦК, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, однак такий оцінювач не може визначати точну вартість відновлювального ремонту, оскільки він не здійснює безпосередній ремонт пошкодженого авто, крім того у потерпілої особи наявні побоювання щодо можливого заниження зі сторони страховика оціненої шкоди. У результаті потерпілому може не вистачити коштів для відновлення свого авто навіть на неспеціалізованому або неофіційному СТО, що порушує його права.

Міркування представника «СК « Ван Клік » про те, що «... до наданого позивачем Звіту № 351 від 26 березня 2019 року «СК «Ван Клік» відноситься критично» є некоректними, оскільки зазначений звіт складено особою, яка отримала сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність», особа є експертом, відповідно до Закону України «Про судову експертизу», тобто фахівцем у даній сфері. З матеріалів справи взагалі не вбачалось на підставі, якого документу страховик визначив суму страхового відшкодування, тому будь-які сумніви щодо якості та змісту Звіту, є безпідставними.

ІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

28.01.2019 року о 17 годині 50 хвилин поблизу будинка № 10/5 по вул. маршала Говорова у м. Одесі, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Voikswagen Touareg» № НОМЕР_1 , під час заїзду на місце стоянки заднім ходом, здійснила наїзд на автомобіль «Mersedes-Benz E 270 CDI» № НОМЕР_2 , який належить позивачки ОСОБА_1 (а.с.10,11,13,14 т.1).

Станом на час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , власника автомобіля «Mersedes-Benz E 270 CDI» № НОМЕР_2 , була застрахована на підставі полісу АМ/5440229 в «СК «Уніка» (строк дії з 22.09.2018 року по 21.09.2019 року, а.с.12), а відповідачки ОСОБА_2 , власника автомобіля «Voikswagen Touareg», № НОМЕР_1 , на підставі полісу АМ/6152225 в СК «Саламандра» (строк дії 21.06.2018 року по 20.06.2019 року). З 23.04.2019 року «СК «Саламандра» змінено назву на «СК «Ван Клік» (а.с.13,50,51,90-92,104-128 т.1).

25.03.2019 року на рахунок позивачки СК «Саламандра» перерахувала страхове відшкодування у розмірі 12 012,51 гривень (а.с.15 т.1).

Згідно висновку №351 від 26.03.2019 року експертного авто товарознавчого дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу, вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля «Mersedes-Benz E 270 CDI» № НОМЕР_3 року випуску станом на 22.03.2019 року дорівнює 22 590,47 гривень(а.с.17-25 т.1).

Судом апеляційної інстанції досліджені нові докази.

29.01.2019 року позивачка ОСОБА_1 повідомила СК «Саламандра» про подію, яка має ознаки страхового випадку за участі ОСОБА_2. , до заяви додала копію протоколу огляду транспортного засобу (а.с.177-180 т.1).

01.03.2019 року ОСОБА_1 звернулась до СК «Саламандра» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку із ДТП, що мало місце 28.01.2019 року з участю відповідачки ОСОБА_2. у розмірі 13 012,51 гривень, згідно калькуляції за мінусом франшизи 1 000 гривень (а.с.181-184).

25.03.2019 року, на підставі платіжного доручення №3082, СК «Саламандра» перерахувала страхове відшкодування ОСОБА_1 , відповідно до полісу страхування АМ/6152225 від 18.06.2018 року (а.с.185,186 т.1).

Між сторонами виникли правовідносини з приводу страхового відшкодування, які регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі-Закон).

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, задовольняючи позов в частині стягнення з«СК «Ван Клік» на користь ОСОБА_1 майнової шкоди у розмірі 9 577, 96 гривень і витрат на проведення авто товарознавчої експертизи у розмірі 1 200 гривень виходив з того, що не зрозуміло яким чином страховиком визначено суму завданого збитку, клопотання про призначення експертизи сторонами не заявлялось, розмір матеріальної шкоди підтверджується висновком №351 від 26.03.2019 року експертного дослідження і не перевищує встановлені законом максимальні розміри страхової виплати (а.с.162-165 т.1).

Колегія суддів не погоджується з висновками суду у цій частині з таких підстав.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону).

Страховим випадком є ДТП, що сталася за участі забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону).

При настанні страхового випадку страховик, відповідно лімітів відповідальності страховика відшкодовує, у встановленому законом порядку, оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю та майну третьої особи.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин, настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження, п. 34.2 ст. 34 Закону).

Страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту (п.12.1 ст. 12 Закону).

Страховик протягом 15 днів з дня узгодження з ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його (п. 36.2 ст. 36 Закону).

З матеріалів справи вбачається, що повідомлення про ДТП ОСОБА_1 подала до страховика 29.01.2019 року, огляд автомобіля «Mersedes-Benz E 270 CDI» здійснено 05.02.2019 року, а 19.02.2019 року складена калькуляція № 0021371.01 від 19.02.2019 року на суму 13 012.51 гривень, яка запропонована ОСОБА_1 до виплати. Калькуляцію № 0021371.01 від 19.02.2019 рокускладено відповідно до вимог п.36.2 ст. 36 Закону.

На підтвердження зазначених обставини «СК «Ван Клік» (правонаступник СК «Саламандра») надав: акт огляду автомобіля від 05.02.2019 року; ремонтну калькуляцію № 0021371.01 від 19.02.2019 року на ремонт автомобіля «Mersedes-Benz E 270 CDI» на загальну суму 13 012,51 гривень; заяву ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування і копію платіжного доручення від 25.03.2019 року №3082 про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 12 012,51 гривень за полісом страхування АМ/6152225 від 18.06.2018 року.

Матеріали справи не містять доказів того, що позивачка ОСОБА_1 , під час визначення страховиком розміру страхового відшкодування, заперечувала проти ремонтної калькуляції № 0021371.01 від 19.02.2019 року.

У заяві від 01.03.2019 року, поданої ОСОБА_1 до СК «Саламандра» про виплату страхового відшкодування, позивачка погодилась із розміром страхового відшкодування - 13 012,51 гривень, який визначений на підставі калькуляції, складеної спеціалістом страховика, за мінусом франшизи 1 000 гривень, що підтверджується її підписом у заяві від 01.03.2019 року (а.с. 181 т.1).

25.03.2019 року на рахунок позивачки ОСОБА_1 СК «Саламандра» перерахувала страхове відшкодування у розмірі 12 012,51 гривень (13 012,51 гривень -1 000 гривень франшизи, а.с.15 т.1).

Наведене свідчить про те, що страховик належним чином виконав свої зобов`зання перед позивачкою, виплативши їй страхове відшкодування у порядку та у спосіб, визначений Законом.

Зважаючи на те, що наявна заява про страхове відшкодування із погодженим між позивачкою ОСОБА_1 та страховиком розміром страхового відшкодування у розмірі 12 012,51 гривень, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про покладення на страховика «СК «Ван Клік» обов`язку виплатити різницю між страховою виплатою та розміром шкоди.

За таких обставин, рішення суду в частині стягнення майнової шкоди зі страховика підлягає скасуванню з прийняттям у цій частині нового рішення про відмову у позові до «СК «Ван Клік ».

Якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням, ст. 1194 ЦК України).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц).

Позивачка, у встановленому законом порядку, не позбавлена права пред`явити вимоги про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою до особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи представника «СК «Ван Клік» у скарзі щодо відсутності підстав для покладення на страховика обов`язку відшкодувати різницю між страховою виплатою та розміром шкоди, прийняті до уваги судом апеляційної інстанції і є підставою для скасування рішення суду в цій частині з прийняттям нового судового рішення.

Твердження представника «СК «Ван Клік», що наданий позивачкою Звіт № 351 від 26.03.2019 року є неналежним доказом до уваги не приймаються, оскільки колегія суддів відмовляє у позові у зв`язку із необґрунтованістю вимог до страховика.

Заперечення представника позивачки у відзиві на скаргу про те, що: право на відшкодування завданих збитків реалізується позивачкою на власний розсуд, шляхом пред`явлення позову безпосередньо до винної особи або до страхової компанії; правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок, зокрема, це передбачено Законом і ст. 1194 ЦК України; потерпілому, як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань -деліктному та договірному і він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права; розмір страхової виплати, якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі ст. 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності, - не заслуговують на увагу.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування, у якій має міститися зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують (ст. 35.1 Закону).

Відповідно до ст. 36.1 Закону, страховик (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування.

Узгодження суми страхового відшкодування означає, що розмір страхового відшкодування страховика потерпілому за шкоду при ДТП є остаточним та подальшому перегляду сторонами не підлягає, а рішення по страховому відшкодуванню за шкоду при ДТП в розмірі, згідно цього узгодження, підтверджує задоволення всіх наявних фінансових, матеріальних та іншого роду претензій потерпілого до страховика та відсутність таких у майбутньому.

Свою згоду на розмір страхового відшкодування саме у розмірі 12 012,51 гривень позивачка ОСОБА_1 висловила шляхом подання до «СК «Ван Клік » 01.03.2019 року заяви про страхове відшкодування, в якій власноруч зазначила про згоду на отримання «13 012,51 гривень згідно калькуляції за мінусом франшизи 1 000 гривень» (а.с.181 т.1) і вказала банківські реквізити свого особистого рахунку для перерахування страхового відшкодування.

Розмір страхового відшкодування, узгоджений між позивачкою та страховиком, «СК «Ван Клік» сплатило ОСОБА_1 у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням № 3082 від 25.03.2019 року.

Позивачка, погодившись на процедуру узгодження розміру страхового відшкодування, у такий спосіб відмовилась від визначення розміру страхового відшкодування на підставі Звіту про оцінку або експертного авто товарознавчого дослідження із визначення вартості матеріальної шкоди.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Оскільки вимоги позивачки до страховика щодо виплати страхового відшкодування з підстав ст. 1194 ЦК України є необґрунтованими, відсутні підстави для ствердження про порушення прав позивачки, за захистом яких вона звернулась до суду.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ст. 376 ч.1 п.п.1-4, ч.2 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про стягнення зі страховика різниці між страховою виплатою та розміром шкоди, суд порушив норми матеріального права і неправильно застосував ст. 1194 ЦК України, ст. ст. 34, 36 Закону, рішення суду в частині підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у позові до «СК «Ван Клік».

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).

З огляду на те, що скарга представника відповідача «СК «Ван Клік» підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у позові до «СК «Ван Клік», судові витрати «СК «Ван Клік» за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 152,60 гривень, які документально підтверджені (а.с.10 т.2), підлягають стягненню з позивачки на користь відповідача.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Ван Клік» - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2019 року - скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 у позові до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Ван Клік» про відшкодування майнової шкоди і стягнення витрат на проведення авто товарознавчого дослідження.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІІН НОМЕР_4 ) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Ван Клік» () судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) гривні 60 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженнюу касаційному порядку не підлягає. Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 07.04.2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Є.С. Сєвєрова

Г.Я. Колесніков