Ухвала

07 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 369/11060/17

провадження № 61-6084ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Степанової Оксани Сергіївни на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 березня 2020 року в справі за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , про визнання недійсними розпоряджень та витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року Перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив: визнати поважними причини пропуску позовної давності та поновити її, захистивши порушене право; визнати недійсними розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 21 січня 2010 року № 273 та від 12 грудня 2012 року № 3431; витребувати на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння: ОСОБА_2 - земельну ділянку площею 0,0917 га з кадастровим номером :02:002:5036; ОСОБА_3 - земельні ділянки площею 0,0917 га з кадастровим номером :02:002:5034 та площею 0,0917 га з кадастровим номером :02:002:5035; ОСОБА_1 - земельну ділянку площею 0,0992 га з кадастровим номером :02:002:5037; ОСОБА_5 - земельну ділянку площею 0,0992 га з кадастровим номером :02:002:5038; ОСОБА_4 - земельні ділянки площею 0,11 га з кадастровим номером :02:002:5028, площею 0,11 га з кадастровим номером :02:002:5029, площею 0,11 га з кадастровим номером :02:002:5030 та площею 0,11 га з кадастровим номером :02:002:5041, які знаходяться в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 03 березня 2020 року (повний текст якої складено 11 березня 2020 року) апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_16 задоволено частково. Апеляційну скаргу прокурора Київської області задоволено. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2019 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Визнано недійними розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 21 січня 2010 року № 273 та від 12 грудня 2012 року № 3431. Витребувано на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації з незаконного володіння: ОСОБА_2 - земельну ділянку площею 0,0917 га з кадастровим номером :02:002:5036; ОСОБА_3 - земельні ділянки площею 0,0917 га з кадастровим номером :02:002:5034 та площею 0,0917 га з кадастровим номером :02:002:5035; ОСОБА_1 - земельну ділянку площею 0,0992 га з кадастровим номером :02:002:5037; ОСОБА_5 - земельну ділянку площею 0,0992 га з кадастровим номером :02:002:5038; ОСОБА_4 - земельні ділянки площею 0,11 га з кадастровим номером :02:002:5028, площею 0,11 га з кадастровим номером :02:002:5029, площею 0,11 га з кадастровим номером :02:002:5030 та площею 0,11 га з кадастровим номером :02:002:5041, які розташовані в адміністративних межах Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області.

02 квітня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Степанова О. С. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 березня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про залишення позову без задоволення.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Степанова О. С. заявила клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги посилаючись на те, що розмір судового збору є значним та, враховуючи, що на всій території України встановлено карантин, його сплата вплине на майновий стан ОСОБА_1 .

Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Аналіз змісту статті 8 Закону України «Про судовий збір» дає підстави для висновку про те, що відповідачі у справі не є суб`єктами, на яких поширюється дія цієї правової норми, оскільки вона стосується лише позивачів.

Разом з тим інших правових підстав для відстрочення заявнику сплати судового збору за подання касаційної скарги законом не передбачено.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Представник ОСОБА_1 - адвокат Степанова О. С. не навела аргументів і не надала доказів на підтвердження поганого фінансового стану ОСОБА_1 , зокрема відомостей про її доходи, наявність рухомого або нерухомого майна та їх обсягу, цінних паперів, можливості розпоряджатися ними. Сам по собі факт введення карантину на території України не підтверджує тієї обставини, що ОСОБА_1 не може сплатити судовий збір .

Враховуючи встановлений законом обов`язок сплатити судовий збір та відсутність у ОСОБА_1 пільг щодо його сплати, можна зробити висновок про те, що належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справи та інтересами заявника стосовно можливості звернення до суду касаційної інстанції (за умови виконання вимог закону щодо оплати касаційної скарги судовим збором) у цій справі дотримано. Судом не було створено заявнику незаконних перешкод в доступі до правосуддя.

Таким чином, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Ставка судового збору, чинна на час подання касаційної скарги на рішення суду, встановлена статтею 4 Закону України «Про судовий збір» та визначена в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 листопада 2019 року встановлено, що за подання до суду позову підлягав сплаті судовий збір в розмірі 5 937,77 грн.

Отже, судовий збір за подання касаційної скарги складає 11 875,54 грн (5 937,77 грн х 200 %).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в розмірі 11 875,54 грн має бути перерахований або внесений за реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р?ні/ Печерс.р?н/22030102, ЄДРПОУ - 38004897, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA0026007, Код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати Верховному Суду оригінал квитанції (платіжного доручення).

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, зокрема, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже, касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Степанової О. С. необхідно залишити без руху з наданням можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Степанової Оксани Сергіївни про відстрочення сплати судового збору.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Степанової Оксани Сергіївни на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 березня 2020 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук