ЄУН № 336/3735/19
пр. № 2/336/285/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

01 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Брагіній І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , вказавши, що 27.02.2019 року між сторонами був укладений договір позики, за яким ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_1 10500 гривень строком до 05.03.2019 року. Обов`язку з повернення позики відповідач не виконав, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у розмірі 10500 гривень, проценти за користування чужими грошовими коштами в сумі 470,48 гривень, пеню в сумі 9660 гривень, інфляційні втрати 200,44 гривень, 3% річних в сумі 79,4 гривень. а також судовий збір.

Ухвалою суду від 11.07.2019 року було відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачеві двічі за адресою зареєстрованого місця проживання, а також за адресою проживання, зазначеною у розписці, направлялись копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з копіями позовної заяви та доданих документів.

У встановлений судом строк та на дату розгляду справи відповідачем відзив на позовну заяву поданий не був, заяви із запереченнями проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні подано не було.

Будь-які клопотання чи заяви сторонами не заявлялись, судом не вирішувались.

При вивченні письмових доказів судом встановлено наступне.

Відповідно до копії розписки, складеної 27.02.2019 року, ОСОБА_2 зобов?язався повернути раніше взяту грошову суму в розмірі 10500 гривень до 05.03.2019 року. Розмір відсотків за прострочку повернення боргу складає 1% за кожен день прострочки.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Як в договорі позики, так і у розписці повинні міститься істотні умови укладеного договору. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

Відповідні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13 та від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15, а також у постанові Верховного суду від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16-ц.

Аналізуючи розписку від 27.02.2019 року, надану позивачем, суд констатує, що текст розписки не містить у собі дати отримання ОСОБА_2 грошових коштів, зазначення тієї особи, у якої ОСОБА_2 отримав позику та якій позичальник зобов?язаний повернути грошові кошти. Наявна після тексту розписки та підпису відповідача дописка: «Займодавець ОСОБА_1 27.02.2019» зроблена не ОСОБА_2 , тож не є підтвердженням того, що ОСОБА_2 у день оформлення розписки або раніше отримав кошти від ОСОБА_1 та саме позивачеві був зобов?язаний повернути грошові кошти.

Виходячи з вищезазначеного, оскільки надана позивачем розписка не містить усіх необхідних та істотних умов договору позики, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Київ, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , відомості про РНОКПП відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. З урахуванням положень п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Суддя О.І. Дацюк

Повний текст рішення суду складений 01.04.2020 року