Ухвала

01 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 640/7978/17

провадження № 61-5592ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що із відповідачем перебувала в шлюбі, зареєстрованому 01 лютого 1986 року виконавчим комітетом Вовнянської сільської ради Шосткинського району Сумської області. Дітей від шлюбу не мають. 23 березня 2017 року рішенням Київського районного суду м. Харкова шлюб між ними розірваний. Під час шлюбних відносин із відповідачем нажито таке спільне майно:

- квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 55,1 кв. м, житловою площею 28,9 кв. м;

- квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 54,8 кв. м, житловою площею 25, 8 кв. м;

- домоволодіння житловою площею 18,0 кв. м, літ. И-2 (ш/бл, цегла) загальною площею 180, 5 кв. м, житловою площею 103, 6 кв. м; прибудова «а», ганок «а1», тамбур «и», сараї «Б», «Е», льохи «Г», «Н», вбиральні «Д», «Ж», душ «З», баня «К», прибудови «к», «м», навіси «Р», «Л», «П», літня кухня «М», сходи м1, альтанка «О», огорожі № 3, 6, 9, 13, 14, хвіртка № 4, ворота № 5, 10, зливні ями № 7, 11, тр. колодязь № 8, сходи № 12, вимощення 11, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 ;

- нежитлові приміщення 1-го поверху № ХУ1-ХХ1 в літ. «А-9», загальною площею 51,3 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

- земельна ділянка площею 0,1 га, кадастровий номер :13:021:0127, яка розташована за адресою АДРЕСА_3 ;

- автомобіль марки «Nissan Patrol», 2006 року випуску, чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 ;

- автомобіль марки ГАЗ 31029, 1995 року випуску, сірого кольору, державний номер НОМЕР_2 ;

- причіп ПП , 1992 року випуску, номер шасі НОМЕР_4 , державний номер НОМЕР_5 ;

- грошові кошти у сумі 30 000,00 дол. США, розміщені на депозитних рахунках у Акціонерному товаристві Комерційному банку «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк»).

У добровільному порядку відповідач відмовляється провести розподіл сумісно нажитого майна .

У зв`язку із чим, з урахуванням уточненого позову просила поділити майно подружжя, а саме визнати за нею право власності на: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 55,1 кв. м, житловою площею 28,9 кв. м; квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 54,8 кв. м, житловою площею 25,8 кв. м; нежитлові приміщення 1-го поверху № ХУ1-ХХ1 літ. «А-9», загальною площею 51,3 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за відповідачем право власності на: домоволодіння загальною площею 36,6 кв. м, житловою площею 18,0 кв. м; літ. И-2 (ш/бл, цегла) загальною площею 180, 5 кв. м, житловою площею 103,6 кв. м; прибудову «а», ганок «а1», тамбур «и», сараї «Б», «Е», льохи «Г», «Н», вбиральні «Д», «Ж», душ «З», баню «К», прибудови «к», «м», навіси «Р», «Л», «П», літню кухню «М», сходи м1, альтанку «О», огорожі № 3, 6, 9, 13, 14, хвіртку № 4, ворота № 5, 10, зливні ями № 7, 11, тр. колодязь № 8, сходи № 12, вимощення 11, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 ; земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :13:021:0127, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; автомобіль марки «NissanPatrol», 2006 року випуску, чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 ; автомобіль марки ГАЗ 31029, 1995 року випуску, сірого кольору, державний номер НОМЕР_2 ; причіп ПП , 1992 року випуску, номер шасі НОМЕР_4 , державний номер НОМЕР_5 ; грошові кошти у сумі 30 000,00 дол. США, розміщені на депозитних рахунках у АТ КБ «Приватбанк».

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини житлового будинку літ. А-1(дерево) загальною площею 36,6 кв. м, житловою площею 18,0 кв. м; літ. И-2 (ш/бл, цегла) загальною площею 180,5 кв. м, житловою площею 103,6 кв. м; прибудову «а», ганок «а1», тамбур «и», сараї «Б», «Е», льохи «Г», «Н», вбиральні «Д», «Ж», душ «З», баню «К», прибудови «к», «м», навіси «Р», «Л», «П», літню кухню «М», сходи м1, альтанку «О», огорожі № 3, 6, 9, 13, 14, хвіртку № 4, ворота № 5, 10, зливні ями № 7,11, тр. колодязь № 8, сходи № 12, вимощення 11, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Визнано у порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини квартири № 100 загальною площею 54,8 кв. м, житловою площею 25,8 кв. м, розташованої за адресою : АДРЕСА_2 .

Визнано у порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини житлового будинку літ. А-1(дерево) загальною площею 36,6 кв. м, житловою площею 18,0 кв. м; літ. И-2 (ш/бл, цегла) загальною площею 180, 5 кв. м, житловою площею 103,6 кв. м; прибудову «а», ганок «а1», тамбур «и», сараї «Б», «Е», льохи «Г», «Н», вбиральні «Д», «Ж», душ «З», баню «К», прибудови «к», «м», навіси «Р», «Л», «П», літню кухню «М», сходи м1, альтанку «О», огорожу № 3, 6, 9, 13, 14, хвіртку № 4, ворота № 5,10, зливні ями № 7, 11, тр. колодязь № 8, сходи № 12, вимощення 11, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Визнано у порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини квартири № 100 загальною площею 54,8 кв. м, житловою площею 25,8 кв. м, розташованої за адресою : АДРЕСА_2 .

Визнано у порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки «NissanPatrol», 2006 року випуску, чорного кольору, державний номер НОМЕР_1 .

Визнано у порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_1 право власності на причіп ПП, 1992 року випуску, номер шасі НОМЕР_4 , державний номер НОМЕР_6 .

Виділено у порядку поділу спільного майна подружжя ОСОБА_1 грошові кошти ц сумі 30 000,00 дол. США, які розміщені на депозитних рахунках у АТ КБ «Приватбанк».

Квартиру № 74 загальною площею 55,1 кв. м, житловою площею 28,9 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , залишено у спільній частковій власності.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив із презумпції рівності часток, а також із вимог статті 71 Сімейного кодексу України, відповідно до якої поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки в разі неподільності майна.

Постановою Харківського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2019 року в частині порядку поділу майна подружжя змінено.

У порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності за кожним на 1/2 частини житлового будинку літ. А-1(дерево) загальною площею 36,6 кв. м, житловою площею 18,0 кв. м; літ. И-2 (ш/бл, цегла) загальною площею 180, 5 кв. м, житловою площею 103,6 кв. м; прибудову «а», ганок «а1», тамбур «и», сараї «Б», «Е», льохи «Г», «Н», вбиральні «Д», «Ж», душ «З», баню «К», прибудови «к», «м», навіси «Р», «Л», «П», літню кухню «М», сходи м1, альтанку «О», огорожу № 3, 6, 9, 13, 14, хвіртку № 4, ворота № 5,10, зливні ями № 7, 11, тр. колодязь № 8, сходи № 12, вимощення 11, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

У порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_2 та за ОСОБА_1 право власності за кожним на 1/2 частини земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер :13:021:0127, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

У порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки «Nissan Patrol», 2006 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; причіп ПП , 1992 року випуску, номер шасі НОМЕР_4 , державний номер НОМЕР_7 ; квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 54,8 кв. м, житловою площею 25,8 кв. м. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію в порядку поділу майна подружжя у розмірі 677 631,50 грн.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що спірний житловий будинок, який є спільною сумісною власністю подружжя, розташований на земельній ділянці, яка належить відповідачу на праві приватної власності, а тому у разі поділу такого будинку до позивача, яка не мала права власності на земельну ділянку, переходить це право у розмірі частки права власності на будинок. Спірний автомобіль виділяється відповідачу, оскільки останній фактично користується ним. Станом на дату припинення шлюбних відносин на депозитних рахунках, відкритих на ім`я відповідача, перебували грошові кошти, які зняті останнім після припинення шлюбних відносин, а тому позивач має право на половину вказаних коштів. Доводи відповідача про те, що сімейні відносини між сторонами фактично припинилися у 2011 році, не знайшли свого підтвердження.

18 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить змінити оскаржувані судові рішення.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ (далі - Закон № 460-ІХ).

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-ІХ касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи те, що касаційна скарга подана 18 березня 2020 року, тому вона підлягає розгляду відповідно до положень ЦПК України в редакції Закону № 460-ІХ.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню із таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У поданій касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не наводить передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України підстав касаційного оскарження судових рішень. Саме по собі посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення на обґрунтування випадків (випадка), перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

У пункті 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи те, що заявник не виконав вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судових рішень, така скарга підлягає поверненню заявнику.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статями 389, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак