Ухвала

01 квітня 2020 року

місто Київ

справа № 638/16693/17

провадження № 61-2864ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 23 січня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Горизонт», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глуховцева Наталія Володимирівна, про визнання іпотечного застереження недійсним,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання недійсним пункту 3.12 іпотечного договору з підстав укладення зазначеного договору іншою особою на підставі довіреності без відповідних застережених у ній повноважень.

Позов обґрунтувала тим, що 15 жовтня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «ЗОЛОТІ ВОРОТА» (далі - АКБ «ЗОЛОТІ ВОРОТА»), назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» (далі - ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА»),та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 573 про надання споживчого кредиту, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальникові грошові кошти (кредит) у розмірі 1 582 000, 00 грн, а позичальник зобов`язався на умовах, передбачених кредитним договором, повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у строки та розмірах, визначених пунктом 1.1 кредитного договору.

У забезпечення виконання цього договору між АКБ «ЗОЛОТІ ВОРОТА» та позивачем укладено іпотечний договір № 08-251, посвідчений 15 жовтня 2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н. В., у пункті 3.12 якого міститься застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання.

Зазначений іпотечний договір від імені ОСОБА_1 підписаний ОСОБА_3 , яка діяла на підставі довіреності, посвідченої 21 серпня 2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н. В., у реєстрі № 4034.

Позивач вважає, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя є окремим правочином від іпотечного договору, на укладення якого потрібні відповідні повноваження, які вона не надавала своєму представникові ОСОБА_3 , а тому вона вважає пункт 3.12 іпотечного договору, у якому міститься застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, недійсним, з огляду на це звернулася до суду з цим позовом.

Правовою підставою позову визначила положення статей 203, 215, 241 ЦК України, а також статті 36 Закону України «Про іпотеку».

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 серпня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, досліджуючи умови іпотечного договору від 15 жовтня 2008 року, укладеного між ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» та ОСОБА_1 через її представника ОСОБА_3 на підставі довіреності від 21 серпня 2008 року, зміст та умови зазначеної довіреності, встановив таке. Позивач надала право ОСОБА_3 укладати будь-які договори іпотеки, тим самим розуміла те, що на майно відповідно до закону може бути звернене стягнення, зокрема, у визначений умовами договору позасудовий спосіб, оскільки обмеження щодо укладання договору іпотеки позивач не встановлювала зазначеною довіреністю. За наведених обставин суд першої інстанції зробив висновок, що, укладаючи від імені ОСОБА_1 спірний договір іпотеки, її представник діяла у межах наданих повноважень.

Постановою Харківського апеляційного суду від 23 січня 2020 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, що довіреність, на підставі якої від імені ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, не містить обмеження повноважень представника, зокрема щодо умови про іпотечне застереження (щодо задоволення вимог іпотекодержателя). Оскільки зазначена довіреність не скасована, недійсною у встановленому законом порядку не визнавалася, підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_1 10 лютого 2020 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Визначення заявником підстав касаційного оскарження

Ухвалою Верховного Суду від 06 березня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для її виконання.

У березні 2020 року від заявника надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, а саме, подано виправлену касаційну скаргу, в якій зазначено підставу подання касаційної скарги.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.

Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.

Заявником як підстави касаційного оскарження наведених судових рішень визначено, що:

- оскаржувані судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального права, без застосування закону, який підлягав застосуванню у зазначених правовідносинах, допущено довільне тлумачення частини другої статті 36 Закону України «Про іпотеку»;

- суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку, що іпотечний договір та відповідне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя не можуть вважатися окремими договорами;

- відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування положень частини другої статті 36 Закону України «Про іпотеку», з урахуванням положень статей 239, 241 ЦК України.

ІІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ

Оскільки вимоги ухвали суду виконані, касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України.

Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі.

Витребувати із Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу № 638/16693/17 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Горизонт», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глуховцева Наталія Володимирівна, про визнання іпотечного застереження недійсним.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 04 травня 2020 року.

Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

А. С. Олійник

В. В. Яремко