Справа № 462/422/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2020 року Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючого судді Румілової Н.М., при секретарі - Груник Ю.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім.Данила Галицького, третя особа Генеральний директор Державного підприємства Міжнародний аеропорт Львів імені ОСОБА_2 Галицького Романовська Тетяна Василівна, про скасування наказу щодо оплати праці, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 24.01.2020 року звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що рішенням Франківського районного суду м.Львова від 14.11.2018 року зі змінами, внесеними постановою Львівського апеляційного суду від 2.09.2019 р., вона була поновлена на посаді першого заступника генерального директора Державного підприємства Міжнародний аеропорт Львів імені Данила Галицького з 01.11.2016 року, стягнуто з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.11.2016 року по 14.11.2018 року в сумі 658449,00грн. без урахування податків, зборів та інших платежів, а також моральну шкоду у розмірі 5000,00грн., допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в межах місячного платежу. Оскільки відповідач не виконав рішення суду, що вступило в законну силу, в частині негайного поновлення її на роботі та стягнення на її користь середнього заробітку в межах місячного платежу, вона звернулась до ВДВС із заявою про примусове виконання цього судового рішення. Постановами державного виконавця відкрито виконавчі провадження. 16.10.2019 року відповідач видав наказ про поновлення її на роботі згідно до рішення суду та її було допущено на роботу 23.10.2019р. В той же день був виданий наказ , яким їй встановлено основну заробітну плату у розмірі 21247,00грн. Під час апеляційного перегляду рішення суду відповідач видав наказ від 11.10.2019 року за №323, яким вніс зміни до своєї організаційної структури, вивівши з 11.10.2019 року посаду першого заступника генерального директора з посадовим окладом 21750грн. із штатного розпису керівного складу. Тим самим відповідач порушив її права, оскільки начебто виконуючи рішення суду відповідач фактично не передбачив його у штатному розписі і не визначив розмір посадового окладу згідно до законодавства. Оскільки це вплинуло на оплату її праці вона 5.11.2019 року звернулась із письмовою заявою до ГУ Держпраці у Львівськівй області, у зв`язку з чим були складені акт, припис про виявленні порушення законодавства та, крім того, складений протокол про адміністративне правопорушення. На день її звільнення її посадовий оклад становив 21247грн., а за час її вимушеного прогулу від дня звільнення по день поновлення на роботі з 8.11.2016 року по 16.10.2019 р. відповідач неодноразово підвищував посадові оклади заступника генерального директора, про що зазначено у п.1 Припису від 11.12.2019р., Протоколі про адмінправопорушенні від 13.12.2019р. Тому вважає, що відповідач не вправі був в оскаржуваному наказі від 16.10.2019р. за №1025-о «Про оплату праці ОСОБА_1 » визначити їй основну заробітну плату в розмірі 21247грн., цим наказом її безпідставно було позбавлено щомісячної винагороди за вислугу років за фактично відпрацьований час. Відповідач мотивує вчинення неправомірних дій щодо неї тим, що вона не заподіяна у господарській діяльності підприємства. Вона з 2016 року очолює первинну профспілкову організацію працівників ДП «МА «Львів» ім..Данила Галицького» Професійної спілки авіапрацівників України, яку Генеральний директор ОСОБА_3 відверто ігнорує. Відповідно до наказу відповідача від 18.11.2019 року за №489-в/тр «Про відпустки» вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років з 18.11.2019р. по ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вважає, що діями відповідача, які виразились у зневаги до неї як до громадянки України, поновлені її на посаді першого заступника генерального директора, яка не передбачена штатним розписом, що вплинуло на її заробіток, їй спричинена морально шкода, яку вона оцінює у розмірі 20000грн. Просить суд визнати протиправним та скасувати наказ державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» від 16.10.2019 № 1025-о «Про оплату праці ОСОБА_1 »; зобов`язати відповідача виконати рішення Франківського районного суду м.Львова від 14.11.2018 у справі № 465/6661/16-ц про її поновлення на посаді першого заступника Генерального директора державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» шляхом уведення посади першого заступника Генерального директора до штатного розпису державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького»; встановити з 16.10 2019 посадовий оклад першого заступника Генерального директора державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» відповідно до співвідношення окладів керівників (генеральний директор, заступник генерального директора, головний бухгалтер, заступник головного бухгалтера), визначених у Додатку № 8-1 до Колективного договору на 2017-2018 роки державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького» у редакції змін від 27.08.2018, реєстраційний номер 264, але не менше розміру посадових окладів, встановлених заступнику генерального директора, головному бухгалтеру - 70% посадового окладу генерального директора; провести перерахунок і виплату їй заробітної плати, за жовтень та листопад місяці 2019 року відповідно до положень Додатків № 8-1 і № 11 до Колективного договору на 2017-2018 роки державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» імені Данила Галицького у редакції змін від 27.08.2018, реєстраційний номер 264 ) і Додатку №4 до Галузевої угоди на 2018-2020 роки, укладеної між Міністерством інфраструктури України та профспілками працівників цивільної авіації України, зареєстрованої Міністерством соціальної політики України 05.01.2018 за реєстраційним номером №1, з урахуванням раніше виплаченої їй заробітної плати за жовтень і листопад місяці 2019 року; стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн.

Ухвалою суду від 29 січня 2020 року визначено здійснювати судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Львів» ім.Данила Галицького на позовну заяву надав відзив, згідно якого позовні вимоги не визнає в повному обсязі, просив у позові відмовити.

У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновків про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 3 ст.64 ГК України визначено, що підприємство самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Частиною другою статті 65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

Згідно до ч.2ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що рішенням Франківського районного суду м.Львова від 14.11.2018 року, яке було змінено Постановою Львівського апеляційного суду від 2.09.2019 р., позивач ОСОБА_1 поновлена на посаді першого заступника генерального директора відповідача з 01.11.2016 року, стягнуто з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.11.2016 року по 14.11.2018 року в сумі 658449,00грн. без урахування податків, зборів та інших платежів, а також стягнуто моральну шкоду у розмірі 5000,00грн., допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в межах місячного платежу.

Наказом ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім.Данила Галицького» від 16 жовтня 2019 року за №1014-о «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 згідно рішення суду» ОСОБА_1 з 7 листопада 2018 року поновлено на посаді першого заступника Генерального директора ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім.Данила Галицького» згідно Постановим Львівського апеляційного суду від 2 вересня 2019 року у справі №565/6661/16ц.

Наказом ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім.Данила Галицького» від 16 жовтня 2019р за №1025-о встановлено першому заступнику Генерального директора ДП «МА «Львів» ім..Данила Галицького ОСОБА_1 основну заробітну плату в розмірі 21247грн., нарахування заробітної плати проводити на підставі табеля обліку використання робочого часу.

За наказом №46 від 13.02 2019 р. з метою упорядкування чинної структури підприємства введено в дію з 13 лютого 2019 року організаційну структуру ДП «МА «Львів» ім.. Данила Галицького» згідно зі ст.64 ГК України наказано ввести в дію з 13 лютого 2019 р. організаційну структура ДП «МА «Львів» ім.. Данила Галицького» та внесено відповідні зміни до штатного розпису підприємства, визнано втративши чинність наказ ДП «МА «Львів» ім.Данила Галицького» від 17 липня 2018 року №217 «Про введення в дію організаційної структури ДП «МА «Львів» ім.Данила Галицького». Згідно до штатного розпису, затвердженого Генеральним директором ДП «МА «Львів» ім..Данила Галицького» 18.01.2019р. , посадовий оклад першого заступника генерального директора складає 21750грн.

Згідно до Наказу №323 від 11.10.2019р. ДП «МА «Львів» ім.Данила Галицького» в організаційну структуру внесені зміни до штатного розпису, виведено посада Перший заступник Генерального директора виведена з організаційної структури.

Суд вважає, що вимога позивача про введення посади першого заступника Генерального директора до штатного розпису ДП «МА «Львів» ім.Данила Галицького» є втручанням в господарську та іншу діяльність підприємства. Оскарження працівником рішення про визначення структури підприємства чи установи, про зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, не є належним способом захисту оскільки прийняття такого рішення є виключною компетенцією власника такого підприємства чи установи або уповноваженого ними органу та є складовою права на управління діяльністю підприємством чи установою, таке узгоджується з правовою позицією, висловленою у Постанові Верховного суду від 28 березня 2019 року у справі №755/3495/16-ц .

А відтак, оскільки посада позивача не числиться в штаті підприємства розмір посадового окладу на момент поновлення не регулюється Додатком 58-1 колективного договору.

Крім того, суд враховує, що середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу при поновленні на роботі визначився апеляційною інстанцією 2 вересня 2019р. відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку).

Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу.

Судом нарахована сума середнього заробітку станом на 8 листопада 2016 року, а тому суд не приймає до уваги зміни які відбулися в оплаті працівників підприємства після цієї дати.

Суд вважає, що доводи позивача про те, що її поновлено на посаду, яка не перебуває в обліковому складі підприємства, що є незаконним, оскільки не відповідає трудовому договору станом на день її звільнення, суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються нормами ст.235 КЗпП України та ст.65 ЗУ «Про виконавче провадження» в яких містяться посилання виключно про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника.

Відповідно до висновку Касаційного цивільного суду Верховного Суду у Постанові від 21.03.2018 в справі №243/2748/16-ц «За загальним правилом, виконання трудових обов`язків відбувається працівником шляхом виконання певної роботи на визначеній роботодавцем посаді».

Позивач не заперечує що її поновлено на роботі на посаді першого заступника Генерального директора ДП «МА «Львів» ім.Данила Галицького». Тобто позивач ОСОБА_1 приступила до виконання обов`язків на посаді першого заступника Генерального директора, та отримувала за це заробітну плату. Постановою апеляційного суду позивач поновлена саме на посаді першого заступника Генерального директора підприємства.

Тому можно прийти до висновку, що рішення суду виконано з дотриманням вимог законодавства про працю щодо поновлення на роботі з 07 листопада 2016 року.

Така вимога позивача як встановлення посадового окладу певного розміру так само розцінюється судом як втручання в господарську діяльність, оскільки генеральний директор самостійно вирішує питання господарської діяльності підприємства, керуючись ст. 65 ГК України , а втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України.

Суд вважає, що не є належним способом захисту оскарження працівником рішення про визначення структури підприємства чи установи, про зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, оскільки прийняття такого рішення є виключною компетенцією власника такого підприємства чи установи або уповноваженого ними органу та є складовою права на управління діяльністю підприємством чи установоюта не є належним способом захисту відповідно до вимог ст.16 ЦК України.

При розгляді справи суд також враховує той факт, що позивач поновлена на роботі згідно рішення суду 16.10.2019 року, а з 18.11.2019 року по 3.05.2021 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною.

Згідно вимог ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд вважає заявлені вимоги позивача про спричинення діями відповідача моральних страждань є безпідставними, не підтверджуються жодним доказом, що дії відповідача призвели до її моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Крім того, суд враховує, що при її поновленні на роботі суд стягнув з відповідача на її користь спричинену моральну щкоду.

З огляду на вищезазначене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають відмові у повному обсязі.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України та покладає на позивача.

Керуючись ст. 2, 10, 11, 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У позові ОСОБА_1 до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім.Данила Галицького, третя особа Генеральний директор Державного підприємства Міжнародний аеропорт Львів імені ОСОБА_2 Галицького Романовська Тетяна Василівна, про скасування наказу щодо оплати праці та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди відмовити .

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Румілова Н.М.