Провадження № 4-с/761/40/2020
У Х В А Л А

Іменем України

19 лютого 2020 року

Шевченківський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого - судді: Кондратенко О.О.

при секретарі: Архипову І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії державних виконавців Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Подпоріна Романа Олександровича, Цапенко Світлани Миколаївни, Євдокімової Валентини Олександрівни, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2019 року ОСОБА_5 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просив суд:

-визнати неправомірними дії державних виконавців Солом?янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, що полягали у відкритті виконавчих проваджень №38749055, №38749182, №38749155, арешті коштів і майна боржника, розшук майна боржника, зверненні стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника;

-скасувати постанови державного виконавця Подпоріна Романа Олександровича: про відкриття виконавчих проваджень № 38749055 від 08 липня 2013 року; №38749155 від 08 липня 2013 року; №38749182 від 09 липня 2013 року;

-про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в рамках ВП №38749055, №38749182, №38749155;

-про розшук майна боржника від 14 січня 2014 року;

-скасувати постанову державного виконавця Євдокімової Валентини Олександрівни про арешт майна боржника від 29 червня 2017 року;

-скасувати постанову державного виконавця Цапенко Світлани Миколаївни ВП №38749055 про арешт коштів боржника від 05 серпня 2019 року;

-скасувати постанову державного виконавця Цапенко Світлани Миколаївни ВП №38749055 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 17 вересня 2019 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в порушення вимог статті 20 Закону України ?Про виконавче провадження? ( в редакції, чинній станом на 2013 рік ) державний виконавець відкрив виконавче провадження, оскільки, боржник не має жодного відношення до адреси, зазначеної в заяві про відкриття виконавчого провадження, не проживав за вказаною адресою та не має майна. Як вбачається із виконавчого листа, місце проживання боржника: АДРЕСА_1 , що відноситься до території Шевченківського району м. Києва. Вказані обставини свідчать про неможливість з його боку отримувати винесені державним виконавцем постанови.

Також заявник зазначає, що державний виконавець незаконно наклала арешти на рахунки, оскільки, у заяві про відкриття виконавчого провадження не вказані конкретні рахунки та майно на яке може бути накладено арешт.

Заявник в судове засідання нез?явився; про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; причину неявки не сповістив; заяв про оголошення перерви до суду не направив, як і не направив свого представника для участі у розгляді справи.

Заінтересовані особи в судове засідання не з?явились; про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином; представник заінтересованих осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . та заінтересована особа ОСОБА_4 подали заяви про розгляд скарги за їх відсутності; проти задоволення скарги заперечують; представник Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві в судове засідання не з?явився, направив копію матеріалів виконавчого провадження. Неявка заявника та заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази та копію матеріалів виконавчого провадження, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ч.2 статті 17 Закону України ?Про виконавче провадження? (в редакції на час відкриття виконавчого провадження), відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Стаття 20 Закону України ?Про виконавче провадження? (в редакції на час відкриття виконавчого провадження) визначала, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України " Про виконавче провадження ", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавче провадження розпочинається винесенням державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що 18 червня 2010 року Шевченківський районний суд м. Києва розглянув справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діяла в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_7 до ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

На виконання вищезазначеного рішення суду, 28 вересня 2011 року Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчі листи, по яким стягнуто солідарно з ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 на користь:

- ОСОБА_4 , в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_7 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 55 855, 04 грн., моральної шкоди в розмірі 8 000, 00 грн., а всього 63 855, 04 грн.;

- ОСОБА_3 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 55 855, 04 грн., моральної шкоди в розмірі 3 000, 00 грн., а всього 58 855, 04 грн.;

- ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1 093 158, 40 грн., моральної шкоди в розмірі 15 000, 00 грн., судові витрати в розмірі 1 738, 50 грн., а всього 1 109 896, 90 грн.

Як вбачається із записів на вищезазначених виконавчих листах, вони неодноразово пред`являлись до виконання, проте навіть частково виконані не були.

05 липня 2013 року ОСОБА_13 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звернулись до відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції міста Києва із заявами про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищезазначеного рішення суду. Крім того, у своїх заявах зазначили, що так, як боржник проживає в АДРЕСА_2 ), виконавчий документ у відповідності до положень статті 20 Закону України ?Про виконавче провадження?, підлягає виконанню, відповідно відділом державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції міста Києва. Також, у своїх заявах стягувачі просили у відповідності до положень ч.3 статті 19 Закону України ?Про виконавче провадження?, з метою забезпечення виконання рішення суду накласти арешт на майно боржника та оголосити заборону на його відчуження.

На підставі вищезазначених виконавчих листів та заяв стягувачів: ОСОБА_13 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції Подпоріним Р.О. 08 липня 2013 року та 09 липня 2013 року ( 2 постанови ) винесені постанови про відкриття виконавчого провадження, відповідно №38749055, №38749155, №38749182.

На час розгляду скарги в суді, зведене виконавче провадження №41486853 перебуває на виконанні у головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Цапенко С.М.

Постановами головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Подпоріна Р.О. від 20 серпня 2013 року виконавчі провадження за №38749055, №38749155, №38749182 приєднані до зведеного виконавчого провадження № 41486853.

08 липня 2013 року головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Подпоріним Р.О. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої, накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 , в межах суми звернення стягнення: 1 109896, 90 грн. та заборонено здійснення відчуження будь - якого майна, яке належить боржнику ( ОСОБА_1 ), в межах суми боргу. Арешт накладено з моменту надходження постанови ( а.с.13 ).

14 січня 2014 року головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Подпоріним Р.О. винесено постанову про розшук майна боржника, відповідно до якої оголошено розшук транспортного засобу: Isuzu Campu, 1990 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , належний боржнику ОСОБА_1 ( а.с.16 ).

29 червня 2017 року головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Євдокімовою В.О. винесено постанову про арешт майна боржника, відповідно до якої, накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1

05 серпня 2019 року головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Цапенко С.М. винесено постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої, накладено арешт на грошові кошти що розміщені на рахунках боржника ОСОБА_1 в установах банків, в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору / основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 1 356 827, 73 грн. ( а.с.17 ).

17 вересня 2019 року головним державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Цапенко С.М. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, відповідно до якої звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у ГУ ПФУ в м. Києві, у розмірі 20% до виплати загальної суми заборгованості 1 356 827, 73 грн.

Доказів, які б свідчили, що на час відкриття виконавчого провадження боржник не був зареєстрований чи не проживав за адресою: АДРЕСА_2 , що знаходиться в Солом?янському районі м. Києва суду надано не було, як і не було їх встановлено під час розгляду скарги.

Частина 2 статті 13 Закону України ?Про виконавче провадження? ( в редакції чинній станом на 05 серпня 2019 року ) визначала, що арешт на майно ( кошти ) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Частина 7 статті 26 Закону України ? Про виконавче провадження ? передбачає, що у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Крім того, стаття 56 Закону України ? Про виконавче провадження? визначає, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ст. 30 Закону України ? Про виконавче провадження ? ( в редакції станом на 05 серпня 2019 року ), виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Частина 1 статті 68 Закону України ? Про виконавче провадження ? ( в редакції станом на 17 вересня 2019 року) передбачала, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Згідно з ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, суд вважає, що в діях державних виконавців відсутні порушення вимог Закону України ? Про виконавче провадження?, а тому, відсутні правові підстави для задоволення скарги, оскільки, стягувач у заяві про відкриття виконавчого провадження зазначив місце перебування боржника, Законом України ?Про виконавче провадження? не передбачено надання будь-яких доказів на підтвердження місця перебування боржника; винесення постанов про приєднання виконавчих проваджень до зведеного виконавчого провадження, а також накладення арешту на майно боржника і грошові кошти є правом державного виконавця та в даному випадку не порушує права боржника, у зв`язку з відсутністю рахунків в банківських установах та відсутністю майна, крім пенсійного забезпечення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.18, 37, 41, 74 ЗУ "Про виконавче провадження ", ст.ст.4, 5, 12, 13, 76-77, 89, 258-261, 352, 353, 447-453 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державних виконавців Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Подпоріна Романа Олександровича, Цапенко Світлани Миколаївни , Євдокімової Валентини Олександрівни, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня виготовлення повного тексту ухвали.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя: