Справа № 316/817/20
Провадження № 2/316/544/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2020 р. м. Енергодар

Суддя Енергодарського міського суду Запорізької області Бульба О.М., вивчивши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», в інтересах якого діє ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

До Енергодарського міського суду Запорізької області 27.03.2020 р. через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», в інтересах якого діє ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» заборгованість за договором позики в розмірі 43058 грн., а також судові витрати на оплату судового збору в сумі 2102 грн., справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї матеріали, вважаю, що поданий позов не може бути прийнятий до провадження та підлягає залишенню без руху, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Сторона позивача, в пункті 1 додатку до позовної заяви зазначає, що докази оплати судового збору буде направлено до суду пізніше, при цьому, заявляючи про стягнення на свою користь судового збору в розмірі 2102 грн. та розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Тобто позивач зобов`язаний надати саме до позовної заяви документ, що підтверджує сплату судового збору, а не пізніше направити до суду, як про це зазначає позивач.

Пунктом 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Станом на 01.01.2020 р. встановлений ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на місяці становить 2102 гривні.

Отже, враховуючи ставку судового збору визначену п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» та ціну позову 43058 грн., розмір судового збору, становить 2102 грн.

Враховуючи зазначене, позивач повинен надати суду документ підтверджуючий сплату судового збору в сумі 2102 грн.

Згідно приписів п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Стороною позивача на підтвердження розміру заборгованості, надано довідку про заборгованість в якій зазначено загальну суму боргу станом на 26.03.2020 р. в сумі 43058 грн. та складові цього бору, які також зазначено в загальній сумі, а саме: заборгованість за основною сумою позики - 1000 грн., заборгованість за відсотками згідно договору - 21234 грн., заборгованість за простроченими відсотками згідно договору - 20824 грн., а також вказано, що загальна сума днів прострочки становить 1096 днів, при цьому зазначено строк позики: до 26.03.2017 р., що також вбачається і з п.п.1.3 п1 Договору позики №1505663 від 06.03.2017 р.

З зазначеного розрахунку не можливо встановити, виходячи з якої суми, якого розміру відсоткової ставки, за який період та яких умов Договору, позивачем було визначено суму заборгованості таких складових загальної суми, як відсотки, які позивачем вказано в сумі 21234 грн. та заборгованість за простроченими відсотками в сумі 20824 грн., та правових підстав їх нарахування, враховуючи, що строк дії договору становить до 26.03.2017 р.

Крім того, з наданих матеріалів позову не можливо встановити проведення позивачем переказу грошових коштів відповідачу в сумі 1000 грн. про що зазначає сторона позивача у змісті позову та отримання зазначених грошових коштів відповідачем.

У змісті позовної заяви, сторона позивача зазначає, що відповідно до умов п.1.4 Договору позики, відповідачу балу перерахована сума позики, що підтверджується повідомленням ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів, згідно Договору про організацію переказу грошових коштів №ВП-180516-3 від 18.05.2016 р.

При цьому, в пункті 8 додатків до позовної заяви, стороною позивача зазначено, що повідомлення ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» буде направлено до суду пізніше.

Самого Договору про організацію переказу грошових коштів №ВП-180516-3 від 18.05.2016 р., який, як зазначає сторона позивача, надає йому право здійснювати такі перекази, до матеріалів позову також не надано.

Згідно ч.5 ст.177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду від 30.01.2018 року по справі №161/16891/15-ц, саме Банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Згідно правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду у справі №755/7704/15-ц від 23.01.2018 р., належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором), це процесуальний обов`язок суду.

Згідно ч.1 ст.177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Відсутність підтвердження посилань позивача щодо надання позивачу грошових коштів у позику, розгорнутого розрахунку складових загальної суми заборгованості яка пред`являється до стягнення з відповідача та незрозумілість їх нарахування, позбавляє суд можливості впевнитися в законності нарахування позивачем відповідачу суми заборгованості та пред`явлення до стягнення з відповідача.

Відповідно до положень ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним залишити без руху дану позовну заяву, надавши позивачу строк, який не може перевищувати 10 (десяти) днів з дня отримання даної ухвали, для усунення встановлених недоліків шляхом подання доказів, які підтверджують обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги з урахуванням приписів ч.1 ст.177 ЦПК України та документу про сплату судового збору за звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 13, 177, 185, 258-260, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», в інтересах якого діє ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення визначених, у мотивувальній частині ухвали, недоліків.

Роз`яснити, що якщо у визначений строк недоліки не будуть усунені, позовна заява на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України буде вважаться неподаною та повернута позивачу.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О. М. Бульба