Справа № 303/2514/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 березня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів МАЦУНИЧА М.В., ГОТРИ Т.Ю.

при секретарі ТЕРПАЙ С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 303/2514/18 за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 21 березня 2019 року, повний текст якого складено 26 березня 2019 року, головуючий суддя Довжанин В.М., -

встановив:

Заявою від 12.04.2018, що надійшла до Мукачівського міськрайонного суду 03.05.2018, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 мотивуючи наступним.

На підставі договору від 19.05.2006 № 305/84-Ж про надання невідновлювальної кредитної лінії банк надав ОСОБА_1 грошові кошти в кредит.

Виконання зобов`язань позичальником було забезпечене іпотекою належного відповідачам нерухомого майна - житлового будинку за планом земельної ділянки літ. З загальною площею 634,30 кв. м, крім того, балкон 2,10 кв. м та підвал 11,40 кв. м, житловою площею 224,30 кв. м, з приналежними надвірними спорудами та прибудовами, а саме: гараж - літ. О, споруди - літ. 1-4, а також земельної ділянки площею 0,3 га, на якій знаходиться житловий будинок, кадастровий номер :01:016:0224, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , про що 19.05.2006 банк уклав з іпотекодавцями ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 іпотечний договір № 305/84-Ж. Вартість предмета іпотеки визначена сторонами у 1060500,00 грн.

Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором, натомість позичальник свої порушив і спричинив виникнення боргу, який на 12.04.2018 становив 81801,97 євро боргу за кредитом і 30878,80 євро боргу за відсотками.

Вимога кредитора-іпотекодержателя про усунення порушення основного зобов`язання була залишена іпотекодавцями без реагування.

Посилаючись на ці обставини, на норми ЦК України та Закону України «Про іпотеку» щодо зобов`язань, їх виконання, відповідальності за порушення зобов`язань та права кредитора вимагати повернення боргу, в тому числі, за рахунок предмета іпотеки, позивач просив:

звернути стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок за планом земельної ділянки літ. З загальною площею 634,30 кв. м, крім того, балкон 2,10 кв. м та підвал 11,40 кв. м, житловою площею 224,30 кв. м, з приналежними надвірними спорудами та прибудовами, а саме: гараж - літ. О, споруди - літ. 1-4, а також земельну ділянку площею 0,3 га, на якій знаходиться житловий будинок, кадастровий номер :01:016:0224, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , у рахунок погашення заборгованості за договором від 19.05.2006 № 305/84-Ж про надання невідновлювальної кредитної лінії в сумі 112680,77 євро, а саме: за кредитом - 81801,97 євро, за відсотками - 30878,80 євро, на користь ПАТ «Укрсоцбанк» шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності / незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій;

стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача витрати по оплаті судового збору.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 21.03.2019 позов задоволено частково:

звернуто стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок за планом земельної ділянки літ. З загальною площею 634,30 кв. м, крім того, балкон 2,10 кв. м та підвал 11,40 кв. м, житловою площею 224,30 кв. м, з приналежними надвірними спорудами та прибудовами, а саме: гараж - літ. О, споруди - літ. 1-4, а також земельну ділянку площею 0,3 га, на якій знаходиться житловий будинок, кадастровий номер :01:016:0224, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , у рахунок погашення заборгованості за договором від 19.05.2006 № 305/84-Ж про надання невідновлювальної кредитної лінії в сумі 54047,91 євро на користь ПАТ «Укрсоцбанк» шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності / незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій;

стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з кожного по 6407,99 грн на користь ПАТ «Укрсоцбанк» у рахунок відшкодування витрат із оплати судового збору.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що з урахуванням укладення сторонами 29.07.2010 додаткової угоди до кредитного договору, якою були змінені умови дострокового повернення кредиту на вимогу банку, посилання відповідачів на факт зміни строку виконання зобов`язання внаслідок надіслання кредитором вимоги від 02.11.2011 безпідставне, оскільки цією вимогою банк просив погасити лише прострочену заборгованість, а не повернути увесь борг достроково. Стосовно позовної давності, то така підлягає застосуванню в межах трьох років виходячи з дати, на яку кредитор визначив заборгованість, тобто, за період з 12.04.2015 до 12.04.2018, а з урахуванням здійснення останнього за часом платежу за відсотками стягнення підлягає заборгованість лише за кредитом у сумі 54047,91 євро.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , від імені та в інтересах яких діє адвокат Шпуганич В.П., оскаржили рішення суду як незаконне та необґрунтоване. Доводи скарги зводяться до таких.

Рішення суду про часткове задоволення позову та звернення стягнення на предмет іпотеки на погашення боргу в межах трирічної позовної давності необґрунтоване та суперечливе, оскільки суд одночасно погодився як із дійсністю положень кредитного договору про настання строку виконання зобов`язання в разі його прострочення більш ніж на 60 календарних днів, так і з тим, що ці положення були змінені додатковими угодами, згідно з якими настання моменту дострокового виконання зобов`язання пов`язувалося з простроченням більш ніж на 30 календарних днів, а в подальшому пов`язувалося вже лиш із вимогою кредитора, якщо мало місце 30-денне прострочення боржника.

Суд не врахував, що між умовами кредитного договору та додаткових угод до нього немає протиріч, оскільки про пріоритет додаткових угод над кредитним договором в них не зазначено. Крім того, додатковими угодами не змінювалися інші положення (пункти) кредитного договору щодо порядку виконання зобов`язань і цими додатковими угодами та договором регулюються різні аспекти виконання зобов`язання та різні умови настання моменту дострокового виконання зобов`язання позичальником.

Беручи до уваги факт звернення банку до нотаріуса по вчинення виконавчого напису про стягнення боргу за кредитним договором, строк виконання зобов`язання змінився і настав 02.12.2011 - через 30 днів з дня надіслання позичальнику вимоги про дострокове виконання зобов`язання. Ці обставини встановлені чинним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 24.03.2017, яке є преюдиційним, однак, не було судом враховане.

Виконавчим написом нотаріуса стягувалася не поточна заборгованість за кредитним договором, оскільки напис був вчинений щодо всього боргу за кредитним договором. Тож трирічна позовна давність для банку спливла 02.12.2014, а з позовом він звернувся до суду лише у 2018 році. Відповідачі просили суд застосувати позовну давність, яку суд застосував помилково, без врахування дійсного періоду, з якого у відповідача відсутні правові підстави для нарахування відсотків і неустойки.

Ані позивач, ані суд не визначили початкову ціну предмета іпотеки, на який звертається стягнення.

Апелянти просять рішення суду скасувати, у позові - відмовити.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 04.12.2019 залучено Акціонерне товариство «Альфа-Банк» до участі в справі як правонаступника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк».

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 адвоката Шпуганича В.П., який апеляцію підтримав, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності інших учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оглянувши цивільну справу № 307/717/17, обговоривши доводи сторін, оцінивши докази в сукупності суд приходить до такого.

У справі встановлені такі факти, обставини та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами ЦК України та іншого законодавства щодо кредитних зобов`язань, іпотеки та позовної давності в редакції, що була чинною на час їх виникнення.

Відповідно до ст.ст. 11-16, 202, 509, 525, 526, 572, 589, 590, 611, 614, 623-626, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 7, 33, 39, 41 Закону України «Про іпотеку», цивільні права та обов`язки, що виникають з договорів, повинні належно виконуватися; позичальник зобов`язаний повернути кредитору заборговане, а той управі вимагати сплати боргу, виконання порушеного зобов`язання (за відповідних умов - достроково), в тому числі, звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах; особа здійснює свої права та виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Наявність підстави для виникнення боргу, пред`явленого до стягнення, його розмір і обґрунтованість доказуються кредитором, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ст. 614 ч. 2, ст. 623 ч. 2 ЦК України).

За загальним правилом, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.ст. 598, 599 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ст. 631 ч.ч. 1, 4 ЦК України), правомірність правочину презюмується, договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 204, 629 ЦК України). Сплата процентів за кредитом є істотною умовою договору, здійснюється у строки та на умовах, визначених договором (ст.ст. 536, 626, ст. 628 ч. 1, ст. 638 ч. 1, ст. 1048 ч. 1, ст. 1054 ЦК України).

Сторони в цивільних відносинах є юридично рівними, у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою ст. 13 ЦК України, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ст.ст. 1, 2, ст. 13 ч. 6 ЦК України).

За правилами ЦК України про позовну давність (ст.ст. 256, 257, ст. 259 ч. 1, ст. 261 ч.ч. 1, 5, ст.ст. 264, 266, ст. 267 ч.ч. 1, 3, 4 ЦК України):

загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки;

перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання;

перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а також у разі пред`явлення особою позову до боржника, після переривання перебіг позовної давності починається заново;

зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо);

особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності; позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення;

сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-81 ЦПК України).

Вимоги позову можуть бути задоволені за умов, коли вони ґрунтуються на підставах позову, відповідають вимогам закону, договору та є доведеними у належний процесуальний спосіб (ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» (у подальшому - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (АТ «Укрсоцбанк»)), правонаступником якого з 15.10.2019 є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (АТ «Альфа-Банк»), за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії від 19.05.2006 № 305/84-Ж надало ОСОБА_1 кредит у сумі 100000,00 євро зі сплатою 11% річних, строком до 18.05.2016 (а.с. 7-10 т. 1). Умови договору передбачали також, що:

погашення траншів кредиту буде здійснюватися щомісячно до 25-го числа імсяця рівними частинами… (п. 1.1.2.);

сплата процентів здійснюється … не пізніше 10-го числа місяця наступного за тим, в якому нараховані проценти (п. 2.4.1.);

позичальник зобов`язаний суворо дотримуватися положень цього договору, а також договору, визначеного п. 1.3. цього договору (п. 1.3. - укладення договорів іпотеки та поруки) (п. 3.3.6.);

у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених, зокрема, п. 3.3.5. договору, … протягом більше, ніж 5 днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції (штраф, пеню) (п. 4.4.);

у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених п.п. 3.3.8, 3.3.9. договору (п. 3.3.8. - позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному договором, п. 3.3.9. - позичальник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами… та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному договором), … протягом більше, ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції (штраф, пеню) (п. 4.5.);

у разі настання обставин, визначених п.п. 4.4., 4.5. договору, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний погасити кредит, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (п. 7.4.).

Виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором було забезпечено іпотекою належного іпотекодавцям ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 нерухомого майна - недобудованого житлового будинку, позначеного на плані земельної ділянки літ. З, загальною площею 634,30 кв. м, з балконом площею 2,10 кв. м, підвалом площею 11,40 кв. м, житловою площею 224,30 кв. м, з належними до нього надвірними спорудами та прибудовами, а саме: гаражем - літ. О, спорудами - літ. 1-4, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , і земельної ділянки площею 0,3 га з кадастровим номером :01:016:0224, на якій знаходиться житловий будинок, про що АКІБ «Укрсоцбанк» (АТ «Укрсоцбанк») уклав із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 іпотечний договір № 305/84-Ж, що був посвідчений 19.05.2006 приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Пугою А.М. за реєстровим № 1497 (а.с. 15-16, 20-23 т. 1). Вартість предмета іпотеки була встановлена договором у сумі 1060500,00 грн, договір передбачав можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення (в т.ч., дострокового) боргу позичальника за кредитним договором у разі порушення ним зобов`язань шляхом, зокрема, звернення стягнення на предмет іпотеки судом, вчинення виконавчого напису нотаріусом (п.п. 1.2., 2.4.3., 4.1., 4.2., 4.6., 4.6.1., 4.6.2.).

Додатковою угодою № 1 від 20.10.2008 про внесення змін до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії від 19.05.2006 № 305/84-Ж і посвідченою тим же нотаріусом за реєстровим № 1082 додатковою угодою № 1 від 11.11.2008 про внесення змін до іпотечного договору від 19.05.2006 № 305/84-Ж сторони встановили процентну ставку за кредитом у 13,5% річних, зафіксували забезпечення іпотекою зміненого зобов`язання, інші умови договорів залишили незмінними (а.с. 11, 17 т. 1).

Додатковою угодою від 23.06.2009 про внесення змін до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії від 19.05.2006 № 305/84-Ж сторони, зокрема, визначили максимальний ліміт заборгованості за кредитом (суму кредиту) в розмірі 103353,88 євро, продовжили строк кредитування до 18.05.2021, а пунктом 3 додаткової угоди домовилися, що у разі порушення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4.1. договору, та/або кредиту як в повному обсязі, так і частково, більш ніж на 30 календарних днів, позичальник зобов`язаний достроково погасити кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції на 31-й календарний день прострочення виконання зобов`язання за договором; пунктом 4 додаткової угоди сторони погодили, що інші умови договору залишаються незмінними і діють в частині, що не суперечить додатковій угоді, сторони підтверджують за ними свої зобов`язання (а.с. 12 т. 1).

Відповідні зміни були внесені до іпотечного договору від 19.05.2006 № 305/84-Ж додатковим правочином, посвідченим 23.06.2009 приватним нотаріусом Пугою А.М. за реєстровим № 278 (а.с. 18 т. 1).

З наведеного випливає, що додаткова угода від 23.06.2009 передбачала зміну умов дострокового повернення кредиту та сплати всіх платежів за ним (зміни строку виконання зобов`язання) внаслідок несплати (несвоєчасної сплати) за кредитом і процентами, що були визначені п. 4.5. кредитного договору, та передбачала умову, яка зобов`язує позичальника достроково погасити кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції на 31-й календарний день прострочення виконання зобов`язання за договором.

Позичальник ОСОБА_1 порушував свої зобов`язання за кредитним договором. Позивач надав розрахунок заборгованості за кредитним договором від 19.05.2006 № 305/84-Ж, який відображає динаміку платежів за ним (а.с. 51-56 т. 1). З розрахунку випливає, зокрема, що:

у період з моменту укладення кредитного договору і до 31.12.2008 у сплаті кредиту не було перерв, які б перевищували 60 календарних днів, однак, останній за часом платіж на погашення простроченої заборгованості за кредитом був зафіксований 31.12.2008 в сумі 1,91 євро, після чого сплата заборгованості за сумою кредиту не фіксувалася, а 61-й календарний день після 31.12.2008 припав на 02.03.2009;

у період з моменту укладення кредитного договору і до 12.03.2009 у сплаті процентів за кредитом не було перерв, які б перевищували 60 календарних днів, однак, після сплати 12.03.2009 процентів у сумі 200,23 євро наступний платіж за процентами був здійснений 01.06.2009 (на 81-й день), а 61-й календарний день після 12.03.2009 припав на 12.05.2009;

підписання 23.06.2009 додаткової угоди до кредитного договору передбачало в контексті дострокового повернення кредиту скорочення відповідного 60-денного строку до 30 календарних днів, після підписання угоди мала місце 200-денна перерва між платежами за процентами з 25.08.2009, коли були сплачені 200,00 євро, до 13.03.2010, коли були сплачені 109,03 євро, а 31-й календарний день після 25.08.2009 припав на 25.09.2009;

після сплати процентів 13.03.2010 також мало місце перевищення 30-денного строку сплати коштів, оскільки наступний платіж у сумі 16,18 євро був внесений 05.08.2010 (відповідно, 31-й день прострочення припав на 13.04.2010);

останній за часом платіж на погашення заборгованості за процентами був зафіксований 28.01.2011 у сумі 1,64 євро, після чого сплата заборгованості за процентами не фіксувалася.

Беручи до уваги умови п.п. 4.4. і 4.5. кредитного договору у взаємозв`язку з даними, зафіксованими в розрахунку боргу, слід констатувати, що внаслідок порушення позичальником строків внесення коштів на виконання зобов`язань за кредитним договором за умовами договору строк виконання зобов`язання змінився. Згідно з п. 4.4. договору, строк виконання зобов`язання слід вважати таким, що настав, на 6-й календарний день з дня порушення позичальником п. 3.3.6. договору (тобто, в разі порушення будь-якого з положень договору), згідно з п. 4.5. договору, строк виконання зобов`язання слід вважати таким, що настав, на 61-й календарний день з дня порушення позичальником п.п. 3.3.7, 3.3.8. договору (тобто, в разі невиконання більш конкретизованих зобов`язань: несплати процентів, суми кредиту).

У позичальника, відповідно, виник обов`язок повністю розрахуватися за договором, рівно як і у кредитора виникло право вимоги такого повного розрахунку. Безвідносно до певної неузгодженості в умовах договору та можливості різного тлумачення в разі спору щодо настання конкретного строку повного виконання зобов`язання (моменту зміни зобов`язання), такий строк настав у всякому разі не пізніше 61-го дня після 31.12.2008 (дня останнього за часом платежу за сумою кредиту), тобто, 02.03.2009.

При вирішенні вимог щодо стягнення процентів має значення строк виконання відповідного зобов`язання. Верховний Суд у постановах від 16.01.2018 у справі № 305/1133/15-ц, від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц і в інших постановах сформулював правові позиції, за змістом яких, зокрема:

стягнення процентів у розмірі, передбаченому договором, поза межами договору, в тому числі, з урахуванням зміни кредитором строку виконання основного зобов`язання, законом не передбачено; право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України;

в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Після зміни строку виконання зобов`язання кредитор не мав правових підстав для нарахування процентів за кредитним договором. Водночас і в разі, коли б строк виконання зобов`язання не настав 02.03.2009, прострочення сплати процентів в усякому разі спричинило б зміну строку зобов`язання 12.05.2009.

Кредитор не визначав заборгованість за договором з відповідними її елементами ані станом на першу дату, в яку позичальник повинен був виконати зобов`язання повністю (02.03.2009), ані на будь-яку іншу таку дату, натомість продовжував діяти без урахування факту зміни строку виконання зобов`язання та виникнення у позичальника обов`язку повернути все заборговане.

Додаткова угода від 23.06.2009 про внесення змін до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії від 19.05.2006 № 305/84-Ж, рівно як і додаткова угода від 29.07.2010 про внесення змін до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії від 19.05.2006 № 305/84-Ж (а.с. 14 т. 1), якою сторони на дату її укладення визначили заборгованість за кредитом у сумі 81801,97 євро і за процентами в сумі 12557,39 євро, встановили процентну ставку на рівні 14,24% річних, змінили інші умови нарахування процентів та погашення кредитної заборгованості, а також домовились про те, що в разі порушення позичальником строків сплати процентів та/або кредиту в повному обсязі чи частково більші ніж на 30 календарних днів кредитор управі вимагати дострокового погашення боргу в повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення позичальнику, а останній зобов`язується достроково сплатити все заборговане протягом 30 календарних днів з дати одержання письмового повідомлення кредитора, були підписані без урахування факту зміни зобов`язання.

Ці угоди були підписані сторонами вже після того, як строк виконання зобов`язання настав і не вказують на цю обставину та не врегульовують виходячи із цього відносини сторін. Оскільки ці угоди не є новими кредитними угодами (договорами), правових підстав для встановлення ними нової процентної ставки за кредитним договором від 19.05.2006 та врегулювання пов`язаних умов сплати процентів, погодження нових умов дострокового погашення боргу і т.ін. після того, як строк виконання зобов`язання за кредитним договором настав і в період після настання цього строку - не було. У розумінні ст. 11 ч. 2 п. 1, ст. 202 ч. 1, ст. 203, ст.ст. 509, 526, 530, 610, 626, 628, 631, 638, 651-653, 1054 ЦК України, вказані щодо вищенаведеного в цих угодах умови не належать до тих, що за обставинами справи могли бути встановлені сторонами.

02.11.2011 ПАТ «Укрсоцбанк» склало за вих. № 201.5-33/96-7103 на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 вимогу про усунення порушень зобов`язання, якою повідомило, що позичальник не виконує належним чином свої зобов`язання за кредитним договором від 19.05.2006, борг станом на 02.11.2011 становить 107785,28 євро (еквівалент 1171903,43 грн), з яких 81801,97 євро борг за кредитом, 25983,31 євро борг за відсотками, а також пеня в сумі 11060,52 грн, штраф у сумі 3100,62 євро, що разом становить еквівалент 1216675,67 грн, але зажадало погасити протягом 60 календарних днів з дня отримання вимоги поточну заборгованість за відсотками, а також пеню і штраф загальною сумою 105617,23 грн із попередженням, що в разі невиконання вимоги банк звернення стягнення на предмет іпотеки з метою погашення боргу за кредитним договором у повному обсязі (1216675,67 грн) (а.с. 44 справи № 307/717/17). При цьому, у вимозі банк послався на останню процентну ставку за кредитом у розмірі 13,5% річних, на умови дострокового повернення кредиту, що були передбачені в первісній редакції п. 4.5. кредитного договору та не посилався на відповідні умови, що містилися в текстах додаткових угод від 23.06.2009 і від 29.07.2010. Вимога була одержана адресатами 05.11.2011 (а.с. 45 справи № 307/717/17).

Заявою від 20.01.2012 за вих. № 201.5-33/84-277 ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Вімерта В.І. по вчинення виконавчого напису на іпотечному договорі від 19.05.2006 № 305/84-Ж з метою звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії від 19.05.2006 № 305/84-Ж, який станом на 20.01.2012 складається з 81801,97 євро боргу за кредитом, 28539,54 євро боргу за відсотками, всього - 110341,51 євро, що за офіційним курсом НБУ на цю дату є еквівалентом 1138242,30 грн (а.с. 46, 47 справи № 307/717/17);

Приватний нотаріус Мукачівського міського нотаріального округу Вімерт В.І. 20.01.2012 вчинив за реєстровим № 98 виконавчий напис на іпотечному договорі від 19.05.2006 № 305/84-Ж, яким на погашення боргу ОСОБА_1 перед ПАТ «Укрсоцбанк» за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії від 19.05.2006 № 305/84-Ж, що станом на 20.01.2012 складається з 81801,97 євро боргу за кредитом, 28539,54 євро боргу за відсотками, всього - 110341,51 євро, що за офіційним курсом НБУ на 20.01.2012 є еквівалентом 1138242,30 грн, а також витрат по вчиненню виконавчого напису в сумі 3900,00 грн, запропонував звернути стягнення на земельну ділянку площею 0,3 га з кадастровим номером :01:016:0224, призначену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, та на розташований на цій земельній ділянці житловий будинок з приналежними надвірними спорудами та прибудовами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , і належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , строк, за який виникла заборгованість та проводиться стягнення, становить з 19.05.2006 по 20.01.2012 (а.с. 8 справи № 307/717/17).

Чинним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 24.03.2017 указаний виконавчий напис нотаріуса визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с. 142-145 т. 2, а.с. 56-59 справи № 307/717/17).

Безвідносно до встановленого щодо настання строку виконання зобов`язання відповідно до умов кредитного договору, слід констатувати, що звертаючись до нотаріуса по вчинення виконавчого напису кредитор діяв виходячи з того, що згідно з договорами та положеннями ст. 1050 ч. 2 ЦК України вправі вимагати дострокового повного виконання зобов`язання. Тобто, своїми діями кредитор підтвердив зміну строку виконання зобов`язання.

Попри такі обставини, кредитор у квітні 2018 року звернувся з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та визначив заборгованість за кредитним договором станом на 12.04.2018 у розмірі 81801,97 євро боргу за кредитом і 30878,80 євро боргу за відсотками. За даними розрахунку боргу та за наявними матеріалами, пред`явлений до стягнення борг за кредитом є тим самим, що визначався станом на 20.01.2012 (дата вчинення виконавчого напису нотаріусом), а борг за процентами включає в себе суму, що була визначена на 20.01.2012, до якої додані проценти, нараховані після цієї дати, при цьому, після 02.03.2009 проценти нараховувалися за відсутності для того правових підстав, загалом проценти нараховувалися по 31.03.2012, після цієї дати їх нарахування припинилося, а останній за часом платіж за кредитним договором на погашення заборгованості був здійснений 28.01.2011.

Заперечуючи проти позову в суді першої інстанції, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 вказували як на зміну строку виконання зобов`язання виходячи з умов кредитного договору, оскільки через порушення зобов`язання позичальником строк повного розрахунку за договором настав, на вчинення виконавчого напису нотаріусом, що теж свідчить про зміну строку виконання зобов`язання, так і на пропущення позивачем трирічної позовної давності, яку просили застосувати (а.с. 135-141 т. 2).

Право кредитора на пред`явлення відповідних вимог не заперечується як таке, що, однак, не звільняє від обов`язку пред`явити позов із належних підстав, обґрунтувати та довести його належним процесуальним порядком. Лише в такому разі можуть мати місце законні підстави для задоволення відповідних вимог.

Стосовно доводів відповідачів про сплив позовної давності для пред`явлених до них вимог колегія суддів враховує обставини, встановлені під час апеляційного розгляду справи. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Верховний Суд України у постанові від 16.09.2015 у справі № 6-68цс15 висловив у контексті питання про позовну давність та відповідної практики Європейського суду з прав людини правову позицію, за змістом якої позовна давність є важливим правовим інститутом, покликаним забезпечити правову визначеність, стабільність цивільного обороту, сталість правовідносин, вона, як зазначив Європейський суд з прав людини у ряді своїх рішень, є законним правом правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення; термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Строк виконання основного зобов`язання настав 02.03.2009, після чого перебіг трирічної позовної давності неодноразово переривався у межах цієї давності вчиненням позичальником платежів за кредитним договором, які остаточно припинилися 28.01.2011. Тож перебіг позовної давності розпочався для кредитора з 28.01.2011 і даних про пред`явлення в межах відповідного трирічного строку кредитором позову до боржника про стягнення боргу у справі немає. Позов, що розглядається, був пред`явлений кредитором у квітні 2018 року, тобто, після спливу трирічної позовної давності. Звернення кредитора до нотаріуса по вчинення виконавчого напису за встановлених у справі обставин не впливає на висновок про пропущення ним позовної давності.

Відповідачі мали передбачені законом підстави для заяви про застосування позовної давності і вірно зробили цю заяву як таку. Втім, сплив позовної давності є самостійною підставою для відмови в позові як за основними, так і за додатковими вимогами за умови обґрунтованості вимог позову по суті, тоді як у разі безпідставності, необґрунтованості та недоведеності позову по суті у ньому слід відмовити саме з цих підстав. З урахуванням встановленого, апеляційний суд приходить до висновку, що позовна давність підлягає застосуванню до вимоги позову про стягнення в обраний позивачем спосіб боргу за сумою кредиту (81801,97 євро), оскільки кредитний договір був укладений, ці кошти позичальник отримав, чого сам не заперечує і суму боргу в цій частині не спростував. Стосовно ж вимогти позову про стягнення боргу за відсотками (30878,80 євро), то в цій вимозі попри пропущення позовної давності належить відмовити за її необґрунтованістю та недоведеністю. З огляду на обставини, пов`язані зі зміною строку виконання зобов`язання, розрахунок боргу за відсотками не є належним і достовірним зважаючи як на відсутність у відповідному періоді бази для їх нарахування, так і правових підстав для нарахування.

Суд першої інстанції наведеного не врахував, рішення суду не відповідає вимогам ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України, судом не встановлені належним чином фактичні обставини справи, які мають у ній значення, не дана належна оцінка відповідним доказам, доводам сторін, неправильно застосовані норми матеріального права, які регулюють кредитно-зобов`язальні відносини та позовну давність. Тому рішення суду не можна визнати законним і обґрунтованим.

Відтак, на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 2, 4 ЦПК України апеляцію, доводи якої по суті заслуговують на увагу, а зайве посилання на невизначеність початкової ціни предмета іпотеки для продажу на прилюдних торгах не має значення, слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, у позові - відмовити.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п.п. 1, 2, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 задовольнити, рішення Мукачівського міськрайонного суду від 21 березня 2019 року скасувати, у позові Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Стягнути з АТ «Альфа-Банк» у рахунок відшкодування витрат із оплати судового збору по 3303,75 грн (три тисячі триста три гривні 75 коп.) на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 20 березня 2020 року.

Судді