Справа № 309/803/20
Провадження № 2-з/309/5/20
У Х В А Л А

13 квітня 2020 року м. Хуст

Суддя Хустського районного суду Закарпатської області Сідей Я.Я. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Ізянської сільської ради Хустського району, державного реєстратора Велятинської сільської ради Горщар Михайла Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_2 про скасування рішення сесії сільської ради та рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Ізянської сільської ради Хустського району, державного реєстратора Велятинської сільської ради Горщар Михайла Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_2 про скасування рішення 14 сесії 23 скликання Ізянської сільської ради від 23.03.2000 року в частині передачі у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_3 та рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень державного реєстратора Горщар М.В..

13.04.2020 р. позивач ОСОБА_1 через канцелярію суду подала заяву про забезпечення позову, в якій просить постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, яка розташована в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:008:0306 до вирішення спору по суті.

Відповідно до ч. 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до роз`яснень Постанови № 9 Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник посилається виключно на можливість оформлення третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 спадкових прав та після їх оформлення у будь-який час розпорядитися належною йому власністю. Водночас, відомостей про реальні наміри ОСОБА_2 оформити спадкові права та розпорядитися земельною ділянкою, а також докази цих намірів матеріали заяви не містять.

З урахуванням викладеного, суддя вважає, що заява про забезпечення позову належним чином не обґрунтована, а посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду не підтверджені жодними доказами, є лише припущеннями заявника. За наведених обставин у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції.

Суддя Хустського

районного суду: Сідей Я.Я.