Ужгородський міськрайонний суд
У Х В А Л А

27.03.2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі

головуючої судді Бенца К.К.,

при секретарі судового засідання Парова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді скаргу ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 на дії Заступника начальника відділу Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Миколаївській області Шардіна Г.С. про визнання незаконними та скасування постанов Заступника начальника відділу Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Миколаївській області Шардіна Г.С. прийнятих у межах виконавчого провадження № 50716654,
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з скаргою де стягувач ОСОБА_2 , на дії Заступника начальника відділу Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Миколаївській області Шардіна Г.С. про визнання незаконними та скасування постанов Заступника начальника відділу Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Миколаївській області Шардіна Г.С. прийнятих у межах виконавчого провадження № 50716654. Свою скаргу мотивує тим, що 11 січня 2020 року у Міжнародному аеропорту «Бориспіль» йому, ОСОБА_1 було відмовлено у перетині кордону України, про що заступник начальника відділу - начальник відділення інспекторів прикордонної служби «ЗОД» відділу прикордонної служби «Бориспіль - 2», Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» старшим лейтенантом ОСОБА_3 було прийнято Рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку від 11.01.2020 року у якому зазначено, що «в базі даних Державної прикордонної служби України містяться відомості, про мене відповідно до Постанови Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 22.10.2019 року виконавче провадження №6».
Заявник зазначає, що станом на 11 січня 2020 року йому не було відомо про існування постанови, яка зазначена у вищевказаному рішенні прикордонної служби та підстави її винесення.

Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження , він дізнався про те , що заступником начальника відділу Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Шардіною Ганною Олександрівною було винесено ряд постанов , окрім Постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 22.10.2019 року було винесено також: Постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; Постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами не смертельної дії; Постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; Постанова про накладення штрафу; Постанова про арешт майна боржника та надіслано Повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників . Із змісту постанов вбачається, що підставою для їх прийняття слугувало ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, яке відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню, а саме виконавчого листа №2н-5600/08 від 18.08.2010, виданого Ужгородським районним судом Закарпатської області про стягнення на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини.

Заявник зазначав, що зазначені постанови обмежують його права як громадянина України та винесені з порушенням Закону України «Про виконавче провадження».

Заявник вважає дії державного виконавця щодо прийняття постанов у межах виконавчого провадження незаконними виходячи з наступного.
Заявник зазначає, що жодних документів, щодо його заборгованості по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 він не отримував. Крім цього, вказує, що він ОСОБА_1 є військовослужбовцем та учасником АТО, а примусове виконання рішення щодо щомісячної сплати аліментів здійснює військова частина за місцем його служби у розмірі 1/4 частини заробітку автоматично і жодної заборгованості не існує, про що свідчать відповідні довідки.

Так, заступником начальника відділу Миколаївського районного ВДВС ГТУЮ у Миколаївської області Шардіною Г.О. , якій передані матеріали виконавчого провадження на виконання, було здійснено перевірку боржника на виконання зоов`язання щодо сплати аліментів, в ході якої надіслано запит до Військової частини НОМЕР_1 від 18.10.2019, запит до ПФУ, ДФС, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, на які отримала відповіді, що у військовій частині НОМЕР_1 з початку 2019 року не рахується, на території Миколаївського району Миколаївської області не працює, майна належного боржнику на яке за Законом можливо звернути стягнення на території Миколаївського району Миколаївської області не має, про що складено Акт державного виконавця, в якому на думку заявника, міститься безпідставна інформація про виявлення заборгованості по сплаті аліментів з березня 2016 року по грудень 2019 року на загальну суму 61510,25 грн.

Заявник вказує, що відповідно до ч.1 ст. 36 ЗУ Про виконавче провадження у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника фізичної особи , виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника.

За таких обставин заявник вважає, такі дії державного виконавця по відношенню до боржника незаконними та протиправними.

Крім цього заявник вказує, що ОСОБА_4 не врахувала той факт, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України. Відповідно до ч.2 ст.33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» загальне керівництво роботою, пов`язаною з організацією та веденням військового обліку призовників і військовозобов`язаних, контроль за станом цієї роботи в органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від підпорядкування і форм власності здійснює Генеральний штаб Збройних Сил України. Функціонування системи військового обліку забезпечується органами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Національної поліції, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, правоохоронними органами спеціального призначення, місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування.

Заступник начальника відділу Миколаївського районного ВДВС ГТУЮ у Миколаївської області Шардіна Г.О. не зверталась із заявою до Генерального штабу Збройних Сил України або Міністерства оборони України про місце перебування боржника.

На підставі викладеного заявник просить суд: визнати незаконною та скасувати постанову заступника начальника відділу Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Шардіна Ганни Олександрівни: Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 22.10.2019 року; Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 22.10.2019 року; Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами не смертельної дії від 22.10.2019 року; Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 22.1.2019 року; постанову про накладення штрафу від 22.10.2019 року, постанову про арешт майна боржника від 22.10.2019 року; визнати незаконним та скасувати повідомлення заступника Начальника відділу Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Шардіною Г.О. про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 22.09.2019 року.

Заявник ( боржник) в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду 04.03.2020 року заяву про розгляд скарги у його відсутності, заявлені вимоги підтримує.

Стягувач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила проти задоволення вимог скарги та зазначила, що кошти на сплату аліментів , які відраховувались із заробітної плати боржника вона отримувала постійно, щомісячно. Проте їй не відомо чи вона отримувала належний розмір аліментів. Після оголошеної в судовому засіданні перерви в наступне судове засідання не з`явилась.

Заінтересована особа - представник Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Письмовий відзив до суду не надходив.

З огляду на те, що згідно ч.2 ст.450 Цивільного процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, суд дійшов висновку, що не зважаючи на неявку стягувача, боржника та державного виконавця , скарга ОСОБА_1 може бути розглянута судом у судовому засіданні .
Заслухавши доводи стягувача , вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. ст. 13,81 ЦПКУкраїни суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Як вбачається із змісту скарги, така подана в порядку ст. 447 ЦПК України.

Відповідно до положень ст.447ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається саме на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців,правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб,які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини виконання судових рішень розглядається як невідємна частина судового розгляду в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Європейський суд неодноразово робив висновок, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обовязкове, судове рішення залишалося невиконаним. Це призвело б до ситуації, несумісної з принципом верховенства права.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплексдій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012) ; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 № П-рп/2012).
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, щовизначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 2, 3, 5 ч. 1 ст. 2 Закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: обовязковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» законодавець встановив обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як встановлено судом, на виконання судового рішення Ужгородського міськрайонного суду , 18.08.2010 року Ужгородським міськрайонним судом був виданий виконавчий лист № 2н-5600/08 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі ј частини заробітку щомісячно на утримання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судом встановлено, що 05.04.2016 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження №50716654 з примусового виконання виконавчого листа № 2н-5600/08 виданого Ужгородським міськрайонним судом 18.08.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі ј частини заробітку щомісячно на утримання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Державним виконавцем після відкриття провадження у справі було вжито ряд заходів по виконанню рішення cуду.
Як встановлено судом , заступником начальника відділу Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Шардіна Ганною Олександрівною при примусовому виконанні виконавчого листа № 2н-5600/08 виданого Ужгородським міськрайонним судом 18.08.2010 року у межах виконавчого провадження № 50716654, прийнято 22.10.2019 року постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України. ( а.с.7)

Окрім того, заступником начальника відділу Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Шардіна Ганною Олександрівною при примусовому виконанні виконавчого листа № 2н-5600/08 виданого Ужгородським міськрайонним судом 18.08.2010 року у межах виконавчого провадження № 50716654, прийнято: Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 22.10.2019 року ( а.с.8) ; Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами не смертельної дії від 22.10.2019 року ( а.с. 9) ; Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 22.10.2019 року ( а.с. 10); Постанову про накладення штрафу на боржника від 22.10.2019 року ( а.с. 11); Постанову про арешт майна боржника від 22.10.2019 року ( а.с. 12) та надіслано Повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників від 22.10.2019 року ( а.с.13).

Як вбачається із змісту постанов прийнятих заступником начальника відділу Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Шардіна Ганною Олександрівною при примусовому виконанні виконавчого листа № 2н-5600/08 виданого Ужгородським міськрайонним судом 18.08.2010 року у межах виконавчого провадження № 50716654, підставою для їх прийняття слугувало те, що після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_5 утворилась заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 22.10.2019 року за період з 01.03.2016 року по 01.10.2019 року в сумі 61510,25 грн., що перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців.

Як встановлено судом, відповідно до звіту про здійсненні відрахування та виплати військової частини НОМЕР_1 від 13.01.2020 р. за № 20/83 за період з 24 лютого 2016 по 26 серпня 2017 р. із заробітної плати ОСОБА_5 щомісячно було відраховано 25% згідно виконавчого листа № 20/5600/08 від 17.08.2010 р. із зазначенням номеру документа по якому перераховані стягнуто кошти. ( а.с.14)
Відповідно до довідки про доходи за № 182/3/42 від 14.01.2020 р. за період з жовтня 2017 року по вересень 2018 р. із заробітної плати ОСОБА_5 щомісячно було відраховано (сплачено) аліменти згідно виконавчого листа № 20/5600/08 від 17.08.2010 р.
Відповідно до довідки про доходи за № 182/3/43 від 14.01.2020 р. за період з жовтня 2018 по липень 2019 р. із заробітної плати ОСОБА_5 щомісячно було відраховано (сплачено) аліменти згідно виконавчого листа № 20/5600/08 від 17.08.2010 р.
Відповідно до довідки про доходи за № 305/37 від 14.01.2020 р. за період з серпня 2019 по грудень 2019 р. із заробітної плати ОСОБА_5 щомісячно було відраховано аліменти згідно виконавчого листа № 20/5600/08 від 17.08.2010 р.
Як встановлено судом, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2н-5600/08 виданого Ужгородським міськрайонним судом 18.08.2010 року передано до Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, що стверджується даними акту державного виконавця від 22.10.2019 року. ( а.с.18)

Як встановлено судом, рішенням заступника начальника відділу - начальником відділення інспекторів прикордонної служби «ЗОД» відділу прикордонної служби «Бориспіль - 2», Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» старшим лейтенантом ОСОБА_3 від 11.01.2020 року відмовлено у перетинанні державного кордону на виїзд з України громадянину ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно дост. 447 ЦПКсторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цьогоКодексу, порушено їхні права чи свободи.
Здійснюючи судовий контроль за виконанням судових рішень, суд зобов`язаний перевіряти дотримання державним виконавцем вимог ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.
Відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.
Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження»).
Як зазначено у п.26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні.
Відповідно до ч. 9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:
про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України -
до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;
про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними
засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;
про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною
мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;
про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.
Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною п`ятою статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.

Оскаржувані постанови можуть бути винесені лише за наявності заборгованості зі сплати аліментів,сукупний розмір якої перевищує суму платежів за чотири місяці.
Як встановлено судом, а саме відповідно до наданих суду довідок про доходи заявника, вбачається, що із заробітної плати ОСОБА_5 щомісячно проводилось відрахування ( 25 %) по стягненню аліментів згідно виконавчого листа за період з лютого 2016 року по грудень 2019 рік, що спростовує існування заборгованості боржника із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

28.08.2018 року набрав чинності Закон України від 03.07.2018 року №2475-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання".

Відповідно до Закону №2475-VIII частина 4 ст.11 Закону №1404-VIII викладена в такій редакції - "Строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання".

Встановлені судом обставини, доводять той факт, що боржник з лютого 2016 року по грудень 2019 рік виконував свої обов`язки щодо утримання дитини, оскільки із його заробітної плати здійснювалось відрахування по сплаті аліментів у розмірі 25 %.

Державним виконавцем не наданого жодного доказу, який би спростовував докази, надані заявником.
Аналізуючи надані заявником докази, суд приходить до висновку, що на момент винесення заступником начальника відділу Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Шардіна Ганною Олександрівною постанов від 22.10.2019 року, умови визначені в ст. 71 Закону № 1404 відсутні, борг відсутній.
Статтею 9 Закону №1404 визначено, що Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.
Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.
Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.
Як встановлено ч. 7 ст. 9 ЗУ «Про виконавче провадження»: «Відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1,3,11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставістатті 38цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів».
22.10.2019 р. державним виконавцем винесено повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного державного реєстру боржників.
З огляду на вище встановлені обставини , керуючись наведеними приписами процесуального та матеріального законодавства, суд приходить до висновку, що оскаржувані рішення - постанова державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України від 22.10.2019 року; постанова державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 22.10.2019 року ( а.с.8) ; Постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами не смертельної дії від 22.10.2019 року ( а.с. 9) ; Постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 22.10.2019 року ( а.с. 10); Постанова про арешт майна боржника від 22.10.2019 року ( а.с. 12) прийняті з порушенням положень Закону України «Про виконавче провадження», оскільки постанови можуть бути винесені лише за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за чотири місяці, а відтак є обґрунтовані підстави для визнання неправомірними постанов державного виконавця від 22.10.2019 року .
Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне з метою поновлення порушеного права заявника визнати неправомірними постанови державного виконавця від 22.10.2019 року та зобовязати державного виконавця виключити відомості про боржника ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників за виконавчим провадженням №50716654.
Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конститу ційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Відповідно до ч.1 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.
Крім того, у відповідності до ст. 452 ЦПК України на органи державної виконавчої служби покладаються судові витрати пов`язані з розглядом справи.
Що стосуєтья вимоги заявника про визнання незаконною та скасування постанови про накладення штрафу від 22.10.2019 року, суд констатує наступне.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.
Згідно із частиною другою статті 74 Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Отже, частиною другою статті 74 Закону України закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.
До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.
З урахуванням вищенаведеного можна зробити висновок, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, утому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штра-фу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи само-го існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року (справа № 127/9870/16-ц).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлена вимога про визнання незаконною та скасування постанови заступника начальника відділу Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Шардіна Ганною Олександрівно про накладення штрафу від 22.10.2019 року не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а відтак в цій частині вимоги скарги суд закриває провадження.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 20 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби підсудні окружному адміністративному суду, а відтак боржник має право звернутися із заявою про визнання незаконною та скасування постанови заступника начальника відділу Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Шардіна Ганною Олександрівно про накладення штрафу в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. ст. 353 355, 447 - 453 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 на дії Заступника начальника відділу Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Миколаївській області Шардіна Г.С. про визнання незаконними та скасування постанов Заступника начальника відділу Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Миколаївській області Шардіна Г.С. прийнятих у межах виконавчого провадження № 50716654- задовольнити частково.
Визнати неправомірними та скасувати постанови заступника начальника відділу Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Шардіна Ганни Олександрівни прийнятих у межах виконавчого провадження № 50716654, а саме: Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 22.10.2019 року; Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 22.10.2019 року; Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами не смертельної дії від 22.10.2019 року; Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 22.10.2019 року; постанову про арешт майна боржника від 22.10.2019 року та зобов`язати державного виконавця виключити відомості про боржника ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників за виконавчим провадженням №50716654.
Закрити провадження в частині заявлених вимог про визнання незаконною та скасування постанови заступника начальника відділу Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Шардіна Ганни Олександрівни про накладення штрафу від 22.10.2019 року.

Стягнути з Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на користь держави судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови с уду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до п.п.15.5) п.п.15п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції,до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи:
Заявник ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 )
Заінтересовані особи:

Заступника начальника відділу Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Миколаївській області Шардіна Г.С. (місце знаходження вул. Очаківська, 142, м. Миколаїв, 54036)
Стягувач ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )
Дата складання повного тексту ухвали 27.03.2020 року.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду К.К. Бенца