Справа № 289/1269/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" лютого 2020 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

Головуючого судді Драча Ю.І.

За участю секретаря Івашко Т.А.,

Відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на її користь в рахунок компенсації моральної шкоди 70 000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідач раніше представляв її інтереси та інтереси ОСОБА_3 в суді, в зв`язку з чим набув, розплатає і володіє всілякою конфіденційної інформацією щодо неї, членів її сім`ї та родичів та щодо права власності. Після смерті ОСОБА_3 її сусідка ОСОБА_4 в особі дочки ОСОБА_5 стала претендувати на квартиру АДРЕСА_1 . В якості представника їх представника зараз виступає відповідач ОСОБА_1 . Вважає, що представник ОСОБА_1 не має права брати участь у якості представника ОСОБА_4 оскільки на його ім`я від ОСОБА_3 видавалась довіреність на її представництво у судах в 2013-2014 роках.

Ухвалою суду від 08.11.2019 року відкрите спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін.

В судове засідання позивач не з`явилася, 14.02.2020 року від неї до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. Заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі (а.с.35-36).

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву (а.с.40-46).

Згідно ст.223 ЦПК України, суд вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 раніше представляв інтереси ОСОБА_2 та інтереси ОСОБА_3 в суді протягом 2013-2014 років, які обмежувалися підготовкою і направленням до суду двох касаційних скарг.

15.04.2015 року термін дії довіреності сплив і строк дії договору про надання правової допомоги сплив.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У квітні 2019 року до ОСОБА_1 як до помічника-консультанта депутата в приймальню звернулася ОСОБА_4 з приводу перешкод у користуванні підвальним приміщенням, який пов`язаний із будинком господарського призначення. З метою надання їй правової допомоги, в її інтересах ним були підготовлені документи про скасування права власності покійного ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 . У жодних з вказаних документах не розголошувалась конфіденційна інформація відносно позивачки ОСОБА_2 а також померлої ОСОБА_3 .

У відповідності до ст.1166ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тобто, для покладання на відповідача обов`язку відшкодувати позивачу заподіяну майнову шкоду необхідно встановити, що шкоду йому заподіяно саме діями відповідача і між його діями та заподіяною шкодою існує причинний зв`язок.

Відповідно до ч. 1 ст.1167ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.23ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4від 31.03.1995року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи відповідача, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову повністю.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом також встановлено, що ні в сукупності, ні окремо один від одного жоден з доказів, наданих позивачем не доводить факту заподіяння позивачу відповідачем моральної шкоди.

Таким чином, позов є необґрунтованим та безпідставним і задоволенню не підлягає повністю.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст . 23, 1166,1167 ЦК України , ст. ст. ст.134-142, 263,265,268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Ю. І. Драч