Справа № 368/53/20
Провадження № 2/368/223/20
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"27" березня 2020 р. Кагарлицький районний суд

Київської області в складі:

головуючого судді Кириченка В.І.

при секретарі Марчук Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду та просила визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою що втратила право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Мотивувала заяву тим, що вона згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно є власником житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 знайома, яка приїхала до позивача із Узбекистану та мала намір жити в м. Кагарлику та працювати в м. Києві. Оскільки їй необхідна була реєстрація місця проживання то з мого дозволу її зареєстрували до житлового будинку за АДРЕСА_1 .

Останні три роки після працевлаштування в м. Києві відповідач перестала їздити до вказаного будинку та перестала спілкуватися з позивачем. Місце проживання відповідача станом на день подачі позову, а саме на 20.01.2020 року позивачу не відоме.

Реєстрація відповідача в житловому будинку створює позивачу перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном, що належить йому на праві власності.

В судовому засіданні позивач - ОСОБА_1 позов підтримала і пояснила, що не може оформити субсидію через прописку відповідача в її будинку яка останні три роки не проживає в її будинку та відсутнє майно відповідача в житловому будинку . Відповідач безоплатно користувалась майном і без визначення строку користування майном. Після перерви позивач та представник позивача адвокат Степаніщева В.В. в судове засідання не з`явилась і розгляд справи закінчено у їх відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, а тому проведено заочний розгляд справи відповідно до ст.280 ч.1 ЦПК України.

Судом встановлено, що позивач згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно є власником житлового будинку з господарськими спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 знайома, яка приїхала до позивача та мала намір жити в м. Кагарлику та працювати в м. Києві. Оскільки їй необхідна була реєстрація місця проживання то з усної домовленості з позивачем її зареєстрували 24.03.2010 року до житлового будинку за АДРЕСА_1 .

Останні три роки відповідач перестала їздити до вказаного будинку та перестала спілкуватися з позивачем. Місце проживання відповідача станом на день подачі позову і день розгляду справи позивачу не відоме. Вказані обставини підтверджуються показами свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , записами в будинковій книзі, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодексу України Позивач як власник майна має права безперешкодно користуватись своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення права власника держава, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку іншої особи.

Згідно ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України у разі створення перешкод у користуванні власністю позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме усунення перешкод в користуванні майном та визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст.406 ч.2 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст.402 ч.1 ЦК України сервітут може бути встановлений законом, заповітом або рішенням суду.

Відповідно до ст.403 ч.2 ЦК України сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку.

По усному договору позивач надала відповідачу право безоплатного користування житловим будинком АДРЕСА_1 без внесення плати за користування майном і без визначення строку. Реєстрація відповідача в житловому будинку створює позивачу перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном, що належить йому на праві власності і є обставиною, яка має істотне значення для припинення сервітуту.

А тому слід визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою що втратила право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 15, 16, 317, 319, 321, 386, 391, 406 ч.2, 402 ч.1, 403 ч.2 Цивільного кодексу України, ст.280 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою що втратила право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга позивачем подається до суду апеляційної інстанції через Кагарлицький районний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 289 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 03.04.2020 року.

Суддя: В.І. Кириченко