Постанова

Іменем України

01 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 200/13852/17

провадження № 61-46088св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач-1 - ОСОБА_3 ,

представник відповідача-1 - ОСОБА_4 ,

відповідач-2 - публічне акціонерне товариство «Промислово-фінансовий банк»,

представники відповідача-2: ОСОБА_9, ОСОБА_5 ,

третя особа-1 - приватний нотаріус Прокоп Олександр Едуардович,

третя особа-2 - Головне територіальне управління юстиції у Київській області,

представники третьої особи-2: Цибух Катерина Сергіївна, Олянюк Ольга Олександрівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПФБ Кредит» на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у складі судді Шевцової Т. В. від 18 січня 2018 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області у складі колегії суддів: Єлізаренко І. А., Красвітної Т. П., Свистунової О. В. від 18 вересня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , публічного акціонерного товариства «Промислово-фінансовий банк» (далі - ПАТ «ПФБ»), правонаступником якого є приватне акціонерне товариство «Фінансова компанія «ПФБ Кредит» (далі - ПрАТ «ФК «ПФБ Кредит»), треті особи: приватний нотаріус Прокоп О. Е., Головне територіальне управління юстиції у Київській області (далі - ГТУЮ у Київській області), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позов мотивовано тим, що з 1994 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . За час шлюбу ОСОБА_3 набув у власність майно, яке в силу положень статті 60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя. 05 серпня 2017 року ОСОБА_3 отримав поштою постанову відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області про відкриття виконавчого провадження від 26 липня 2017 року № 54379127, винесену на підставі виконавчого напису нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Прокоп О. Е. від 21 листопада 2014 року № 3032, згідно якого запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 265,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок, загальною площею 207,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; земельні ділянки площею 0,0797 га, кадастровий номер :05:028:0149, та площею 0,0385 га, кадастровий номер :05:028:0147, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_3 , та було передано в іпотеку відповідно договору іпотеки від 23 серпня 2012 року в якості забезпечення виконання зобов`язань відповідно до укладеного між ТОВ «Сінтез-Ойл» та ПАТ «ПФБ» кредитного договору від 23 серпня 2012 року № 29-2063/12.

Вважає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, та безспірності характеру правовідносин сторін, оскільки на момент звернення банку до нотаріуса в провадженні Шевченківського районного суду м. Києва знаходилася справа за позовом ПАТ «ПФБ» до ТОВ «Сінтез-Ойл», ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 23 серпня 2012 року № 29-2063/12. 19 січня 2015 року заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва було солідарно стягнуто з ТОВ «Сінтез-Ойл», ОСОБА_6 на користь ПАТ «ПФБ» кошти в сумі 5 896 626,93 грн.

Посилаючись на вказані обставини, просила суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокоп О. Е. 21 листопада 2014 року, зареєстрований в реєстрі за № 3032 про звернення стягнення на нерухоме майно ОСОБА_3 - житловий будинок загальною площею 265,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок загальною площею 207,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; земельні ділянки площею 0,0797 га, кадастровий номер :05:028:0149, та площею 0,0385 га, кадастровий номер :05:028:0147, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ПАТ «ПФБ» таким, що не підлягає виконанню.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 21 листопада 2014 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокоп О. Е., зареєстрований в реєстрі за № 3032 про звернення стягнення на нерухоме майно ОСОБА_3 - житловий будинок загальною площею 265,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок загальною площею 207,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; земельні ділянки площею 0,0797 га, кадастровий номер :05:028:0149, та площею 0,0385 га, кадастровий номер :05:028:0147, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ПАТ «ПФБ».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру заборгованості, що підлягає стягненню, чим порушив норми статті 88 Закону України «Про нотаріат».

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2018 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПФБ Кредит» (далі - ТОВ «ФК «ПФБ Кредит»), яке є правонаступником ПрАТ «ФК «ПФБ Кредит», залишено без задоволення, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2018 року залишено без змін.

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Узагальнені доводи касаційної скарги

ТОВ «ФК «ПФБ Кредит» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, а нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, в тому числі, докази належного направлення та отримання відповідачем письмової вимоги банку про усунення порушень та іпотечну вимогу, у позивача відсутні правові підстави стверджувати про факти порушення нотаріусом встановленого законодавством порядку вчинення виконавчих написів та відсутні правові підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наявність заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/9787/14-ц не спростовує безспірність заборгованості з огляду на те, що ні відповідач, ні позивач не були стороною у вказаній справі, а відповідачами у справі № 761/9787/14-ц розмір заборгованості та сам факт її наявності не оспорювався. Крім того, судом порушено правила територіальної підсудності.

Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу

Представник ОСОБА_1 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому, посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги та законність і обґрунтованість ухвалених у справі судових рішень, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану судові рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 25 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 200/13852/17 з Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 11 березня 2020 року вказану справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що 23 серпня 2012 року між ТОВ «Сінтез-Ойл» та ПАТ «ПФБ», правонаступником якого є ПрАТ «ФК «ПФБ Кредит», яке було реорганізовано в ТОВ «ФК «ПФБ Кредит», було укладено кредитний договір № 29-2063/12, відповідно до умов якого банк надав, а ТОВ «Сінтез-Ойл» отримало кредит у сумі 4 500 000 грн зі сплатою 22% річних із кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 28 липня 2014 року.

Цього ж дня, на забезпечення виконання позичальником умов вказаного кредитного договору, між ПАТ «ПФБ» та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, згідно якого останній передав в іпотеку банку належне йому нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 265,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок, загальною площею 207,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; земельні ділянки площею 0,0797 га, кадастровий номер :05:028:0149, та площею 0,0385 га, кадастровий номер :05:028:0147, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 на час укладення договору іпотеки від 23 серпня 2012 року перебував у шлюбі з ОСОБА_1 , яка надала нотаріально посвідчену згоду на передачу її чоловіком вказаного нерухомого майна в іпотеку банку.

02 серпня 2013 року та 19 травня 2014 року ПАТ «ПФБ» направило ТОВ «Сінтез-Ойл» письмову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором від 23 серпня 2012 року № 29-2063/12, а 19 травня 2014 року ПАТ «ПФБ» направило таку вимогу ОСОБА_8 .

Відповідно до наданого банком розрахунку станом на 16 травня 2014 року заборгованість ТОВ «Сінтез-Ойл» за кредитним договором від 23 серпня 2012 року № 29-2063/12 становить 6 056 068,02 грн.

21 листопада 2014 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокоп О. Е. було вчинено виконавчий напис № 3032 про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 265,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; житловий будинок, загальною площею 207,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; земельні ділянки площею 0,0797 га, кадастровий номер :05:028:0149, та площею 0,0385 га, кадастровий номер :05:028:0147, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 та було передано в іпотеку в якості забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до укладеного між ТОВ «Сінтез-Ойл» та ПАТ «ПФБ» кредитного договору від 23 серпня 2012 року № 29-2063/12 та договору іпотеки від 23 серпня 2012 року, з метою задоволення вимог банку про погашення кредитної заборгованості у сумі 6 056 068,02 грн. Стягнення здійснено за період з 05 серпня 2013 року по 16 травня 2014 року.

26 липня 2017 року постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області було відкрито виконавче провадження № 54379127 з виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса .

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин розгляд касаційної скарги ТОВ «ФК «ПФБ Кредит» на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2018 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2018 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 15 ЦК України, статті 4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

Тобто, необхідною умовою здійснення судового захисту, виходячи з положень статті 15 ЦК України, статті 4 ЦПК України, є наявність порушених прав особи, яка звернулась до суду.

Звертаючись до суду з указаним позовом та оспорюючи виконавчий напис нотаріуса, ОСОБА_1 посилалась на те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, та безспірності характеру правовідносин сторін.

Правовідносини у даній справі виникли з приводу законності вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Встановлено, що боржником за кредитним договором із банком є ТОВ «Сінтез-Ойл», в забезпечення виконання зобов`язань якого чоловік позивача ОСОБА_3 уклав договір іпотеки, згідно якого передав в іпотеку банку належне йому нерухоме майно.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи ( частини перша статті 575 ЦК України).

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодавець - це особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов`язання або зобов`язання іншої особи перед іпотекодержателем.

Встановлено, що іпотекодавцем майна, відносно якого нотаріус вчинив виконавчий напис, є ОСОБА_3 , правовідносини щодо вчиненого виконавчого напису виникли між кредитором, боржником та іпотекодавцем, які вчинений виконавчий напис не оспорювали. Позивач як дружина іпотекодавця надала згоду на передачу майна в іпотеку, що не оспорює.

Звернувшись до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконання, ОСОБА_1 посилалась на відсутність підстав для вчинення виконавчого напису, оскільки сума боргу була небезспірною.

Задовольняючи такі позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, також виходили із того, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не переконався у безспірності суми кредитного боргу, проте не врахували, що позивач не є стороною кредитного та іпотечного договорів, а сторони за договорами - кредитор, боржник та іпотекодавець не заперечують та не оспорюють вчинення виконавчого напису нотаріуса, у тому числі й з огляду на розмір боргу.

З урахуванням встановлених обставин та відсутності у позивача статусу іпотекодавця спірного майна, згоду на передачу якого в іпотеку вона надала при укладенні договору іпотеки, правових підстав вважати, що вчиненим виконавчим напису будь-яким чином порушуються права чи інтересу позивача, які підлягають судовому захисту, немає.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ПФБ Кредит» задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2018 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , публічного акціонерного товариства «Промислово-фінансовий банк», треті особи: приватний нотаріус Прокоп Олександр Едуардович, Головне територіальне управління юстиції у Київській області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун