Справа № 658/4367/19
(провадження №2/658/409/20)
РІШЕННЯ

(заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року м. Каховка Херсонської області

Каховський міськрайонний суд Херсонської області

в складі головуючого судді Марків Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Ганжевої В.Г.,

у судовому засіданні розглянувши цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі - Банк) звернувся до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В позовній заяві відображено наступну позицію (а.с. 4 - 6, 49).

На підставі укладеної 31 березня 2015 року Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода) позивачем надано ОСОБА_1 кредит у розмірі 40 830,92 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 18 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позичальник грошові зобов`язання (щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, пені, тощо) за договором належним чином не виконує, у зв`язку із чим виникла заборгованість.

За вказаних обставин Банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором станом на 17 вересня 2019 року в сумі 126 547,84 грн. (що складається із заборгованості за кредитом в сумі 39 339,92 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 27 411,50 грн., заборгованості за пенею та комісією - 59 796,42 грн.

Відзив на позов не надходив.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте в судове засідання не з`явився вдруге, про причини неявки, їх поважність суд не оповістив; будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило.

Судом ухвалено про заочний розгляд справи за відсутності її учасників.

Судом встановлено, що 21 січня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до Банку із письмовою анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (далі - Заява; а.с. 9).

31 березня 2015 року між банком та ОСОБА_1 укладено Генеральну угоду з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором № SAMDN5239 від 27 вересня 2012 року, а також приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт. Відповідно до змісту. якої сторони, досягнули згоди щодо реструктуризації заборгованості за кредитним договором, визначивши розмір заборгованості позичальника за вказаним кредитним договором та порядок її погашення.

ОСОБА_1 погодився з розміром наданого кредиту та віднесенням суми 40172,23 грн. до кредитної заборгованості, яка підлягає погашенню у період до 31 березня 2018 року щомісячними платежами у розмірі 1 481,67 грн., про що свідчить його підпис на генеральній угоді.

Указаний договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець), зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1053 ЦК України, за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики.

Таким чином, умовами здійснення новації є двостороння угода (домовленість) та дотримання форми такого правочину (новаційного договору), тобто у формі, передбаченій для укладення договору позики (ч. 2 ст. 1053 ЦК України), крім того, це дійсність первинного зобов`язання.

Отже, юридичною підставою договору позики, що виникає при новації, буде угода сторін про припинення первісного зобов`язання. Тому дійсність нового договору залежить від дійсності первісного.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Як вбачається з виписки по рахунку ОСОБА_1 за період з 05 квітня 2015року по 25 квітня 2015 року (а.с. 51), на картку під № НОМЕР_1 , яку було видано останньому, на вказаний рахунок переведено кошти у розмірі 1 500 грн.

Відповідач кредитом користувався, проте порушив зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів, внаслідок чого, відповідно до розрахунку (а.с. 58 - 59) станом на 17 вересня 2019 року допустив заборгованість в розмірі 126 547,84 грн. (що складається із заборгованості за кредитом в сумі 39 339,92 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 27 411,50 грн., заборгованості за пенею та комісією - 59796,42грн.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, в установлений строк (ст. 526 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України.

Суд вважає, що Банк виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу платіжну картку із встановленим кредитним лімітом, а відповідач користувався кредитними коштами, проте неналежним чином виконував зобов`язання за договором, допустив заборгованість.

Розмір заборгованості за кредитом суд визнає обґрунтованим.

Суд не погоджується з періодом, за який розрахована заборгованість по процентам за користування кредитом.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Умовами укладеного між сторонами кредитного договору не передбачено нарахування процентів за користування кредитом та інших платежів після закінчення строку дії договору.

Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України щодо щомісячної виплати процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Банк після спливу строку кредитування позбавлений права як кредитор нараховувати відсотки та інші платежі, передбачені кредитним договором, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 28березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Як вбачається з п. 2.2 Генеральної угоди сторони кредитних правовідносин врегулювали питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів.

ОСОБА_1 останній платіж з дотриманням умов кредитного договору здійснив 25 квітня 2015 року в сумі 1 498 грн.

Порушення позичальником вказаних умов договору змінили термін повернення кредиту, у зв`язку з чим відповідно п. 2.2 договору в позичальника виник обов`язок повернення наданого кредиту та сплати відсотків та інших платежів - 26 червня 2015року (25 травня 2015 року дата чергового щомісячного платежу + 31 день відповідно до умов Угоди), а у банка виникло право захищати свої порушені права у визначеному законом порядку.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь банку підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту та відсотками, яка виникла станом на 26 червня 2015року.

З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість по тілу кредиту становить 39 339,92 грн., за процентами - 2 153,08 грн. (а.с. 58).

Щодо позовних вимог Банку про стягнення пені та комісії з відповідача, суд виходить із наступного.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 1, ч. 2 ст. 551 ЦК України).

Умови укладеної між сторонами Генеральної угоди не містять умов, які б чітко визначали обов`язок відповідача сплатити комісію та не містить порядку її обрахунку.

Як вбачається з розрахунку проведеного позивачем заборгованість з комісії указаний позивачем разом із розміром пені, який обгрунтовано Банком тим, що нарахування пені та комісії, передбачено Умовами і правилами надання банківських послуг.

Проте, Умови не містять конкретизованого поняття комісії як супутньої послуги банку, а саме не визначено її розмір, базу розрахунку.

За наведених обставин, не можливо роз`єднати розмір заборгованості по пені та комісії, в наданих розрахунках.

У зв`язку із цим відсутні підстави для стягнення з відповідача комісії та пені в загальній сумі 59 796,42 грн. (згідно з позовною заявою).

Таким чином, стягненню з відповідача на користь товариства підлягають 41493грн. заборгованості за кредитним договором та, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, - пропорційно розміру задоволених позовних вимог сплачений позивачем судовий збір 633,93 грн. (а.с. 42).

Керуючись ст.ст. 3, 10, 13, 18, 263, 265,

268, 280, 282 ЦПК України,

ухвалив:

Позов акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1-д; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 14360570) до ОСОБА_1 (адреса реєстраційного обліку місця проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (р/р: НОМЕР_3 , МФО 305299) заборгованість за кредитним договором в сумі 39 339,92 грн., судовий збір - 633,93 грн., всього 39973,85 грн.

В задоволенні решти позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, якщо заяву про перегляд заочного рішення та/або апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання заяви про перегляд заочного рішення та залишення її без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (або постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення) до Херсонського апеляційного суду через Каховський міськрайонний суд Херсонської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду заяви повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.А. Марків