Справа № 450/2866/19 Провадження № 2/450/475/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2020 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук І. І.

при секретарі Блистів М. Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних та моральних збитків, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріального збитку в розмірі 25000,00 грн. та суму морального збитку у розмірі 20000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що під час досудового розслідування кримінального провадження № 0002176 від 30.12.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 Кримінального кодексу України встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 29.12.2018 року близько 22 год. 30 хв. перебуваючи на території належного позивачеві фермерського господарства в АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин, під час раптового виниклого словесного конфлікту, маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_1 один удар головою в обличчя, а саме в ділянку носа, внаслідок чого заподіяв забійне садно спинки носа, струс головного мозку, які згідно висновку судово-медичного експерта відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. 07.05.2019 року вироком Пустомитівського районного суду у справі № 450/973/19 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України тобто в заподіянні тілесних ушкоджень та засуджено останнього до покарання у вигляді 160 год. громадських робіт. Вказаний вирок не оскаржувався та набрав законної сили. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 , ОСОБА_1 з 03.01.2019 року по 09.01.2019 року перебував на стаціонарному лікуванні в Пустомитівській ЦРЛ, а в подальшому до 31.01.2019 року перебував на амбулаторному лікуванні. Під час лікування ОСОБА_1 поніс витрати на ліки та на медичне обстеження, а саме проходив МРТ вартістю 1000 грн., а також купляв ліки на суму 4000 грн. Крім цього, у зв`язку з тим, що позивач тривалий час не міг працювати, поніс втрати майнового характеру в сумі 20 000 грн. У зв`язку із незаконним діями ОСОБА_2 , заявнику було завдано непоправну моральну шкоду, що полягає у сильних душевних стражданнях, які в подальшому проявилися на стані здоров`я позивача. Після вищевказаного випадку, ОСОБА_1 перестав спокійно спати, оскільки відчував постійну тривогу, що ОСОБА_2 , чи інші особи зможуть знову проникнути на приватну територію заявника і вчинити протиправні дії. Зважаючи на вищенаведене, враховуючи те, що між злочинними діями ОСОБА_2 та завданою моральною шкодою, є прямий причинний зв`язок, враховуючи характер та обсяг завданих моральних та фізичних страждань, втрат немайнового характеру, є усі підстави для стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 20 000 грн.

26.09.2019 року провадження у справі відкрито.

21.11.2019 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

18.12.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача, в якому зазначено, що відповідач заперечує проти доводів та вимог викладених у позовній заяві, вважає їх неззаконними та необґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів понесення позивачем матеріальної чи моральної шкоди, а також будь-якого обгрунтування їх розміру. Просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав клопотання, в якому просить розгляд даної справи проводити у його відсутності, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи, яке суд оцінює критично, та вважає його таким, що спрямоване на затягування розгляду справи, оскільки підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши думки позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суд в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області у справі № 450/973/19 від 07.05.2019 року встановлено, що 29.12.2018 року близько 22 год. 30 хв. перебуваючи на території фермерського господарства, яке належить потерпілому в АДРЕСА_1 , з метою спричинення потерпілому ОСОБА_1 тілесних ушкоджень умисно наніс останньому один удар головою в обличчя, а саме в ділянку носа, внаслідок чого заподіяв потерпілому, згідно висновку судово - медичної експертизи забійне садно спинки носа, струс головного мозку, які згідно висновку відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Статтями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Правилами ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною першою ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Разом з тим позивачем на підтвердження позовних вимог не доданого жодного доказу про заподіяння йому винними діями відповідача ОСОБА_2 матеріальної шкоди.

З поданої виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 № 1123 від 09.01.2019 року, вбачається, що останній знаходився на стаціонарному лікуванні від 03.01.2019 року по 09.01.2019 року в Пустомитівський ЦРЛ з діагнозом: ЗЧМТ; струс головного мозку; забійне садно спинки носа; рвані рани 2-3 пальців правої кисті; киста задньої черепної ямки.

Суд критично оцінює подані позивачем: висновок СКТ від 03.01.2019 року; витяг з офіційного, оскільки сайту https://www.novo.lviv.ua/research/ct-scan/; виписка з КНП «8-ма міська клінічна лікарня м. Львова» оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтверджували здійснення оплати позивачем обстеження, а саме фіскальні чеки банківських платежів.

Щодо заподіяння матеріальних збитків, які позивач зазнав внаслідок лікування отриманих тілесних ушкоджень, останнім жодних доказів на підтвердження таких суду не представлено.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка зокрема полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, із знищенням чи пошкодженням її майна, у душевних стражданнях, які особа перенесла у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім`ї.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року, передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин.

Позивач пред`явив вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення відносно нього злочину передбаченого ч. 2 с. 125 КК України, а саме умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_1 , що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала у внаслідок протиправної поведінки відносно неї.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому суд враховує, що моральну шкоду зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка склалась в цій сфері, а саме, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом і у практиці ЄСПЛ приймаються до уваги різні обставини як такі, що заподіюють моральну шкоду: невизначеність ситуації з результатом кримінального провадження та його фінансових наслідків; незручності, викликані негативним впливом на здоров`я; стурбованість і тривога через те, що ситуація триває довго; глибоке відчуття несправедливості, викликане тривалим невиконанням судового рішення; розчарування тощо (Мілазі проти Республіки Італії від 25.06.1987 р., Лопес Остра проти Іспанії від 09.12.1994 р., Цимерман і Штайнерн проти Швейцарської Конфедерації від 13.07.1983 р., Жовнер проти України від 29.06.2004 р., Полтораченко проти України від 18.01.2005 р.).

Суд вважає встановленим, що позивачу однозначно заподіяна моральна шкода. Така полягає у тому, що внаслідок завданих потерпілому легких тілесних ушкоджень йому було завдано непоправну моральну шкоду, що полягає у сильних душевних стражданнях, які в подальшому проявилися на стані його здоров`я. Після вищевказаного випадку, ОСОБА_1 перестав спокійно спати, оскільки відчував постійну тривогу, що ОСОБА_2 , чи інші особи зможуть знову проникнути на приватну територію заявника і вчинити відносно нього протиправні дії. Однак, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди, з врахуванням характеру, обсягу та тривалості моральних страждань, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача в розмірі 3000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору при подачі позову, суму судового збору у розмірі по 840,80 гривень слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави у розмірі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 23, 386, 1166, 1167, 1168, 1187 ЦК України, ст. ст. 12, 76, 81, 82, 206, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 272 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних та моральних збитків - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) 3000,00 (три тисячі гривень 00 копійок) гривень моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних та моральних збитків - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований проживає за адресою: АДРЕСА_2 дохід держави 840,80 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19.02.2020 року.

СуддяІ. І. Мельничук