Справа № 188/237/20
Провадження № 2/188/203/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2020 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Полубан М.П.

при секретарі Олійник В.С.

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звертається до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно у зв`язку з наступним.

Спірне спадкове майно складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд (згідно технічного паспорту БТІ), розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно висновку про грошову оцінку даного майна, його ринкова вартість станом на 27.01.2020 р., складає 119 996. 00 грн.

Спірний житловий будинок був збудований спадкодавцем (чоловіком позивачки) - ОСОБА_2 у 1991 році (згідно техпаспорту БТІ).

У 2002 р. спадкодавець , маючи на меті оформити правовстановлюючи документи на спірний будинок , отримав будівельний паспорт на забудову земельної ділянки , рішення про дозвіл на будівництво житлового будинку , проект забудови. Але оформлення правовстановлюючих докумертів на вказаний будинок спадкодавець за життя не здійснив.

Факт родинного зв`язку між спадкодавцем та позивачем підтверджується копією свідоцтва про шлюб позивача серії НОМЕР_1 , виданого 20.08.1988 р.

Родинний зв`язок відповідача зі спадкодавцем підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 26.07.1980 р.

Відповідно до Інструкції з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.02.2020 р. право власності на на будинок по АДРЕСА_1 не зареєстровано.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про йогосмерть серії НОМЕР_3 від 18.03.2014 р.

За життя ОСОБА_2 не складав заповіту.

Позивач після смерті чоловіка прийняла спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини за законом до Петропавлівської державної нотаріальної контори.

Діти позивача та спадкодавця відмовилися від прийняття спадщини та подали відповідну заяву до нотаріуса.

18.09.2018 року позивач звернулася до Петропавлівської державної нотаріальної контори з питання отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, але нотаріус своєю постановою від 18.09.2018 р., відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок у зв`язку з ненаданням оригіналу правовстановлюючого документа на це майно.

Також нотаріус у своїй постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії роз`яснив позивачці про необхідність звернення до суду для визнання права власності на спадкове майно.

Пунктом 4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

У відповідності до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, позивачка спадщину після смерті спадкодавця прийняла, але не може належно розпоряджатися даним майном у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та неможливості їх оформлення через органи нотаріату.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р., № 24-753/0/4-13 передбачено наступне:

«Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо».

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 1 ст. 1277 ЦК України передбачено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Згідно з ч. 3 ст. 1277 ЦК України спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Таким чином, відповідачем по даній справі має виступати саме Дмитрівська сільська рада, на території якої розташоване зазначене у даному позові майно.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат по даній справі складає 1199.96 грн., = 119 996 грн. х 1% (ставка судового збору), але не менше 0,4 х 2102 грн. (розмір прожиткового мінімуму на 1 працездатну особу станом на 01.01.2020 р.).

Позивачка підтверджує, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж Відповідача (Відповідачів) з тим самим предметом спору та з тих самих підстав.

З заявами про забезпечення позову та доказів до пред`явлення даної позовної заяви Позивачка до суду не зверталася. Заходи досудового врегулювання спору Позивачкою не проводилися. Оригінали доказів, що додаються до цього позову, перебувають у позивачки та відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1268 ЦК України, ст.ст. 4, 263-264 ЦПК України, просить суд :

1) Прийняти до розгляду дану позовну заяву та відкрити провадження у справі.

2) Прийняти рішення, яким визнати за гр. ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 ), як спадкоємцем за законом, право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами.

3) Витрати по сплаті судового збору залишити за Позивачем.

Сторони в судове засідання не з"явилися. В своїх заявах просять суд справу розглянути без їхньої участі. Позивач позов підтримує . Відповідач позов визнає , надав суду свій відзив.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав .

Судом встановлено , що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську у віці 54 роки помер ОСОБА_2 ( копія свідоцтва серії НОМЕР_3 ).

Факт перебування позивача з померлим ОСОБА_2 у шлюбних відносинах підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу , виданого 26.07.1980 р. Межівським районним відділом ЗАГС Дніпропетровської області. Також даний факт підтверджується відміткою у паспорті позивача.

За час шлюбних відносин у позивача та спадкодавця народилося двоє спільних дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( свідоцтво про народження , серії НОМЕР_5 ) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 та свідоцтво про укладення шлюбу , серії НОМЕР_7 ) .

Після смерті спадкодавця вищевказані діти , як спадкоємці відмовилися від своє частки у спадщині , що підтверджується їхніми заявами до Петропавлівської державної нотаріальної контори від 10.09.2014 р. ( вх.. №№ 267 , 268).

Крім того , після смерті спадкодавця позивач прийняла спадщину згідно свідоцтва про право на спадщину за законом , тобто отримала ? частину земельної ділянки , площею 5.7421 га , що розташована на території Удачненської селищної ради Покровського ( Крпасноармійськогто ) району Донецької області , що належала померлому ОСОБА_2 .

Згідно даних технічного паспорта на садибний ( індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_3 від 09.06.2017 р. вбачається , що замовником технічної документації на спірний будинок є позивач , тобто ОСОБА_1 .

Витягом з рішення № 23-11/ХХІУ від 22.05.2002 р. підтверджується той факт , що рішенням виконавчого комітету Петропавлівської селищної ради району Дніпропетровської області ОСОБА_2 було виділено земельну ділянку розміром 0.3476 га в АДРЕСА_1 для індивідуального будівництва і дозволено будівництво житлового будинку.

Також було виготовлено проект забудову вказаного будинку.

Довідкою Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області від 10.09.2014 р. № 4218 вбачається , що спадкодавець на день смерті був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_4 та разом з ним проживали та були зареєстровані дружина ( позивач ) та діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно постанови державного нотаріуса Петропавлівської державної нотаріальної контори від 18.09.2018 р. вбачається , що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 в зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок.

Відповідно до п.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження , що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обовёязкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Відповідно до положень ст.ст.100,101 ЦК України, який діяв на час здійснення будівництва будинку, громадяни могли мати у власності житловий будинок , причому, глава 10 «Особиста власність» цього Кодексу не пов"язувала наявність такого права з його обов"язковою державною реєстрацією.

Крім того, відповідно до п.6 ч.2 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР» затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966 року передбачалося, що державній реєстрації підлягали тільки будинки та домоволодіння в межах міст і селищ, а інвентаризації домоволодіння в сільській місцевості не підлягали. В сільській місцевості оформлення будинків здійснювалося шляхом запису у погосподарській книзі сільської ради після закінчення будівництва. Тобто, Інструкцією не встановлювався обовязок щодо реєстрації будинків та домоволодінь, розташованих у селі.

Крім того , згідно п. п. 4.18. п. 4 глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Враховуючи вище зазначені норми права відмова нотаріуса є правомірною та відповідає вимогам чинного законодавства.

Згідно п. 4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 : якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, або якщо первинна реєстрація нерухомого майна не була проведена, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Право власності не визнається нотаріусом в зв`язку з відсутністю у позивача правовстановлюючого документа на житловий будинок із господарчими спорудами, що і призвело до подання цього позову до суду.

Як встановлено судом у спадкодавця з позивачем на праві спільної сумісної власності знаходиться спірний житловий будинок і який знаходиться на земельній ділянці, відведеної саме для цієї мети, що підтверджується дослідженими доказами, а оскільки фактичний співвласник будинку помер, позивач , в порядку правонаступництва, що виникає із права успадкування, має право ставити питання про визнання права власності на даний будинок, оскільки , як було вищезазначено , хоча будинок і мається в наявності, однак відсутні на нього будь-які правовстановлюючі документи.

Беручи до уваги те, що вказаний будинок був збудований на земельній ділянці, якою правомірно користується спадкодавець і її цільове призначення із будівництвом не змінилося та не були порушені права територіальної громади чи окремих громадян, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач надала достатню кількість доказів на підтвердження своїх вимог та належним чином обґрунтувала свій позов.

Також суд дійшов висновку про можливість звільнення відповідача від сплати судових витрат.

На підставі викладеного , керуючись ст.ст. ст 4,12, 23,76-82, 136, 247, 265 ЦПК України, ст.ст.328,392 , 1268 ЦК України , суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно - задовльнити .

Визнати за гр. ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 ), як спадкоємцем за законом право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами згідно даних технічного паспорта на садибний ( індивідуальний) житловий будинок .

У порядку ст. 136 ЦПК України звільнити відповідача від сплати судових витрат.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М. П. Полубан