Справа №295/110/20
30.03.2020 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира в складі:
Головуючого-судді Стрілецької О.В.
за участі секретаря судового засідання Ярошовець В.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
І. Короткий зміст позовних вимог
Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним Генеральна угода разом з Умовами та Правилами, Тарифами банку складає договір про надання банківських послуг.
Посилаючись на викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з ОСОБА_1 вказану суму заборгованості за кредитним договором від 04 листопада 2013 року.
ІІ. Процедура та позиції сторін
17.01.2020 року ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира позовну заяву було залишено без руху та встановлено строк для усунення виявлених недоліків, що не перевищує 7 (семи) днів з моменту отримання копії ухвали, на виконання якої 23.01.2020 року засобами поштового зв`язку позивач направив на адресу суду уточнену позовну заяву.
29.01.2020 року після усунення позивачем виявлених недоліків ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 17.02.2020 року.
Представник позивача в судові засіданні не з`являвся, одночасно з подачею позовної заяви надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судові засідання 17.02.2020 року, 27.02.2020 року не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 46), проте, судові повістки повернулись на адресу суду не врученими адресату, з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання».
З огляду на те, що відповідач не був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, розгляд справи був відкладений на 30.03.2020 року.
В судові засідання 30.03.2020 року відповідач також не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується змістом поштового повідомлення про вручення особисто відповідачу 11.03.2020 року копії позовної заяви з додатками та судової повістки.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи, що позивач скористався своїм правом і подав заяву про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, відповідачпро дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, в установлений строк відзив на позов не подав, суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України провести розгляд справи за відсутності сторін за наявними в справі матеріалами та ухвалити заочне рішення.
ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
В частинах першій, другій статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється.
Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду
Відповідно до п.п. 2.5 Генеральної угоди позичальник бере на себе зобов`язання повернути суму кредиту, відсотків та винагороду згідно Генеральної угоди, та Умов і правил.
З огляду на викладене, на підставі ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, суд дійшов висновку, що між позивачем та відповідачем у письмовий формі укладений кредитний договір, умови якого відповідач не виконує належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість.
Дослідивши умови укладеного між сторонами кредитного договору, розрахунок заборгованості, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту та відсотків за його користування є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо стягнення пені за порушення умов кредитного договору, то суд дійшов висновку, що підстави для її стягнення відсутні, оскільки позивач не довів належними та допустими доказами, що між сторонами в належній формі і у передбачений законом спосіб досягнута домовленість щодо її стягнення та визначення її розміру.
Відповідно до положень ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, тобто вид, спосіб, розмір штрафних санкцій може бути визначений виключно законом або договором.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення пені, в тому числі її розміру і порядку нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на умови Генеральної угоди та Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку.
Дослідивши зміст Генеральної угоди, суд дійшов висновку, що її умовами не передбачений розмір неустойки (пені, штрафів), який може бути стягнутий за невиконання умов договору.
Згідно з п. 2.8 Генеральної угоди в разі порушення позичальником своїх зобов`язань по погашенню кредиту, він має виплатити пеню за кожен день прострочення в розмірі, який вказаний в Умовах і правилах.
До позовної заяви представник позивач надав Витяг із Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256.
В той же час, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правили надання банківських послуг розумів відповідач, та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Генеральну угоду, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати неустойки (пені, штрафів).
Проаналізувавши зміст Генеральної угоди, зокрема безпосередньо назву - "Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт", назву Розділу 2 Генеральної угоди "Приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт", суд дійшов висновку, що відповідно до вказаної угоди відбулось приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Зміст даної угоди жодним чином не свідчить про будь-яке приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, які надані до позовної заяви, а відтак посилання на неї позивачем є безпідставним та не підтверджено матеріалами справи.
Умови та правила надання продукту кредитних карт до позовної заяви не долучені.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Генеральній угоді домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов та правил не може розцінюватися судом як належний доказ, який підтверджує право банку на стягнення пені та визначення її розміру за неналежне виконання відповідачем умов договору.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17 від 03 липня 2019 року.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Закріпивши принцип змагальності сторін, гарантує сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні процесуальні можливості з метою захисту їхніх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів, зокрема й щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Відповідно до цієї норми кожна сторона та інша особа, яка бере участь у справі, повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а у випадку неможливості стороною подати докази з поважних причин, суд сприяє особі в їх витребуванні, тим самим сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи (ч. 1 ст. 84 ЦПК України).
Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим ст.ст. 12, 13, 76, 83, 84, 191 ЦПК України, та не надав до суду заперечення щодо вимог позивача та доказіи на їх спростування.
Беручи до уваги викладене вище, дослідивши докази, надані позивачем на обгрунтування заявлених вимог, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по тілу кредита в розмірі 3972,08 грн. та відсотків за користування кредитом в розмірі 2218,95 грн., що разом становить 6191,03 грн., відповідно до розрахунку заборгованості за договором від 04.11.2013 року. В задоволенні позовної вимоги про стягнення пені слід відмовити за безпідставністю.
V. Розподіл судових витрат
На підставі ст.141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1118,10грн.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 10-13, 76-83, 133, 141, 263-268, 354 ЦПК України, -
Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 04.11.2013 року станом на 19.12.2019 року у розмірі 6191,03 грн., з яких: 3972,08 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2218,95 грн. - проценти за користування кредитними коштами.
В задоволенні позовних вимог про стягнення нарахованої за порушення умов кредитного договору пені в розмірі 5447,98 грн. - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" суму сплаченого судового збору у розмірі 1118,10 грн.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д; ідентифікаційний код юридичної особи: 14360570.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя О.В. Стрілецька