Справа № 617/405/20
Провадження № 2/617/354/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року Вовчанський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Глоби М.М.,

за участю секретаря судового засідання - Борщ Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вовчанську Харківської області у загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа служба у справах дітей Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області, як орган опіки та піклування,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 у березні 2020 року звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа - служба у справах дітей Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області (далі - Вовчанська РДА), як орган опіки та піклування, в якому просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 .

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 вказала, що вона з 2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який 07.04.2006 року розірваний. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із нею. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, аліменти не сплачує. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданої головним державним виконавцем Вовчанського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), заборгованість станом на 01.03.2020 року становить 97811 грн. 04 коп. З 2015 року ОСОБА_2 фактично самоусунувся від виховання дитини, не цікавиться його життям, не відвідує навчальний заклад, не провідує дитину вдома. Син постійно проживає разом із нею та повністю перебуває на її утриманні.

ІІ. Процесуальні дії по справі.

Ухвалою суду від 06.03.2020 року відкрито провадження у справі у загальному порядку. Справу призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 01.04.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

ІІІ. Відзиви, відповіді на відзиви, заперечення по справі.

У відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України, відповідач відзив суду не надав.

ІV. Пояснення осіб, які беруть участь у справі.

Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином, надала заяву, в якій підтримала заявлені вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином, надав заяву, в якій не заперечував проти позовних вимог повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності.

Представник третьої особи служби у справах дітей Вовчанської РДА в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином, надав заяву, в якій просив задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на їх обґрунтованість.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

V. Встановлені судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що сторони з 2003 року перебували у шлюбі, який на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу, виданим відділом РАЦС Вовчанського районного управління юстиції Харківської області, розірвано 07 квітня 2006 року, відповідний запис № 53.

Батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (в шлюбі змінила прізвище на « ОСОБА_4 »), що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 24.10.2004 року відділом РАЦС Вовчанського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 165.

Відповідно до довідки № 02-23/2454/7 від 26.09.2018 року про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_6 зареєстрований з 15 лютого 2007 року за адресою: АДРЕСА_1

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надав заяву від 19.02.2020 року, в якій не заперечував проти позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно нього.

Директор Вовчанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 7 Вовчанської районної ради Харківської області надала довідку № 01-33/30 від 14.02.2020 року про те, що син ОСОБА_1 , 2004 року народження, з 1 по 9 клас (з 2010 по 2019 роки) навчався у школі. Його батько, ОСОБА_2 за весь період навчання вихованням дитини не займався, батьківські збори не відвідував, навчанням дитини не цікавився.

Класний керівник ОСОБА_7 надала характеристику про те, що ОСОБА_1 виховує та утримує дитину ОСОБА_8 , 2004 року народження, який навчався у Вовчанській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 7 Вовчанської районної ради Харківської області, без участі батька.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Гончаровою І. Є . встановлено, що станом на 01.03.2020 року заборгованість становить 97811 грн. 04 коп.

Згідно даних відомостей (довідки) про склад сім`ї від 18.02.2020 року, у будинку АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_1 із сином ОСОБА_10 та донькою ОСОБА_11

Депутат Вовчанської міської ради Харківської області В. Козлова в довідці-характеристиці зазначила, що зі слів сусідів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ОСОБА_1 займається вихованням дітей сама. Діти охайні, нагодовані. Спиртного не вживає, сумлінно виконує батьківські обов`язки.

Позивач ОСОБА_1 з 28.09.2016 року працює на посаді машиніста тістообробних машин в ТОВ «Українсько-словенське підприємство «Хлібопекарський комплекс «Кулиничівський», де позитивно характеризується та отримує заробітну плату, яка за період з серпня 2019 року по січень 2020 року становить 30 435 (тридцять тисяч чотириста тридцять п`ять) грн. 12 коп.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 18.02.2020 року складеного начальником служби у справах дітей Вовчанської РДА Харківської області О.Клочко та спеціалістом служби О . Лаптєвою, ОСОБА_1 проживає у одноповерховому трикімнатному будинку, де окремо є кухня, ванна кімната та прихожа. З нею проживають син ОСОБА_10 , 2004 року народження, донька ОСОБА_15 , 2011 року народження, мати ОСОБА_16 , 1950 року народження. Родина забезпечена всім необхідним - меблями, побутовою технікою, речами. У дітей є окрема кімната, комп`ютер, всі необхідні речі для розвитку, виховання та навчання.

Третя особа служба у справах дітей Вовчанської РДА надала суду висновок від 01.04.2020 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

VI. Норми права, що підлягають застосуванню.

Норми національного законодавства.

Згідно ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Положеннями ст. 153 СК України закріплено право батька та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

В той же час положеннями ст. 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, що передбачено ст. 157 СК України.

Статтею 164 СК України встановлені виключні підстави для позбавлення батьківських прав, якщо мати, батько:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;

Передбачено правові наслідки позбавлення батьківських прав, серед яких визначено втрату батька особистих немайнові прав щодо дитини та звільнення від обов`язків щодо її виховання, ст. 166 СК України.

Положеннями ст. 71 СК України передбачено врахування думки дитини при вирішенні питань, що стосуються її життя.

Норми міжнародного законодавства.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згідно резолюції 1386 (XIV) від 20.11.1959 року встановлено, що дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини (Принцип 2). Дитині, яка є неповно справною фізично, психічно або соціально, мають бути забезпечені спеціальні режим, освіта і піклування, необхідні з огляду на її особливий стан (Принцип 5).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, проголошено наступне:

1. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

2. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

3. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Оцінка обставин справи у відповідності до положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

А. Загальні принципи.

В даній ситуації Суд звертає увагу, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»).

Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідачів батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

А в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів).

Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами Суд вважає за необхідне з однієї сторони розглянути правомірність втручання в право відповідачів на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції.

З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції про права дитини).

Отже, статтею 8 Конвенції гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»).

Б. Застосування вказаних принципів в даній справі.

1). Чи здійснювалось втручання «згідно із законом».

Досліджуючи питання чи «передбачено втручання у право відповідачів законом» суд враховує, що процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК України (статті 164-167).

Зокрема, відповідно до статті 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частини першої).

Тому, для суду є беззаперечним те, що втручання у право відповідача має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається.

2). Чи відповідало втручання цілям передбаченим в пункті 2 статті 8 Конвенції.

Обговорюючи питання чи відповідало втручання у право відповідача «цілям», про які йдеться в пункті 2 статті 8 Конвенції (інтереси національної та громадської безпеки; економічний добробут країни; запобігання заворушенням чи злочинам; захист здоров`я чи моралі, захист прав і свобод інших осіб) суд знаходить, що таке втручання спрямоване на захист «прав і свобод» дитини, і відповідно воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8.

3). Чи було втручання «необхідним в демократичному суспільстві» (пропорційним).

Визначаючи, чи був захід по втручанню у права відповідача, «необхідним в демократичному суспільстві», суд, беручи до уваги справу в цілому, буде розглядати підстави, наведені для виправдання застосованого заходу, на предмет їх відповідності та обґрунтованості відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції. Беззаперечно, що аналіз того, що має найкраще задовольняти інтереси дитини, є дуже важливим у таких справах (пункт 53 згадуваного вище рішення у справі «Хант проти України).

Так, відповідачу, як батьку неповнолітньої дитини в провину ставиться ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (пункт 2 частини першої статті 164 СК України).

Дане поняття є «оціночним» і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів.

Зокрема, відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

На думку суду врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків» не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації.

VII. Позиція суду.

Повертаючись до обставин даної справи суд підкреслює, що матеріалами справи підтверджується, що відповідач свідомо вихованням сина ОСОБА_8 не займається, матеріальної допомоги не надає, його розвитком та досягненнями не цікавиться. Більш того, відповідач не відвідує сина, не бачиться з ним. Таке ставлення відповідача до категоричного нехтування батьківськими обов`язками триває з 2015 року.

В судовому засіданні під час дослідження матеріалів справи знайшло підтвердження, що відповідач не цікавиться психічним і фізичним здоров`ям дитини.

Наведене в своїй сукупності, на думку, суду може свідчити про ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків.

При цьому, в даній конкретній ситуації судом враховується, що з іншої сторони держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»).

Але реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідача активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави. Проте, в даній справі відповідач жодного разу не звернувся до Департаменту з приводу встановлення йому порядку участі у вихованні сина та щодо усунення перешкод у спілкуванні з сином з боку позивача, так як і не надав доказів, які б підтверджували факт його звернення до уповноважених органів держави з метою захисту прав своєї дитини, сприянні йому будь-яким чином реалізувати свої батьківські обов`язки. Оспорює своє батьківство.

При цьому, суд бере до уваги те, що відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження виконання ним своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню сина.

Вищевикладеними обставинами справи підтверджується і той факт, що неповнолітній ОСОБА_6 проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім цього, відповідач та його син зареєстровані та проживають за різними адресами, що свідчить про те, що в даному випадку позбавлення батьківських прав не призведе до відібрання дитини у батька, оскільки він не проживає з дитиною протягом тривалого часу, так само даний захід не позбавить відповідача можливості побачення із своєю дитиною.

Тобто, позбавлення батьківських прав відповідача фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між відповідачем та дитиною.

Також, судом було достеменно встановлено, що неповнолітній ОСОБА_6 забезпечений належними та задовільними матеріально-побутовими умовами проживання, що полягає у наявності окремої дитячої кімнати, забезпеченості його місцями для навчання і виховання, їжею та одягом.

Суд, також, враховує, що в ході розгляду справи знайшло своє підтвердження те, що позивач ОСОБА_1 є гарною матір`ю, про що свідчить доглянутість та забезпеченість дитини необхідними побутовими предметами, її доброзичливе та уважне ставлення до своєї дитини, належне піклування про неї та приділення з її боку уваги її здоров`ю, розвитку і вихованню.

Окремо Суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни його поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК України (ст. 169).

Отже, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини відповідачем, свідомого нехтування ним своїми обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення батьківських прав.

В даному випадку судом на перше місце ставляться «як найкращі інтереси дитини», оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для забезпечення першочергової уваги інтересам дитини.

VIII. Висновки суду.

Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить приписам національного та міжнародного законодавства, а також практиці Європейського суду з прав людини, а тому викладені у прохальній частині позовної заяви вимоги є доведеними та обґрунтованими і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 76-81, 256, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа служба у справах дітей Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області, як орган опіки та піклування - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти діб з дня проголошення рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Харківського апеляційного суду до або через Вовчанський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа - служба у справах дітей Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області, адреса: Харківська обл., м. Вовчанськ, вул. Соборна, буд.73.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області - Єліференко Валерій Вікторович , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя -