Провадження № 2/369/697/20
26.02.2020 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Медведського М.Д.
за участю секретаря Головатюк В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Свої вимоги мотивують тим, що 07 лютого 2001 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 отримали в рівних частинах на підставі ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло (Свідоцтво видане згідно із розпорядження від 07.02.2001 року № 10).
Слід зазначити, що 20 травня 2016 року відповідно до Розпорядження № 196 вулицю АДРЕСА_2 області було перейменовано в вулицю Європейська.
Так, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .
08 червня 2004 року ОСОБА_4 , який на підставі укладання шлюбу змінив прізвище на « ОСОБА_5 » подарував свою 1/3 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 (своїй матері), що підтверджується Договором дарування, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Кузнєцовою О.В.
Таким чином власниками вищевказаної квартири стали: ОСОБА_1 2/3 частини) та ОСОБА_2 (1/3 частини), які відповідно є Позивачем 1 та Позивачем 2.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть.
Так, між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_9 , що підтверджується Свідоцтвом про народження.
09 січня 2013 року ОСОБА_10 уклала шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, та змінила прізвище на « ОСОБА_11 ».
ІНФОРМАЦІЯ_3 Позивачка 1 та Позивач 2 зареєстрували в своїй квартирі Відповідачку ОСОБА_3 .
Від самого початку Відповідачка проживала в даній квартирі із своїм чоловіком ОСОБА_13 .
Так, Позивачка 1 01.10.2015 уклала договір оренди житлового приміщення з чоловіком Відповідачки зі строком дії до 30.03.2016 року , однак ні Відповідачка ні ОСОБА_13 комунальні послуги не сплачував та не утримував дане житло, як наслідок Позивачка 1 направила їм лист про розірвання договору оренди житлового приміщення та про виселення, однак даний лист вони не отримали у зв`язку із відсутністю в даному житлі.
На даний час склалася ситуація, що Відповідачка відсутня за своїм місцем реєстрації та теперішнє її перебування не відомо.
Так, Відповідачка не проживає за даною адресою більше року, не сплачує комунальні послуги, не бере участь в утриманні житла, не проводить поточні поліпшення житла, житловою площею не цікавиться, витрати по його утриманню не несе, дій які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчиняла, її особистих речей в квартирі не має, а місце її перебування Позивачам не відомо.
Реєстрація Відповідачки у даній квартирі носить лише формальний характер.
На даний час реєстрація Відповідачки у квартирі позивачів порушує наше право власності, оскільки позивачі несуть додаткові витрати по оплаті комунальних послуг та квартплаті.
Таке твердження підтверджується відповідними документами, а саме довідкою від 26.07.2019 року № 992, квитанціями про оплату комунальних послуг та Акту № 1/04-839 від 25.07.2019 року.
Так відповідно до вищевказаного акту встановлено, що Відповідачка фактично за даною адресою не проживає з 01.06.2018 року.
На даний час донька Відповідачки перебуває на утриманні Позивачки 1. Так, Позивачка 1 сплачує за навчання ОСОБА_9 , що підтверджується відповідними довідками (ДП «Гранд Ліцей) та фінансовими документами (квитанції про оплату навчання).
Вважають, що Відповідачка втратила право користування житловим приміщенням.
Просили суд визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , такою, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивачі в судове засідання не з`явились, до суду направили заяви про слухання справи у їх відсутності, у яких позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити. Щодо заочного розгляду справи не заперечували.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Власниками квартири є ОСОБА_1 2/3 частини) та ОСОБА_2 (1/3 частини), які відповідно є Позивачем 1 та Позивачем 2.
03.03.2015 року позивачі зареєстрували в своїй квартирі Відповідачку ОСОБА_3 .
У відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою підлягають задоволенню, оскільки встановлено, що відповідач не проживає в даній квартирі більше року.
Разом з цим відповідно до ст..7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили,про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи.
З викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 137, 141, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Д. Медведський