Справа № 296/2767/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

"23" березня 2020 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

при секретарі судових засідань Тузенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2019р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, в зв`язку з невиконанням судового рішення в розмірі 124644,83 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказує на те, що рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 12.04.2016р. у справі №296/1118/19 з ОСОБА_2 на його користь стягнуто 284570,00 грн. боргу. Рішення суду від 12.04.2016р. про стягнення боргу набрало законної сили. Керуючись приписами ст.625 ЦК України та посилаючись на те, що відповідач протиправно не виконує судове рішення, ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на його користь інфляційні у розмірі 100553,84 грн. та 3% річних у розмірі 24090,99 грн.

В заяві від 21.02.2020р. ОСОБА_1 просив розгляд справи здійснювати у його відсутність. Позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити (а.с.32).

Від відповідача відзив на позов до суду не надходив, судові повістки про виклик до суду направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача. В судові засідання, призначені на 14.01.2020р., 23.03.2020р. відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином (а.с.25-26), (30-31), в тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Згідно з ч.1 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов враховує наступне.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України).

Судом встановлено, що рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від "12" квітня 2016 р. № 296/1118/16-ц позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 284 570 грн. боргу та на користь держави 2845,70 грн. судового збору.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 12.04.2016р. у справі №296/1118/16-ц набрало чинності 24.05.2016р.

Також у справі №296/1118/16-ц про стягнення боргу 25.05.2016р. видано виконавчий лист (а.с.14).

Згідно листа №17188 від 01.03.2019р. Корольовського ВДВС міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на примусовому виконанні в Корольовському ВДВС м.Житомир перебуває виконавче провадження , яке внесено до Автоматизованої системи виконавчого провадження за №51242573 з виконання виконавчого листа №296/1118/16-ц, виданого Корольовським районним судом м.Житомира 25.05.2016р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 284 570,00 грн. боргу. Станом на 01.03.2019р. рішення суду не виконано. Сума заборгованості складає 313527,00 грн., з яких 284570,00 грн. - борг перед стягувачем, 284557,00грн. виконавчий збір, 500,00грн. витрати виконавчого провадження.

Вирішуючи питання на предмет задоволення позову слід врахувати наступне.

У ч. 1 ст. 1291 Конституції України закріплено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Як вже зазначалось, судовим рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 12.04.2016р. у справі №296/1118/16-ц визнано грошові зобов`язання ОСОБА_2 , визначено їх розмір.

В процесі розгляду даної справи судом встановлено, що грошові зобов`язання ОСОБА_2 належним чином не виконані (в матеріалах справи відсутні докази. які свідчать про протилежне).

У ст. 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (ч.2 ст.615 ЦК України).

Так, згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні (компенсації) матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Приписами ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження

№ 14-16цс18).

У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.

При обрахунку 3 % річних за основу береться розмір простроченої суми, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18).

Розрахунок 3 % річних проводиться за наступною формулою: розмір боргу, помножується на кількість днів прострочення грошового зобов`язання, помножується на 3, ділиться на 100 та ділиться на 365 (днів у році).

Суд погоджується з наведеним позивачем розрахунком 3% річних за період з 24.05.2016р. по 19.03.2019р., сума якого складає 24090,99 грн.

Оскільки предметом грошового зобов`язання за вищевказаним рішенням суду є грошові кошти, визначені у гривнях, наявні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення інфляційних втрат внаслідок несвоєчасного повернення позики.

Нарахування інфляційних витрат на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 904/7401/16).

Базою для нарахування інфляційних є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж.

Періодом, за який розраховуються інфляційні, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць, у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 12.03.2018 у справі № 914/712/16.

Суд перевірив та погоджується з розрахунком інфляційних, наведеним позивачем, розмір яких за період з 01.06.2016р. по 28.02.2019р. склав 100553,84 грн.

Так, як законом встановлено обов`язок боржника сплатити кредитору суму боргу із урахуванням рівня інфляції та 3 % річних від простроченої суми за увесь час прострочення виконання ним свого грошового зобов`язання, у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає у кредитора за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, тобто до моменту сплати ним всієї суми боргу та проведення повного розрахунку.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, перевіривши наведені позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3 % річних, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних у розмірі 24090,99 грн. за період з 24.05.2016р. по 19.03.2019 року та 100553,84 грн. інфляційних втрат за період з 01.06.2016р. по 28.02.2019р.

Відповідно до ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, статтями 10, 12, 13, 19, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, статтями 5, 16, 509, 525-527, 533-535, 610-611, 625 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати за період з червня 2016 року по лютий 2019 року у розмірі 100553,84 грн., 3% річних за період з 24.05.2016р. по 19.03.2019р. року у розмірі 24090,99 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1246,44 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач

ОСОБА_1

адреса: АДРЕСА_1

Відповідач

ОСОБА_2

останнє відоме місце проживання:

АДРЕСА_2

Головуючий суддя В. П. Маслак