Номер справи 220/3061/19
Номер провадження № 2/220/219/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Чернякової В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Велика Новосілка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Южноє» про визнання трудових відносин подовженими, проведення повного розрахунку заборгованості по заробітній платі та надання відомостей до управління Пенсійного фонду, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

24.12.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Южноє», в якому просив: зобов`язати ТОВ «Южноє» негайно допустити його до виконання обов`язків генерального директора і підписанта ТОВ «Южноє»; зобов`язати ТОВ «Южноє» провести повний розрахунок заборгованості заробітної плати та подати виправлені, правдиві звіти з відповідними відомостями щодо його трудового стажу та щомісячної заробітної плати до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України; стягнути з ТОВ «Южноє» на його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу починаючи з 22.05.2018 по час ухвалення рішення в даній справі, але в розмірі не менш 347 370,54 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на підставі рішення загальних зборів учасників ТОВ «Южноє» від 31.07.2015 р. він виконував обов`язки генерального директора ТОВ «Южноє» зі строком повноважень до 31.07.2018 р. 23.05.2018 р. позивача було звільнено з посади генерального директора на підставі п.5 ст.41 КЗпП України в зв`язку з припиненням повноважень з 23.05.2018 року. Підставою для видання наказу став протокол загальних зборів ТОВ «Южноє» від 22.05.2018 р. Рішенням господарського суду Донецької області від 18.10.2018 р. скасовано рішення загальних зборів учасників ТОВ «Южноє», оформлене протоколом загальних зборів ТОВ «Южноє» від 22.05.2018 р. Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 17.12.2018 р. визнано незаконним та скасовано наказ генерального директора ТОВ «Южноє» № 52/К від 23.05.2018 р. про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора ТВ «Южноє». Тому вважає, що станом на день звернення до суду з даним позовом, жодного рішення про його звільнення не існує, а отже, його повноваження, як генерального директора ТОВ «Южноє», не є припиненими, а тому у відповідача наявна заборгованість з виплати йому заробітної плати за період з 01.06.2018 р. по 11.02.2020 р. Посилаючись на п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», відповідно до якої якщо буде встановлено, що на порушення ст. 46 КЗпП України роботодавець з власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (ст. 235 КЗпП), просить стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 347370,54 грн. за період з 01.08.2018 р. по 01.03.2020 р. включно. Крім того, оскільки на даний час у нього існує проблема з обліком трудового стажу в Пенсійному фонді України в зв`язку з не направленням відповідачем до органів Пенсійного фонду відповідних звітів, просить зобов`язати ТОВ «Южное» провести повний розрахунок заборгованості заробітної плати та подати виправлені, правдиві звіти з відповідними відомостями щодо його трудового стажу та щомісячної заробітної плати до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України. Крім того, позовна заява містить клопотання про витребування з Великоновосілківської районної державної адміністрації: реєстраційні справи ТОВ «Южное» та СТОВ «Ново-шахтарське»; витребувати у ТОВ «Южное» документи згідно зазначеного ним переліку та допитати свідків.

Ухвалою від 24.12.2019 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення її недоліків.

Ухвалою суду від 20.01.2020 р. провадження у справі відкрито, справа призначена до розгляду у підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.

04.02.2020 року позивачем подана заява про виклик свідків (а.с. 86-87).

Ухвалою суду від 04.02.2020 р. вирішені клопотання позивача, викладені ним у позовній заяві та заяві від 04.02.2020 р. Витребувано у ТОВ «Южноє» довідку про нараховану заробітну плату позивача за останні два місяці перед звільненням та довідку про заборгованість по заробітній платі. В задоволенні іншої частини клопотання - відмовлено (а.с. 95-96).

12.02.2020 року до суду надійшов відзив на позов від ТОВ «Южноє», в якому зазначено, що рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 17.12.2018 р. визнано незаконним та скасовано наказ генерального директора ТОВ «Южноє» про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора ТВ «Южноє» на підставі п.5 ст. 41 КЗпП України та поновлено на посаді. Постановою Донецького апеляційного суду від 20.03.2019 рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 17 грудня 2018 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді генерального директора ТОВ «Южноє» скасовано. В задоволені позову ОСОБА_1 на посаді генерального директора Товариства відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін. Донецький апеляційний суд, ухвалюючи постанову, виходив з того, що у ОСОБА_1 сплинув строк дії трудового договору 31.07.2018 року, а тому його поновлення на посаді керівника підприємства після 31.07.2018 року є неправомірним. Крім іншого, рішенням Господарського суду Донецької області від 18.10.2018 року у справі № 905/1146/18, яке набрало законної сили, встановлено, що протоколом загальних зборів учасників Товариства № 2К від 31.07.2015 року повноваження ОСОБА_1 як генерального директора ТОВ «Южноє» подовжено на наступні три роки до 31.07.2018 року. Відповідно до наказу № 2-к від 01.08.2015 року ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків генерального директора Товариства. Також суд зазначив, що відповідно до Статуту Товариства, протоколу загальних зборів Товариства № 2К від 31.07.2015 року строк повноважень ОСОБА_1 на посаді генерального директора складає три роки з 01.08.2015 року по 31.07.2018 року. Отже, 31.07.2018 року строк повноважень ОСОБА_1 , як генерального директора Товариства сплинув, а оскільки, Статутом Товариства не передбачено автоматичного продовження строку повноважень генерального директора Товариства після його закінчення, цей строк міг бути продовжений лише за умови прийняття загальними зборами рішення про обрання ОСОБА_1 на цю посаду на наступний трирічний строк. Таким чином перебування ОСОБА_1 на посаді генерального директора ТОВ «Южноє» після 31.07.2018 року за відсутності рішення загальних зборів про його переобрання на новий строк повноважень суперечить Статуту Товариства. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, оскільки Товариством не приймалось рішення щодо подовження повноважень ОСОБА_1 на посаді генерального директора Товариства після 31.07.2018 року, то перебування його на посаді після цієї дати є неправомірним, а відтак зазначена вимога не підлягає задоволенню.

Щодо вимоги стосовно зобов`язання ТОВ «Южноє» провести повний розрахунок заборгованості з заробітної платні та подачі виправлених, правдивих звітів з відповідними відомостями щодо його трудового стажу та щомісячної заробітної плати до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, ТОВ «Южноє» повідомило наступне. Судовими рішеннями, а саме Постановою Донецького апеляційного суду від 20.03.2019 року у справі № 220/1813/18 та рішенням Господарського суду Донецької області від 18.10.2018 року у справі № 905/1146/18 встановлено строк перебування ОСОБА_1 на посаді генерального директора ТОВ «Южноє», а саме з 01.08.2015 року по 31.07.2018 року. Товариство звільнило ОСОБА_1 з посади генерального директора та підписанта ТОВ «Южноє» протоколами загальних зборів Товариства від 22.05.2018 року та 25.05.2018 року. Зазначені протоколи визнані недійсними з підстав не належного повідомлення учасника ОСОБА_1 . Тож, ТОВ «Южноє» повинно було сплатити ОСОБА_1 заробітну плату та інші платежі, починаючи з 22.05.2018 року по 31.07.2018 року включно. Належні до виплати суми, відповідно до діючого трудового законодавства були нараховані ТОВ «Южноє» та виплачені. Таким чином, оскільки ТОВ «Южноє» проведені всі необхідні розрахунки з ОСОБА_1 щодо заробітної плати, яка нараховувалась відповідно до встановленого судовими рішеннями строку, то зазначена вимога також не підлягає задоволенню.

Щодо вимог стосовно стягнення з ТОВ «ІОжноє» на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, починаючи з 22.05.2018 року по час ухвалення рішення в даній справі, але в розмірі не менш 347370,54 грн. ТОВ «Южноє» зазначив, що вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений змоги працювати. Вимушений прогул працівника має місце при незаконній відмові у прийнятті його на роботу або при несвоєчасному укладенні трудового договору, незаконному відстороненні від роботи, незаконному звільненні або незаконному переведенні на іншу роботу, затримці видачі трудової книжки, неправильному формулюванні в трудовій книжці причини звільнення, якщо воно перешкоджало працевлаштуванню його. Як вже було зазначено, належні до виплати суми, відповідно до діючого трудового законодавства були нараховані ТОВ «Южноє» та виплачені ОСОБА_1 (а.с. 100-148).

18.02.2020 року позивач подав заяву «про зміну предмету позову або підстави позову» (150-151).

20.02.2020 р. позивач подав заяву про виключення документа з числа доказів як такого, що викликає сумнів з приводу достовірності, і розгляд справи на підставі інших доказів (а.с. 153-155).

Ухвалою суду від 20.02.2020 р. вирішено заяви від 18.02.2020 р. та 20.02.2020 р. Прийнято до розгляду заяву про зміну предмету позову в частині зміни предмету позову, зазначеного у п. 1 позовної заяви, та подальший розгляд справи вирішено здійснювати з урахуванням позовних вимог позивача в наступній редакції: визнати трудові відносини між ОСОБА_1 та ТОВ «Южноє» не припиненими, подовженими; зобов`язати ТОВ «Южное» провести повний розрахунок заборгованості заробітної плати та подати виправлені, правдиві звіти з відповідними відомостями щодо його трудового стажу та щомісячної заробітної плати до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України; стягнути з ТОВ «Южноє» на його користь середню заробітну плату за час вимушеного прогулу починаючи з 22.05.2018 по час ухвалення рішення в даній справі, але в розмірі не менш 347 370,54 грн. У прийнятті заяви про зміну предмету позову в іншій частині - відмовлено. Відмовлено у задоволенні заяви про виключення з числа доказів бухгалтерської довідки від 10.02.2020 р. Тимчасово вилучено у ТОВ «Южноє» (85561, Донецька область, Великоновосілківський район, с. Керменчик, вул.. Івана Багряного,1, ), довідку про заборгованість по заробітній платі позивача (а.с. 165-166).

21.02.2020 р. позивачем подано заяву про долучення до справи копій рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 17.12.2018 р., постанови Донецького апеляційного суду від 20.03.2019 р., рішення господарського суду Донецької області від 18.10.2018 р. (а.с. 169-192).

28.02.2020 р. до суду надійшов відзив на позов від ТОВ «Южноє» з урахуванням зміненого предмету позову, який за змістом аналогічний відзиву від 12.02.2020 р., та додатково зазначено, що ТОВ «Южноє» з урахуванням судових рішень до Великоновосілківського ОУПФУ були направлені звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) за 9 місяць 2019 р. та звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування)за 5 місяць 2018 року. Таким чином, оскільки відповідачем проведені всі розрахунки з позивачем на направлено відповідні звіти до Великоновосілківського ОУПФУ, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню (а.с. 196-209).

11.03.2020 р. представником позивача подано клопотання про визнання доказу недопустимим (а.с. 220-223), про долучення до справи доказів (а.с. 224-227).

Ухвалою суду від 11.03.2020 р. підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті (а.с. 231).

Ухвалою суду від 30.03.2020 року провадження по справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Южноє» провизнання трудових відносин між ОСОБА_1 та ТОВ «Южноє» не припиненими, подовженими, закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

В судове засідання позивач, його представник не з`явились, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової повістки представником позивача та інформацією з офіційного сайту Укрпошти про отримання судових повісток позивачем та відповідачем. Представник позивача 11.03.2020 р. подав заяву про судовий розгляд справи по суті за його та позивача відсутності (а.с. 228-229).

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, прийшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обґрунтовуючи порушення своїх трудових прав в частині оплати праці, позивач, з врахуванням рішення господарського суду Донецької області від 18.10.2018 р. та рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 17.12.2018 р., керуючись ст. 46 КЗпП України, посилається на незаконне відсторонення його від виконання обов`язків генерального директора ТОВ «Южноє».

Проте, з такими доводами позивача суд не може погодитись.

Відповідно до ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

При цьому під час відсторонення від роботи дія трудового договору не припиняється, але працівник тимчасово до роботи не допускається. При цьому на період усунення від роботи за працівником зберігається його робоче місце.

Відсторонення від роботи або іншої діяльності здійснює власник підприємства або уповноважений ним орган шляхом видання наказу (видачі усного розпорядження з наступним виданням наказу) та вжиття заходів щодо контролю за його виконанням.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 р., якщо буде встановлено, що на порушення ст. 46 КЗпП України роботодавець з власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (ст. 235 КЗпП).

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що позивач ОСОБА_1 на підставі рішення загальних зборів учасників ТОВ «Южноє» від 31.07.2015 р. виконував обов`язки генерального директора ТОВ «Южноє» зі строком повноважень до 31.07.2018 р.

23.05.2018 р. позивача було звільнено з посади генерального директора на підставі п.5 ст.41 КЗпП України (припинення повноважень посадових осіб) з 23.05.2018 року. Підставою для видання наказу став протокол загальних зборів ТОВ «Южноє» від 22.05.2018 р.

Рішенням господарського суду Донецької області від 18.10.2018 р. скасовано рішення загальних зборів учасників ТОВ «Южноє», оформлене протоколом загальних зборів ТОВ «Южноє» від 22.05.2018 р. (а.с. 184-192).

Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 17.12.2018 р. визнано незаконним та скасовано наказ генерального директора ТОВ «Южноє» № 52/К від 23.05.2018 р. про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора ТВ «Южноє» на підставі п.5 ст. 41 КЗпП України та поновлено на посаді (а.с. 171-178).

Постановою Донецького апеляційного суду від 20.03.2019 р. рішенняВеликоновосілківського районного суду Донецької області від 17.12.2018 р. скасовано в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді і в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін (а.с. 179-183).

Як встановлено рішенням Господарського суду Донецької області від 18.10.2018 року у справі № 905/1146/18, яке набрало законної сили, протоколом загальних зборів учасників Товариства № 2К від 31.07.2015 року повноваження ОСОБА_1 як генерального директора ТОВ «Южноє» подовжено на наступні три роки до 31.07.2018 року. Відповідно до наказу № 2-к від 01.08.2015 року ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків генерального директора Товариства. Також суд зазначив, що відповідно до Статуту Товариства, протоколу загальних зборів Товариства № 2К від 31.07.2015 року строк повноважень ОСОБА_1 на посаді генерального директора складає три роки з 01.08.2015 року по 31.07.2018 року. Отже, 31.07.2018 року строк повноважень ОСОБА_1 , як генерального директора Товариства сплинув.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, судом встановлено, що позивач з 23.05.2018 р. був звільнений на підставі п.5 ст.41 КЗпП України (припинення повноважень посадових осіб).

Доказів відсторонення позивача від роботи на підставі ст. 46 КЗпП України ані позивачем, ані його представником суду не надано, а тому правові підстави для стягнення з ТОВ «Южноє» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з відстороненням його від роботи відсутні.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 31 липня 2018 року припинено повноваження ОСОБА_1 на посаді генерального директора ТОВ «Южноє» в зв`язку з закінченням строку повноважень на підставі рішення загальних зборів учасників ТОВ «Южноє» від 31.07.2018 року, яке ніким не оспорено і не скасовано, а тому доводи позивача про те, що його трудові відносини з відповідачем тривають, в зв`язку з чим у відповідача перед ним утворилась заборгованість по заробітній платі за період з 01.06.2018 р. по 11.02.2020 р., є безпідставними.

Згідно штатного розкладу ТОВ «Южноє» на 01.03.2018 р., затвердженого генеральним директором ТОВ «Южноє» Онуфрієнко Г.В. 27.02.2018 р., посадовий оклад генерального директора складає 16700 грн. (а.с.105-106).

Згідно наданої суду довідки про доходи ОСОБА_1 за період з 01.05.2018 р. по 22.05.2018 р. нараховано 11883,96 грн. заробітної плати, з яких утримано 2436,21 грн., та 60661,76 грн. компенсації за дні невикористаної відпустки при звільненні, з яких утримано 12435,66 грн.; за період з 23.05.2018 р. по 31.05.2018 р. нараховано 5350,35 грн. компенсації за невідпрацьований час, з яких утримано 1096,82 грн.; за червень та липень 2018 року нараховано компенсації за невідпрацьований час відповідно 17592,71 грн. та 19960,54 грн., з яких утримано 3633,23 грн. та 4091,92 грн., а також 3544,10 грн. компенсації за дні невикористаної відпустки, з яких утримано 726,52 грн. (а.с. 63, 66, 157, 158, 206, 207, 211-214).

Таким чином, належна до виплати ОСОБА_1 загальна сума заробітної плати та компенсаційних виплат складає 94703,38 грн.

З наданих суду копій видаткового касового ордеру від 28.08.2018 р. та копій квитанцій АТ «Укрпошта», 28.08.2018 р. ОСОБА_1 отримав через свого представника ОСОБА_2 остаточний розрахунок при звільненні в сумі 57673,85 грн., а 17.10.2019 р., 18.10.2019 р. та 21.10.2019 р. позивачу було перераховано відповідно 14920,50 грн., 14920,50 грн. та 7743,97 грн. Загальна сума виплат складає 95258,82 грн. (а.с. 103, 104).

Отже, доводи позивача про наявність у відповідача ТОВ «Южноє» заборгованості по заробітній платі перед ОСОБА_1 також є безпідставними.

З наданих суду детальної довідки про заробітку плату ОСОБА_1 та про заборгованість по заробітній платі, а також копій платіжних доручень від 17.10.2019 р. вбачається застосування індексу інфляції при нарахуванні заробітної плати ОСОБА_1 , утримання та перерахування податків і військового збору (а.с. 198-205, 211-214, 107-110).

Зазначені нарахування відображені у відповідних відомостях та звітах, які направлені до органів ДПС (а.с. 111-146).

Встановлених законом підстав для визнання наданих відповідачем довідок недопустимим доказом, на що посилається представник позивача, суд не вбачає.

Крім того, суд вважає необхідним звернути увагу на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Суб`єктивне право на захист передбачає юридично закріплену можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Зміст зазначених у ст. 15 ЦК України підстав для захисту не розкривається, але він відображений у відповідних нормах статей, що регулюють ту чи іншу категорію правовідносин.

Порушення прав передбачає дію або бездіяльність, яке порушує норми, що містяться у правових актах, що має наслідком завдання шкоди або загрози завдання такої шкоди суб`єктивному праву особи.

Невизнання цивільного права полягає в пасивному запереченні наявності у особи суб`єктивного цивільного права, яке безпосередньо не спричиняє шкоду суб`єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб`єктивного права.

Оспорювання суб`єктивного цивільного права відображає такий стан правовідношення, коли суб`єктивне цивільне право заперечується у юрисдикційному органі.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Посилаючись при зверненні до суду з даним позовом на проблеми в обрахуванні трудового стажу, позивач не надав суду доказів порушення, невизнання або оспорювання його цивільних прав в цій частині.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині зобов`язання ТОВ «Южноє» провести повний розрахунок заборгованості заробітної плати та подати виправлені, правдиві звіти з відповідними відомостями щодо його трудового стажу та щомісячної заробітної плати до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати по оплату судового збору відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Южноє» про визнання трудових відносин подовженими, проведення повного розрахунку заборгованості по заробітній платі та надання відомостей до управління Пенсійного фонду, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01.04.2020 р.

Суддя О.М. Якішина