1Справа № 752/808/20 2/335/1153/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2020 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними,
ВСТАНОВИВ:
24.02.2020 року з Голосіївського районного суду м. Києва на розгляд за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсоцбанк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними.
Ухвалою суду від 28.02.2020 року, позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк десять днів з дня отримання позивачем копії ухвали для усунення зазначених судом недоліків.
20.03.2020 року до суду на виконання ухвали суду від 28.02.2020 року позивачем подано до суду уточнену позовну заяву про захист прав споживачів, визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, разом із оригіналом квитанції про сплату судового збору у розмірі 768,40 грн.
При цьому, позивач в уточненій позовній заяві просить звільнити її від сплати судового збору про визнання кредитного договору недійсним та відкрити провадження у справі, обґрунтовуючи свої доводи тим, що відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Згідно із роз`ясненнями, що викладені у п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», із внесенням змін, що зумовлені змінами до Закону України «Про судовий збір», оскільки стаття 5 Закону № 3674-V не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду», статтею 22 Закону України від 22.10.1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», статтею 22 Закону України від 12.05.1991 року № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів».
Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та цусіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.
Згідно із преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Закон України «Про захист прав споживачів» направлений на досягнення установленого Конституцією України державного обов`язку із захисту прав споживачів (ч. 4 ст. 42 Конституції України).
Закон України «Про судовий збір», в свою чергу, є процедурним (процесуальним) Законом, метою якого є визначення правових засад справляння судового збору, платників, об`єктів та розмірів ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.
Виключення із Закону України «Про судовий збір» пільг для споживачів не є виключенням їх з числа осіб, які мають певні пільги зі сплати судового збору, а також підставою нівелювати положення діючих Законів України, чи вважати їх такими, що суперечать цьому Закону.
Таким чином, на думку позивача, в розрізі висновків цього рішення, положення ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» слід вважати доповнюючою підставою ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а не як одно предметний нормативно-правовий акт, яким врегульована тотожна сфера відносин.
Так, частиною 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» установлено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015 року № 10), згідно зі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено пільги щодо сплати судового збору, відповідно до якої від його сплати звільняються позивачі за подання окремих позовів, а також деякі категорії осіб, визначені законом, незалежно від виду позову.
Разом із тим у п. 7 вищевказаної постанови зазначено, що оскільки ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, ст. 14 Закону України від 01.12.1994 року № 226/94/ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду», ст. 22 Закону України від 22.10.1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 22 Закону України від 22.05.1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів».
Проте, Законом України від 22.05.2015 № 484-VIII, який набрав чинності 01.09.2015 року, внесено зміни до Закону України «Про судовий збір» та викладено статтю 5 цього Закону в новій редакції, у якій звільнення від сплати судового збору споживачів - за позовами, що пов`язані з порушенням їхніх прав не передбачено.
Оскільки позивач подала позовну заяву на момент чинності статті 5 Закону України «Про судовий збір» у новій редакції, якою не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору, то правові підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору відсутні.
Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768,40 грн.).
З врахуванням викладеного вбачається, що позивачем безпідставно не сплачено судовий збір за подання до суду позовної заяви з вимогою про визнання недійсним з моменту підписання кредитного договору. Таким чином, суд доходить до висновку, що недоліки усунуто не в повному обсязі, ОСОБА_1 слід надати суду квитанцію про сплату судового збору у розмірі 768,40 грн. за вимогу немайнового характеру про визнання недійсним з моменту підписання кредитного договору.
Крім того, судом в ухвалі суду від 28.02.2020 року зазначалось ОСОБА_1 про необхідність також зазначити про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви. Однак вказані вимоги позивачем не виконані. Уточнена позовна заява не містить відомостей, що передбачені п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 127 ЦПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
З огляду на викладене, слід продовжити ОСОБА_2 О ОСОБА_3 строк для усунення недоліків позовної заяви.
Керуючись ст. 127 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Продовжити позивачу ОСОБА_1 строк для усунення недоліків вказаних в ухвалі Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.02.2020 року надавши строк для усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дати отримання цієї ухвали, а саме: надати суду квитанцію про сплату судового збору у розмірі 768,40 грн. за вимогу немайнового характеру про визнання недійсним з моменту підписання кредитного договору та зазначити, щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.
Роз`яснити, що інакше позовна заява буде вважатися не поданою та повернута позивачу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя В.О. Макаров