Справа № 174/124/20
п/с № 2-о/174/9/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Ілюшик І.А.,

за участю: секретаря - Волинець Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, Дніпропетровської області, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересована особа - виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області,-

В С Т А Н О В И В:

Заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , звернулися до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту належності їм, свідоцтва про право на житло від 02.12.1996 року, виданого органом приватизації, виконавчим комітетом Ради народних депутатів гр. ОСОБА_4 , та членам його сім`ї - ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що згідно правовстановлюючого документа у вигляді свідоцтва про право власності на житло від 02.12.1996 року, виданого на підставі розпорядження органа приватизації у вигляді виконавчого комітету Вільногірської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області, їм та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , була передана у спільну часткову власність квартира АДРЕСА_1 . Вищезазначена квартира, яка складається з жилих кімнат та підсобних приміщень, загальною площею - 66,6 кв.м., була передана їм у власність на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Згідно розпорядження Вільногірського міського голови Дніпропетровської області від 15.02.2016 року № 25/0/3-16 «Про перейменування вулиць міста Вільногірська» вул. Леніна перейменована на вул. Центральна. Відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування частини квартири від 16.06.2004 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , подарували належні їм 2/5 частини квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 .

Таким чином на цей час, ОСОБА_1 , є власником 3/5 частин, ОСОБА_2 , є власником 1/5 частини, ОСОБА_3 , є власником 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 . Однак, як з`ясувалося, в правовстановлюючому документі на вищевказану квартиру у вигляді свідоцтва про право власності на житло, невірно зазначені їхні прізвища, а саме, замість вірних прізвищ « ОСОБА_1 » які зазначені у їхніх паспортах громадян України, в свідоцтві їхні прізвища зазначені, як « ОСОБА_1 ». Крім того, ім`я за паспортом громадянина України « ОСОБА_2 », однак в свідоцтві про право власності на житло, я зазначена як « ОСОБА_2 ».

Тобто, різне написання їхніх прізвищ та ОСОБА_2 ім`я у правовстановлюючому документі на квартиру та у їх паспортах громадян України, перешкоджає їм в державній реєстрації за ними права власності на частки належного їм нерухомого майна та перешкоджає їм у реалізації їхнього права,так як власнику належить право розпорядження своїм майном, а саме у відчуженні на їх розсуд належних їм часток квартири на користь інших осіб. У зв`язку із чим виникає необхідність встановити факт належності їм правовстановлюючого документу.

Заявники в судове засідання не з`явилися, надали через канцелярію суду заяви, в яких просять справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю, просять заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи, в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так судом встановлено, що в паспортах громадян України та картках фізичної особи-платника податків ПІБ заявників вказано, як ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. 5-8).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 02.12.1996 року квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_4 , та членам його сім`ї - ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.4).

За даними технічного паспорту, квартира АДРЕСА_1 знаходиться у власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. 9,10).

Згідно до копії нотаріально посвідченого договору дарування частини квартири від 16.06.2004 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , подарували належні їм 2/5 частини квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 (а.с.11).

Відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно 2/5 частини квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 (а.с. 12).

У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст.315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 одні і ті ж особи та під час видачі свідоцтва про право власності та технічного паспорта була допущена помилка в особистих даних цих осіб. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, є законною та обґрунтованою, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому наявні правові підстави для задоволення заяви.

На підставі викладеного керуючись п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року, ст.ст. 10, 11, 12, 13, 76, 81, 258-259, 263-265, 315-319 ЦПК України, суддя ,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заінтересована особа - виконавчий комітет Вільногірської міської ради Дніпропетровської області - задовольнити.

Встановити факт, належності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , свідоцтва про право на житло від 02.12.1996 року виданого органом приватизації, виконавчим комітетом Ради народних депутатів гр. ОСОБА_4 , та членам його сім`ї - ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України 2017 р., до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Вільногірського міського суду

Дніпропетровської області І.А.Ілюшик