Справа № 572/3032/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2020 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі - ВОЗНЮК М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни справу №572/3032/19 позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулись до суду із позовною заявою, в якій просять визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог в позовній заяві зазначено, що позивачі є власниками житлового будинку АДРЕСА_1 , в якому зареєстрована колишня дружина, відповідно, племінника та сина позивачів ОСОБА_6 , яка проживала та була зареєстрована у вказаному вище житі з моменту реєстрації шлюбу, тобто, з 10 серпня 2013 року. Так, шлюб між сином позивача ОСОБА_5 ОСОБА_7 та його дружиною ОСОБА_6 , було розірвано рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 21 серпня 2019 року. Однак, відповідач залишається зареєстрованою у житлі належному позивачам, в якому орієнтовно з середини травня 2019 року не проживає. Факт реєстрації ОСОБА_6 у належному позивачам будинковолодінні порушує їх права як власника цього майна, через що вони звернулись до суду із даним позовом.

В судове засідання позивачі подали письмову заяву, якою заявлені до відповідача вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явилась вдруге, була повідомлена про час слухання справи належним чином, не повідомила суд про причини неприбуття, відзив на позовну заяву не подала. Позивачі не висловили заперечень щодо заочного вирішення справи, а тому суд на підставі ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення.

Позивачами заявлено клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Заявлене клопотання судом задоволено. Інших клопотань від сторін не надходило.

Правовідносини між сторонами виникли з приводу володіння житловим приміщенням, належним позивачам. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України.

На доведення права власності на вказане у позові будинковолодіння позивачами надано копію технічної документації на будинковолодіння, розташоване по АДРЕСА_1 , згідно із якою за вказаною адресою дійсно розташований житловий будинок 1920 року забудови загальною площею 61 м2 із господарськими приміщеннями.

Однак, вказаний документ не підтверджує право власності позивачів на вказане будинковолодіння.

Згідно із ч.2 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Таким чином, право власності на нерухоме майно має бути зареєстровано за позивачами, що має бути підтверджено відповідними правовстановлюючими документами.

Так, стороною, в порушення вимог ст.81 ЦПК України, не надано суду доказів того, що вони є власниками житлового будинку АДРЕСА_1 .

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, право вимоги у вказаній справі має виключно власник майна. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не надали доказів того, що вони на праві власності мають житловий будинок АДРЕСА_1 .

Отже, позивачі не мають права вимоги про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житлом, так як не є власниками цього житла.

Крім цього, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи наведену вище норму закону член сім`ї власника житла втрачає право користування житлом лише за умови його відсутності без поважних причин понад один рік.

Із наявної в матеріалах справи довідки №8058 від 2 жовтня 2019 року, виданої КП «Житлосервіс», встановлено, що ОСОБА_6 відноситься до складу сім`ї позивача ОСОБА_4 , як невістка.

Однак, із копії рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 21 серпня 2019 року судом встановлено, що зазначеним судовим рішенням позов ОСОБА_7 до ОСОБА_8 задоволено, шлюб зареєстрований між вказаними особами 10 серпня 2013 року, розірвано.

Надана на запит Сарненського районного суду органом реєстрації Сарненською міською радою, інформація за №02/16-1494 від 15 жовтня 2019 року доводить, що відповідач ОСОБА_6 дійсно є зареєстрованою по АДРЕСА_1 .

На доведення обґрунтованості заявлених вимог позивачами суду надано акт №95 від 1 жовтня 2019 року обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_7 , здійсненого працівниками міськвиконкому за адресою : АДРЕСА_1 .

Відповідно до вказаного доказу зі слів ОСОБА_7 встановлено, що його колишня дружина, ОСОБА_6 за вказаною адресою не проживає близько чотирьох з половиною місяців, оскільки проживає у м.Київ.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач є зареєстрованою за адресою : АДРЕСА_1 , де не проживає на момент звернення позивачів із цим позовом до суду біля п`яти місяців.

Враховуючи вимоги ч.2 ст.405 ЦК України позов позивачами до суду подано передчасно, оскільки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулись до суду із позовною заявою про визнання ОСОБА_6 втратившою право користування житлом до спливу одного року з моменту виселення відповідача.

З огляду на наведене, заявлений ОСОБА_4 , ОСОБА_5 позов є безпідставним та до задоволення не підлягає.

На підставі наведеного, ст.ст. 379, 383, 395, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 81, 280, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (жительки АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (жительки АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрована по АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 ) такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 відмовити повністю, за безпідставністю заявлених вимог.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: