ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 642/4315/19

Провадження № 22-ц/818/1494/20

02 квітня 2020 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного апеляційного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2019 року (суддя Грінчук О. П.) по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

встановив:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

В обґрунтування вимог зазначала, що що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 01.02.2013 року розірвано. У шлюбі у них народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу проживає разом з позивачкою та перебуває повністю на її утриманні. Донька навчається у загальноосвітньому навчальному закладі «Харківський приватний навчально-виховний комплекс «Ліцей Професіонал», за весь період навчання у вказаному закладі вона сплатила загальну суму 85 800 гривень. Також донька з 09.09.2017 року по червень 2019 року навчалася в ТОВ «Комп`ютерна академія ШАГ», адже має неабиякі здібності у сфері інформаційних технологій. Вартість цього навчання склала 31 877 гривень. Оскільки відповідач не приймає участі у вихованні та розвитку здібностей дитини, просила стягнути з нього половину коштів, що остання сплатила за навчання доньки, а саме - 58 838,50 гривень.

Справу розглянуто без участі сторін.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2019 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50% понесених витрат за період з 01.07.2017 року по 25.06.2019 року у розмірі 58 838,50 гривень. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та в задоволенні позову відмовити.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що вказані позивачем витрати не є додатковими та такими, що викликані особливими обставинами у розумінні ст. 185 СК України. Крім того зазначив, що позивачем не надано доказів наявності у дитини здібностей та необхідності їх розвитку саме у приватному навчальному закладі.

Правом на надання відзиву позивач не скористалась.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду не відповідає.

Встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 01.02.2013 шлюб, укладений між сторонами 14.06.2003 року - розірвано (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 від шлюбу у сторін народилася донька, ОСОБА_3 , згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 17.02.2004 року, в графі «батько» вказаний - ОСОБА_2 , в графі «мати» - ОСОБА_1 (а.с.10).

Згідно інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м.Харкова, ОСОБА_3 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , разом з матір`ю, ОСОБА_1 (а.с.12).

Позивач працює в НЮУ ім. Ярослава Мудрого на посаді диспетчера заочного факультету №2 з 04.05.1998 року на 0,5 ставки (а.с.13).

01.07.2017 року між ОСОБА_1 та Загальноосвітнім навчальним закладом «Харківський приватний навчально-виховний комплекс «Ліцей Професіонал» (виконавець договору) укладено Договір № 751/8/17, згідно якого виконавець зобов`язується надавати освітні послуги ОСОБА_3 . Строк навчання становить з 01.07.2017 по 30.06.2019. Вартість навчання на момент укладання договору склала - 2950 гривень на місяць. Пунктом 4.5 вказаного Договору обумовлено, що вартість навчання може змінюватись (а.с. 16-17).

ОСОБА_3 станом на 04.04.2019 року є ученицею 9-а класу ТОВ «Харківський приватний навчально-виховний комплекс «Ліцей Професіонал» з 01.07.2017, відповідно до договору №751/8/17. Вартість навчання складає: з дати укладення договору по 31.12.2017 - 2950 гривень в місяць, з 01.01.2018 - 3700 грн. на місяць, з 01.01.2019 - 3950 грн. на місяць. Оплата навчання, згідно банківських виписок здійснюється своєчасно та в повному обсязі ОСОБА_1 Загальна сума сплачена за період навчання становить - 85 800 грн. (а.с.15).

Також 09.09.2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Комп`ютерна академія ШАГ» укладено Договір №061001940 про надання освітніх послуг ОСОБА_3 . Строк навчання - 09.09.2017 - 24.05.2020. Згідно додатку №1 до Договору, вартість навчання по вихідним дням строком 3 роки складає: 41 580 гривень. Позивач до моменту подання позову до суду сплатила вартість навчання з вересня 2017 по червень 2019 на суму 31 877 гривень (а.с.23-24).

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей.

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Аналіз даної норми права свідчить, що витрати мають бути зумовлені лише особливими обставинами, такими як хвороба, каліцтво, розвиток здібностей.

Виходячи з норм ст.185 СК України, додатковими витратами, які підлягають стягненню є: періодичні витрати на лікування дитини (в тому числі на оздоровлення); систематичні витрати, понесені у зв`язку з каліцтвом дитини чи постійною хворобою; витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини.

Верховний Суд у постанові від 22.05.2019 року по справі № 201/15248/16-ц (61-4862ск18) дійшов висновку про те, що положення статті 185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку з розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, які негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Проте, наявність таких особливих обставин та додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17.

Додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами, зокрема, у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини.

Тому, заявляючи вимоги про одноразове стягнення додаткових витрат на дитину, необхідно надати докази усієї суми фактично понесених витрат, в той час, як заявляючи про періодичні або постійні витрати, позивач повинен довести їх необхідність.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, не встановив фактичні обставини справи та дійшов помилкового висновку про існування особливих обставин, та які б свідчили про необхідність понесення додаткових витрат, саме на навчання у вказаних навчальних закладах, які викликані розвитком здібностей дитини.

Позивачка не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність навчання дитини саме у НВК «Ліцей Професіонал» та у Комп`ютерній академії ШАГ при наявності можливості отримання дитиною аналогічної освіти в інших державних навчальних закладах, та не навела мотивів вибору освітнього закладу, що зокрема залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини.

При цьому матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що навчання ОСОБА_3 у вказаних навчальних закладах сприятиме розвитку будь яких її здібностей. Окрім того позивачкою не доведено та не обґрунтовано, які саме здібності наявні у доньки, які потребують їх розвитку в обраний позивачкою спосіб.

Положеннями СК України закріплено рівність прав та обов`язків матері та батька щодо їхньої спільної дитини.

Така рівність передбачає не лише рівність у майновому забезпеченні, але й рівність у прийнятті рішень щодо усіх суттєвих аспектів життя дитини, зокрема щодо її навчання та вибору навчального закладу.

Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання доньки, при тому, що відповідач заперечував таке погодження.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням вказаним норм права, законних підстав для задоволення позову про стягнення додаткових витрат на дитину - ОСОБА_3 , суд першої інстанції не мав, а тому рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2019 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - залишити без задволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.С.Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П. Коваленко