Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/704/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.2020 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючий-суддя Леньо В.В., серетар судового засідання Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ОСОБА_3 , який був одинокою людиною, своєї сім`ї не створив.

На випадок своєї смерті, спадкодавець ОСОБА_3 залишив Заповіт від 26.09.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Рішко О.І, за реєстрови №2055.

Як вбачається змісту даного Заповіту, спадкодавець ОСОБА_3 , на випадок своєї смерті, заповів на користь позивача ОСОБА_1 , гараж, що розташований в АДРЕСА_1 , а все інше майно, де б воно не перебувало і з чого б не складалось на день його смерті, заповів -відповідачці ОСОБА_2 .

Вказаний гараж належав спадкодавцю ОСОБА_3 , на підставі Рішення Виконавчого комітету Виноградівської міської ради за №17 від 25.01.2000 року «Про надання земельних ділянок під будівництво гаражів» та Дозволу на право виконання будівельних робіт, виданого головним архітектором району Рац Й.Е . Проте за життя спадкодавець ОСОБА_3 не встиг внести відповідні дані про право власності на гараж в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

На вказане спадкове нерухоме майно, 12.02.2020 року КП Виноградівським РБТІ, було виготовлено Технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться АДРЕСА_1 .

У відповідності до Довідки КП Виноградівського РБТІ від 12.02.2020 року, вбачається, що гараж, який розташований в АДРЕСА_1 , рахується за ОСОБА_3 , згідно до Будівельного Паспорту на забудову земельної ділянки, згідно до Рішення Виконавчого комітету Виноградівської міської ради за №17 від 25.01.2000 року. Вказаний спадковий гараж завершений будівництвом у 2000 році. Право власності на спірний гараж не зареєстровано.

Відповідно до ст.1269 ЦК України, позивач ОСОБА_1 спадщину за померлим спадкодавцем ОСОБА_3 , прийняв, поскільки в шестимісячний строк подав відповідну заяву про прийняття ним спадщини до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Рішко (Вашкеба) О.І.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України).

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Отже, в зв`язку з необхідністю отримання Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивач ОСОБА_1 , звернувся до приватного нотаріуса Вашкеба О.І., для подачі відповідних документів на оформлення спадщини.

Однак нотаріусом, позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом по тій причині, що спадкодавець ОСОБА_3 , не оформив відповідні правовстановлюючі документи на вищезазначене спадкове майно.

Позивач ОСОБА_1 у підготовче судове засідання не з`явився, однак ним подано до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 , про день, час та місце розгляду справи, будучи належним чином повідомленою своєчасно, у підготовче судове засідання не з`явилася, однак до суду подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує відносно заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, з врахуванням того, що відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ч.4 ст.206 ЦПК України визнання відповідачем позову прийнято судом.

Відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України судом у підготовчому судовому

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в підготовчому судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ОСОБА_3 , який був одинокою людиною, своєї не створив, що стверджується довідками виконкому Виноградівської міської ради ( а.с.11).

На випадок своєї смерті, спадкодавець ОСОБА_3 залишив Заповіт від 26.09.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Рішко О.І., за реєстрови №2055 (а.с. 12).

Як вбачається змісту даного Заповіту, спадкодавець ОСОБА_3 , на випадок своєї смерті, заповів на користь позивача ОСОБА_1 , гараж, що розташований в АДРЕСА_1 , а все інше майно, де б воно не перебувало і з чого б не складалось на день його смерті, заповів -відповідачці ОСОБА_2 .

Відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби, господарські будівлі, щодо яких відсутні правовстановлюючі документи є спадкоємці, які прийняли спадщину.

Вказаний гараж належав спадкодавцю ОСОБА_3 , на підставі Рішення Виконавчого комітету Виноградівської міської ради за №17 від 25.01.2000 року «Про надання земельних ділянок під будівництво гаражів» та Дозволу на право виконання будівельних робіт, виданого головним архітектором району Рац Й.Е. (а.с…21) Проте за життя спадкодавець ОСОБА_3 не встиг внести відповідні дані про право власності на гараж в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

На вказане спадкове нерухоме майно, 12.02.2020 року КП Виноградівським РБТІ, було виготовлено Технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться АДРЕСА_1 (а.с.15-19).

У відповідності до Довідки КП Виноградівського РБТІ від 12.02.2020 року, вбачається, що гараж, який розташований в АДРЕСА_1 , рахується за ОСОБА_3 , згідно до Будівельного Паспорту на забудову земельної ділянки, згідно до Рішення Виконавчого комітету Виноградівської міської ради за №17 від 25.01.2000 року. Вказаний спадковий гараж завершений будівництвом у 2000 році, інвентаризаційна вартість якого становить 52433 (п`ятдесят дві тисячі чотириста тридцять три) грн. Право власності на спірний гараж не зареєстровано (а.с.14).

Відповідно до ст.1269 ЦК України, позивач ОСОБА_1 спадщину за померлим спадкодавцем ОСОБА_3 , прийняв, поскільки в шестимісячний строк подав відповідну заяву про прийняття ним спадщини до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Рішко (Вашкеба)О.І.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України).

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Отже, в зв`язку з необхідністю отримання Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивач ОСОБА_1 , звернувся до приватного нотаріуса Вашкеба О.І., для подачі відповідних документів на оформлення спадщини.

Однак нотаріусом, позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом по тій причині, що спадкодавець ОСОБА_3 , не оформив відповідні правовстановлюючі документи на вищезазначене спадкове майно, у зв`язку з чим позивач не зміг представити нотаріусу Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, як того вимагає Положення про порядок вчинення нотаріальних дій, поскільки для цього необхідна особиста присутність в Реєстраційній службі власника майна-спадкодавця ОСОБА_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 -помер.

Згідно з п.п. 4.12 п. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року №285/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі документів, що підтверджують право власності. Згідно з п.п. 4.18 п. 4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку, що стверджується відповідною відмовою нотаріуса (а.с. ….

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно із вимогами статей 2, 3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухоме майно є речовим правом, яке підлягає реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та виникає з моменту такої реєстрації.

З огляду на положення зазначеного Закону, особа вважається власником об`єкта нерухомості лише тоді, коли у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься відповідний запис про реєстрацію права власності особи на це майно.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересів (ст. 16 ЦК України). Судовий захист права власності здійснюється шляхом розгляду позовів про визнання права власності на майно, витребування його із чужого незаконного володіння чи від добросовісного набувача у передбачених законом випадках, про визнання правочину недійсним, про визнання незаконним правового акта, що порушує право власності, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, про заборону вчинення дій, які можуть порушити право власності, або про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, про визначення порядку володіння та користування спільним майном, про поділ спільного майна або виділ з нього частки, про виключення майна з опису, про відшкодування шкоди, заподіяної майну, або збитків, завданих порушенням права власності і подібне.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Пленум ВСУ у Постанові N 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Згідно ст. ст.1217,1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За приписами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

За нормами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Як роз`яснено в Листі Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року за № 19-32/319, якщо первинна реєстрація прав власності не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності майна попередньому чи наступному власнику (спадкоємцю) у випадку відсутності таких документів, вирішується в судовому порядку.

Разом з тим, слід зазначити, що виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", що має місце в даному випадку, оскільки спадковий гараж, будо збудовано у 2000 році.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи наведене та те, що спадковий гараж був завершений будівництвом ще в 2000 році, а спадкодавець ОСОБА_3 не оформив право власності на такий, однак про належність йому гаража свідчать Рішення Виконавчого комітету Виноградівської міської ради за №17 від 25.01.2000 року «Про надання земельних ділянок під будівництво гаражів» та Дозволу на право виконання будівельних робіт, виданого головним архітектором району Рац Й.Е. , а позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом, вступив в управління і володіння спадковим майном, то можна прийти до висновку, що право власності на спадкове майно перейшло у порядку спадкування до позивача ОСОБА_1 .

Згідно з правовою позицію Верховного Суду, викладеної в Постанові за №557/1209/16-ц від 10 жовтня 2018 року вказано, що право власності на зведену до 03.08.2004 року нерухомість набувається в порядку, який існував на час її будівництва, а не виникає у зв`язку з державною реєстрацією. У вказаній справі мова йде саме про гараж.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На підставі викладеного та враховуючи, що позивачу ОСОБА_1 з незалежних від нього причин відмовлено нотаріусом у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, ніхто, крім нього на вищезазначену спадщину не претендує і він її прийняв, крім того визнання відповідачем ОСОБА_2 позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 як спадкоємець після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 - помер, має законне право на визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

Обраний позивачем спосіб захисту прав є належно обраним, що є наслідком визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на спадкове майно, а саме право власності на гараж.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_2 (ІПН НОМЕР_1 ), право власності в цілому на гараж, загальною площею 20,2 кв.м., що розташований в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом, після померлого ОСОБА_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

ГоловуючийВ. В. Леньо