Справа № 472/1306/19
Провадження №2/472/45/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 року смт. Веселинове

Миколаївської області

Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Орленко Л.О.,

з участю секретаря

судового засідання - Ставніченко А.П.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №3 смт. Веселинове цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

02 жовтня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунутування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_2 (далі - спадкодавець).

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої відповідно до ст. 1218 ЦК України увійшли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема: право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :03:000:0045, площею 1,00 га, розташованої на території Веселинівської (раніше - Кудрявцівської) селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, призначену для ведення особистого селянського господарства.

За життя його батько склав заповіт, за яким все майно, що належатиме йому на день смерті, заповів йому.

Після смерті батька він звернувся до приватного нотаріуса Євстратової О.М. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріусом йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки в Державному акті на право власності на земельну ділянку розділ "План меж земельної ділянки" не затверджено печаткою Веселинівського районного управління (відділу) земельних ресурсів.

В зв`язку з цим, він звернувся до суду за захистом своїх спадкових прав.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, зазначивши, що він прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України. Крім нього, є спадкоємець за законом- його сестра ОСОБА_3 , яка має право на обов`язкову частку у спадщині, як інвалід ІІ групи. Проте ОСОБА_3 спадщину, в тому числі і обов`язкову частку у спадщині, не прийняла, на неї не претендує і не заперечує проти видачі свідоцтва про право на спадщину на його ім`я, про що подала приватному нотаріусу заяву.

Представник відповідача Веселинівської селищної ради Миколаївської області Соболь Ю.С. в судове засідання не з`явилася, до суду 09.12.2019 року надала заяву про розгляд справи без участі представника відповідача відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України. Відзиву на позовну заяву відповідачем не було подано до суду.

Відповідно до ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність представника відповідача, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання 05.02.2020 року, що підтверджується даними розносної книги, та подав до суду 09.12.2019 року заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача.

Заслухавши вступне слово позивача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_2 , смерть якого було зареєстровано 29 грудня 2018 року Веселинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про що зроблено відповідний актовий запис №233, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 - (а.с. 4).

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої відповідно до ст. 1218 ЦК України увійшли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, зокрема, право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :03:000:0045, площею 1,00 га, розташовану на території Веселинівської (раніше - Кудрявцівської) селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, призначену для ведення особистого селянського господарства, успадковане ОСОБА_2 після смерті його дружини ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт.Токарівка Веселинівського району Миколаївської області, право якої було посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 , виданим 8 вересня 2003 року Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №15, але не оформив своїх спадкових прав.

За життя спадкодавець склав заповіт, за яким все майно, що належатиме йому на день смерті, заповів позивачу.

На виконання вимог чинного законодавства позивач звернувся до приватного нотаріуса Євстратової О.М. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом йому було відмовлено, оскільки в Державному акті на право власності на земельну ділянку, а саме: розділ "План меж земельної ділянки" не затверджено печаткою Веселинівського районного управління (відділу) земельних ресурсів.

Таким чином, в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості оформити своє право власності на успадковане майно.

Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права.

Матеріалами спадкових справ №20/2019 та 21/2019 встановлено, що спадкодавець ОСОБА_2 склав заповіт, за яким все належне йому майно на день смерті заповів своєму сину - ОСОБА_1 ; позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину, про що подав відповідну заяву нотаріусу; інший спадкоємець, а саме: ОСОБА_3 подала заяву про відмову в прийнятті спадщини.

Позивач ОСОБА_1 є сином спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження від 06.05.1976 року (а.с. 11), отримав право на спадкування за заповітом.

У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Спадщину позивач прийняв відповідно до ст. 1223, ч.3 ст.1268 ЦК України, якими встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, та які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Інші спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні.

Факт прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті своєї дружини ОСОБА_4 , а саме: земельної ділянки, кадастровий номер: :03:000:0045, площею 1,00 га, розташованої на території Веселинівської (раніше - Кудрявцівської) селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, призначеної для ведення особистого селянського господарства, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 , з якого вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 10 січня 1969 року та після реєстрації шлюбу дружина прийняла прізвище " ОСОБА_6 "; довідкою Веселинівської селищної ради №799 від 02.05.2019 року, відповідно до якої ОСОБА_4 проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Знята з реєстраційного обліку як померла. За цією адресою разом з нею на момент її смерті проживали та були зареєстровані: чоловік ОСОБА_2 та син ОСОБА_1 ; Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 , виданим 8 вересня 2003 року Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №15 - (а.с. 3,10).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Крім того, ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки позивач прийняв спадщину відповідно до ст. 1223, ч.3 ст.1268 ЦК України, то спадщина належить йому з часу її відкриття.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку, та що його право на спадщину ніким не оспорюється, то суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 11, 12, 13, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :03:000:0045, площею 1,00 га, розташовану на території Веселинівської (раніше - Кудрявцівської) селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, призначену для ведення особистого селянського господарства, успадковане ним після смерті батька - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Токарівка Веселинівського району Миколаївської області, який успадкував його після смерті своєї дружини ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт.Токарівка Веселинівського району Миколаївської області, право якої було посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 , виданим 8 вересня 2003 року Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №15, але не оформив своїх спадкових прав.

Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Веселинівський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а в разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 11 березня 2020 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області Л.О. Орленко