ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/739/20 Справа № 212/2170/18 Суддя у 1-й інстанції - Коноваленко М.І. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому просив стягнути з відповідача 199411,85 грн. завданої шкоди, 50 000 грн. моральної шкоди, та 16051,32 грн. судових витрат.

Позов мотивовано тим, що 06 грудня 2016 року о 09-30 годині на перехресті вулиці Героїв АТО та проспекту Металургів в місті Кривому Розі Дніпропетровської області сталась дорожньо - транспортна пригода за його участі та за участі відповідача, внаслідок якої належні їм транспортні засоби зазнали механічні пошкодження. Відповідач постановою апеляційного суду від 14.02.2018 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Винними діями відповідача йому була завдана матеріальна шкода в розмірі 296411,85 грн., що підтверджується висновком експерта, на проведення якої ним були понесені витрати в розмірі 3000,00 грн. Оскільки цивільно - правова відповідальність ОСОБА_2 , на момент скоєння ним ДТП, була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна», а відповідачем не було надіслано повідомлення страховику про дорожньо - транспортну пригоду, встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро України (далі МТСБ) зразка, то обов`язок по відшкодуванню покладається на відповідача у розмірі 199 411,85 грн., за відрахуванням 100 000 грн., обов`язок по відшкодуванню яких покладається на ПрАТ «СК «Провідна»».

Крім того, відповідачем внаслідок вказаної пригоди завдано йому моральної шкоди, оскільки пошкодження належного йому автомобіля, власником якого він є на підставі свідоцтва транспортного засобу, викликало в нього сильні душевні переживання та моральні страждання, викликані значним пошкодженням автомобіля, на який він тривалий час накопичував кошти, не можливості в подальшому ним користатися. Сама дорожньо - транспортна пригода спричинила йому емоційний стрес та негативні наслідки у вигляді значних витрат та зусиль на вирішення наслідків, що потребує додаткових витрат, а відповідач у добровільному порядку відмовився відшкодовувати йому спричинену ним шкоду, тому завдану моральну шкоду оцінює в розмірі 50000 грн., яку також просить стягнути з відповідача.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2019 року позов задоволено частково та ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 50000 грн., витрати на професійну (правничу) допомогу в розмірі 10 000 гривень, по оплаті судового збору - в розмірі 704 гривень 80 копійок.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем ОСОБА_1 не надано суду доказів, стосовно його звернення із заявою до ПрАТ «СК «Провідна» про страхове відшкодування, та доказів про відмову з боку ПрАТ «СК «Провідна» у відшкодуванні або у здійсненні такого відшкодування в межах страхового ліміту, а тому позов в цій частині є необгрунтований.

При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, з врахуванням вимог розумності і справедливості, а саме момент настання дорожньо - транспортної пригоди викликало у позивача раптові емоційні хвилювання, настання негативних наслідків, які потребували додаткових зусиль для організації подальшої життєдіяльності, значний розмір завданої матеріальної шкоди для позивача та тривалим не відшкодуванням спричиненої шкоди не з його вини, суд вважав відшкодування моральної шкоди потерпілому в розмірі 50000,00 грн. є обґрунтованим і справедливим.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 просять рішення суду скасувати, провадження зупинити до прийняття рішення по зустрічній позовній заяві по справі № 212/3337/18, об`єднати дві справи в одне провадження і задовольнити його позовні вимоги по зустрічній позовній заяві, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційні скарги мотивовані тим, що суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, а тому рішення суду є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 06 грудня 2016 року о 09 годині 30 хвилин, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «MERCEDEZ - BENZ», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Героїв АТО в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, виїхав на перехрестя проспекту Металургів в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області на забороняючий червоний сигнал світлофору, та допустив зіткнення з автомобілем марки "LEXUS RX-350" державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався на зелений сигнал світлофору по проспекту Металургів в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження.

Вказані обставини встановлені постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2018 року, відповідно до якої встановлено, що ОСОБА_2 порушив Правила дорожнього руху України, а саме пункт 8.7.3 «Е» цих Правил, та його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП ( т.1 а.с.17-20).

Так, статтею 82 ЦПК України визначено підстави звільнення від доказування, зокрема частиною 6 передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.

У зв`язку з чим, обставини вчинення правопорушення ОСОБА_2 , які встановлені постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2018 року не підлягають доказуванню.

Крім того, встановлено, що висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 56/18, складеного 05 березня 2018 року, судовим експертом Рейнюком Олександром Віталійовичем, який діє на підставі свідоцтва №543 від 28.10.2016, сума матеріального збитку, спричиненого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля "LEXUS RX-350" державний номерний знак НОМЕР_2 в цінах станом на 01.03.2018, складає 296411,85 грн. (т.1 а.с. 22-29).

За проведення вказаної експертизи позивачем було сплачено 3000,000 грн., що підтверджується копією квитанції 048722 від 01.03.2018 (т.1 а.с.21).

Обґрунтовуючи свої вимоги до відповідача про стягнення шкоди, частково в розмірі 199 411,85 грн., позивач зазначив, що іншу частину майнової шкоди в розмірі 100 000 грн. має відшкодувати ПрАТ «СК «Провідна», третя особа у справі, оскільки, цивільно - правова відповідальність відповідача була застрахована у вказаній страховій компанії та ним не було надіслано повідомлення до страховика про настання дорожньо - транспортної пригоди за його участі.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд виходив з того, що позивачем ОСОБА_1 не надано суду доказів, стосовно його звернення із заявою до ПрАТ «СК «Провідна» про страхове відшкодування, та доказів про відмову з боку ПрАТ «СК «Провідна» у відшкодуванні або у здійсненні такого відшкодування в межах страхового ліміту. Також на протязі часу розгляду заявленого позову в суді, позивачем клопотання про витребування доказів, залучення у якості співвідповідача або відповідача ПрАТ «СК «Провідна» до суду не надходило, а суд в силу вищенаведених положень цивільно - процесуального кодексу України має право вчиняти відповідні процесуальні дії лише за клопотанням позивача, тому, з огляду на наведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 завданої ним майнової шкоди в розмірі 199 411, 85 гривень, у зв`язку з необґрунтованістю заявленої вимоги до відповідача. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, з врахуванням вимог розумності і справедливості, а саме момент настання дорожньо - транспортної пригоди викликав у позивача раптові емоційні хвилювання, настання негативних наслідків, які потребували додаткових зусиль для організації подальшої життєдіяльності, значний розмір завданої матеріальної шкоди для позивача та тривалим не відшкодуванням спричиненої шкоди не з його вини, суд вважав відшкодування моральної шкоди потерпілому в розмірі 50000,00 грн. є обґрунтованим і справедливим.

Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальними правилом частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно зі статтями 1, 6, 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особи, відповідальність яких застрахована, …. - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статей 3, 5 цього Закону, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 06 грудня 2016 року о 09 годині 30 хвилин, ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «MERCEDEZ - BENZ», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці Героїв АТО в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, виїхав на перехрестя проспекту Металургів в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, на забороняючий червоний сигнал світлофору, та допустив зіткнення з автомобілем марки "LEXUS RX-350" державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався на зелений сигнал світлофору по проспекту Металургів в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження.

А відповідно до постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2018 року ОСОБА_2 порушив Правила дорожнього руху України, а саме пункт 8.7.3 «Е» цих Правил, та його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП

Крім того, цивільно правова відповідальність ОСОБА_2 на момент вказаної дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована в ПрАТ "СК "Провідна" за полісом АЕ 831487, а 11 травня 2018 року після звернення позивача до цієї страхової компанії, ОСОБА_1 отримав страхове відшкодування в розмірі 100000 грн.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1187, п.1 ч. 1 ст.1188 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Отже, у випадку заподіяння шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, питання про її відшкодування вирішується за принципом вини.

Оскільки винним в скоєнні ДТП визнано ОСОБА_2 , який керував належним йому транспортним засобом, то саме на нього покладено покладено обов`язок по відшкодуванню шкоди.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Так, відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 56/18 від 05 березня 2018 року, судовим експертом Рейнюком О.В., визначено, що сума матеріального збитку, спричиненого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля "LEXUS RX-350" державний номерний знак НОМЕР_2 в цінах станом на 01.03.2018, складає 296411,85 грн. (т.1 а.с. 22-29).

За проведення вказаної експертизи позивачем було сплачено 3000,000 грн., що підтверджується копією квитанції 048722 від 01.03.2018 (т.1 а.с.21).

Таким чином стягненню з відповідача підлягає вартість завданих збитків (фактичний розмір завданої шкоди) і страховою виплатою, яку здійснила страхова компанія ПрАТ "СК "Провідна", тобто в сумі 196411,85 грн., а саме 296411,85 грн. - сума матеріального збитку мінус 100000 грн.- виплачена сума страховою компанією.

А також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 3000 грн., які були сплачені позивачем за автотоварознавче дослідження.

Проте суд першої інстанції ці обставини не перевіряв та безпідставно відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, то колегія суддів виходить з наступного.

Так, у частині 3 статті 23 та статті 1167 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Тобто для відшкодування моральної шкоди, відповідно до положень ст. 1167 ЦК України, необхідна одночасна наявність таких елементів як: шкода, дії особи щодо вчинення шкоди, вина особи та причинний зв`язок між діями особи та шкодою.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

А згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» також закріплено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації.

Встановивши, що в зв`язку з ДТП позивачу у справі була завдана моральна шкода, яка полягала у душевних хвилюваннях та стражданнях, пов`язаних з пошкодженням його транспортного засобу, відновленням його, істотності вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, які полягали у витрачанні часу на звернення до страхової компанії, до експерта щодо визначення суми відшкодування, а також до суду щодо стягнення заподіяних збитків, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про справедливість заявлених позивачем вимог щодо стягнення з відповідача моральної шкоди.

Проте, колегія суддів беручи до уваги характер і тривалість моральних страждань позивача, заподіяних негативних наслідків, спричинених дорожньо-транспортною пригодою вважає, що стягнута сума судом першої інстанції в розмірі 50000 грн. необгрунтовано завищена, а тому визначає розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн., оскільки саме такий розмір відшкодування буде розумним і справедливим з урахуванням доказів, досліджених в судовому засіданні.

За таких обставин рішення місцевого суду в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди не може залишитися в силі, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову в цій частині.

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про грубе порушення прав людини судом першої інстанції та права на справедливий суд, а також про незаконність рішення суду, колегія суддів вважає безпідставними, з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що після відкриття провадження по вказаній справі, яке було відкрито Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_2 та його представники ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 неодноразово заявляли судді Колочко О.В. відводи, а також в період розгляду справи з 05 червня 2018 року по 26 квітня 2019 року взагалі паралізували процес по справі, вчиняючи дії на затягування розгляду справи та перешкоджання її розгляду, а також вчиняли дії щодо зриву судового засідання, що в свою чергу, у відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 44 ЦПК України є зловживаннями процесуальними правами та ці дії суперечать завданню цивільного судочинства.

Крім того, відповідачем до суду апеляційної інстанції подано висновок експерта за результатами проведення комплексного дослідження з обставин механізму ДТП та транспортної трасології від 30 жовтня 2019 року за № 10.0-10.4/047, проте колегія суддів не приймає до уваги цей висновок, з тих підстав, що цей висновок не був предметом розгляду суду першої інстанції та таких клопотань та доказів до суду першої інстанції не подавали, та взагалі відповідач не подавав до суду першої інстанції будь-яких доказів на підтвердження заперечень проти позовної заяви.

В апеляційних скаргах ОСОБА_8 М.П. та його представники також посилалися на невинуватість відповідача у вказаній вище дорожньо-транспортній пригоді, проте при розгляді адміністративного протоколу не вжили всіх заходів щодо доведення в суді відсутності вини ОСОБА_2 та ці доводи спростовуються постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2018 року, відповідно до якої встановлено, що саме ОСОБА_2 порушив Правила дорожнього руху України, а саме пункт 8.7.3 «Е» цих Правил, та його визнано винним у вчиненні вказаного ДТП, а саме адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП. Ці обставини у відповідності до ч.6 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню та розгляд цієї справи стосується не встановлення вини чи невинуватості, а лише цивільно-правові наслідки вказаного ДТП.

Що стосується апеляційних скарг ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про порушення судом норм процесуального права, оскільки судом не повністю досліджено докази по справі, колегія суддів вважає частково обгрунтованими та підлягаючими частковому задоволенню, оскільки рішення суду в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині, про що зазначалося вище.

Також колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції також подали заяви про відкладення розгляду справи, проте відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 369 ЦПК України, якими передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

А згідно ч.2 ст. 372 ЦП України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

В даному випадку всі сторони сповіщені по справі про її розгляд та їх обов`язкова участь в судовому засіданні не передбачена законом, а тому заява про відкладення розгляду справи відхилена.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог та апеляційних скарг, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3651,10 грн..

Крім того, оскільки ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року ОСОБА_2 було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення судового рішення по справі, то з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1057,20 грн.

Що стосується рішення суду про стягнення витрат на правову допомогу, колегія вважає його правильним з наступних підстав.

Так, як вбачається з матеріалів справи між позивачем та адвокатом Голуб С.О. 15 лютого 2018 року було укладено договір про надання правової допомоги, а згідно акту про надання юридичних послуг за цим договором від 26 березня 2018 року вказано які дії по даній справі були проведені адвокатом, що узгоджуються з вимогами Закону України від 20 грудня 2011 року № 4191 - VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", а також позивачем надано квитанцію про оплату послуг адвоката за договором від 15.02.2018 у розмірі 10 000 грн. (т.1 а.с. 48-53), тобто документально підтверджено понесені витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076 - VI " Про адвокатуру та адвокатську діяльність ") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. А згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи, що міститься в п.48 постанови від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише участі у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі ( наприклад, подання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про стягнення цих витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. з відповідача на користь позивача, а тому рішення суду в цій частині підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2019 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 196 411,85 грн., моральної шкоди - 1 000 грн. та витрати за послуги експерта у розмірі 3 000 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 3651,10 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1057,20 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко