Номер провадження: 22-ц/813/4991/20
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю. В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Цюри Т.В., Гірняк Л.А.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2019 року, постановленого під головуванням судді Тополевої Ю.В., повний текст судового рішення складений 09 грудня 2019 року, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на повнолітнього сина на час навчання, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_4 , коштина час навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 14000 гривень щомісячно, до досягнення сином 23 років, а також додаткові витрати на оплату навчання у розмірі 1/2 частини витрат на навчання згідно договору № 66-18/св про надання освітніх послуг за денною формою навчання від 13 серпня 2018 року до закінчення навчання, або до досягнення сином 23 років, в залежності від того, яка з цих обставин настане першою.

В обґрунтування вимог позивачка зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 10 березня 2010 року був розірваний. В період шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Син досяг повноліття, та навчається на першому курсі Національного університету «Одеська морська академія».

Також зазначила, що згідно договору «про надання освітніх послуг за денною формою навчання» № 66-18/св від 13 серпня 2018 року, загальна вартість навчання складає 137000 гривень, в тому числі вартість першого курсу навчання складає 34250 гривень. Позивач зазначила, що відповідач вихованням та утриманням спільного сина не займається, матеріально не допомагає. Відповідач працює моряком за контрактом за межами України, та отримує дохід приблизно 4000 доларів США на місяць. Син сторін не працює, недостатньо забезпечений матеріально, стипендії за місцем навчання не отримує, у зв`язку з чим просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2019року позов ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на повнолітню особу на час навчаннязадоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, щомісяця, у розмірі 1500 гривень з 29 грудня 2018 року до 25 лютого 2023 року, а якщо навчання закінчиться раніше 25 лютого 2023 року, то до закінчення навчання. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи,просить змінити рішення суду та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_3 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 8000 гривень.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 зазначає, щовідповідач має можливість сплачувати аліменти в зазначеному розмірі, відповідно до своїх доходів, проте суд не взяв до уваги надані до суду докази про достатній дохід відповідача, а саме те, що відповідач працює моряком.

Крім того, суд відмовивши у стягненні додаткових витрат на дитину у вигляді вартості навчання,не врахував вказані витрати у склад аліментів.

Відзиву до суду надано не було.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, щоміж ОСОБА_2 та ОСОБА_3 10 березня 2010 року був розірваний шлюб (а.с. 5).

В період шлюбу у сторін народився син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського районного управління юстиції у м. Києві, серії НОМЕР_1 , актовий запис № 562 (а.с. 6).

Відповідно до довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) вбачається, що ОСОБА_4 проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Також судом встановлено, що ОСОБА_4 навчається на першому курсі Національного університету «Одеська морська академія».

Згідно п.1, пп.1, ч. 4 Договору № 66-18/св від 13 серпня 2018 року про надання освітніх послуг за денною формою навчання, вартість навчання за освітнім ступенем бакалавр на весь термін навчання становить 137000 гривень, у тому числі: за перший курс 34250 гривень: за другий курс 34250 гривень; за третій курс 34250 гривень; за четвертий курс 34250 гривень (а.с. 9).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач та Національний університет «Одеська морська академія» уклали додаткову угоду до договору про надання освітніх послуг за денною формою навчання № 66-18/св від 13 серпня 2018 року про харчування ОСОБА_4 Вартість триразового харчування для курсантів Університету становить 84 гривні за добу (а.с. 8).

Оплата за вказані послуги здійснена позивачем, що підтверджується копіями квитанцій (а.с. 10).

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 з 11 березня 2019 року призначений на посаду організатора діловодства та економічної діяльності ТОВ «УАЗД» з посадовим окладом згідно штатного розпису 4173 гривень, що підтверджується наказом №01/03 ТОВ «УАЗД» (а.с. 77).

Працевлаштування відповідача у ТОВ «УАЗД`на посаді організатора діловодства та економічної діяльності також підтверджується довідкою від 27 листопада 2019 року, оклад згідно штатного розпису - 4173 гривень (а.с. 156).

Судом встановлено, що у відповідача від іншого шлюбу є малолітня дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 25 травня 2016 року, виданого Суворовським районним у місті Одесі відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, серія НОМЕР_2 , актовий запис № 529 (а.с. 23).

Задовольняючи частково ОСОБА_6 про стягнення аліментів та додаткових витрат на повнолітню особу на час навчання, суд першої інстанції виходив з наступного.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Тому, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги, у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 СК України (утримання дитини, яка продовжує навчання).

У зв`язку з чим, суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на сина, який продовжує навчатися, у вигляді стягнення коштівна оплату навчання у розмірі 1/2 частини витрат згідно договору № 66-18/св про надання освітніх послуг за денною формою навчання від 13 серпня 2018 року не підлягають задоволенню.

Стосовно вимог ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання сина, судом зазначене наступне.

Відповідно до ст. 200 СК Українисуд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

У відповідності до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі вищевикладених обставин, суд обґрунтованоу відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментівта наданих доказів врахував матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей у зв`язку з чимзадовольнив частково позов ОСОБА_2 та стягнув аліменти з ОСОБА_3 на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1500 гривень, відмовивши у стягненні додаткових витрат.

З вказаними висновками суду першої інстанції, погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 про те, щовідповідач має можливість сплачувати аліменти в зазначеному розмірі, відповідно до своїх доходів, проте суд не взяв до уваги надані до суду докази про достатній дохід відповідача, а саме те, що відповідач працює моряком, колегія суддів вважає безпідставними, оскількиматеріали справи не містять таких доказів, а саме те, що ОСОБА_3 працевлаштований моряком у будь-яких компаніях.

Доводи про те, що суд відмовивши у стягненні додаткових витрат на дитину у вигляді вартості навчання, не врахував вказані витрати у склад аліментів, колегія суддів вважаєнеобґрунтованими з урахуванням того, що ОСОБА_7 отримує освіту у Національному університеті «Одеська морська академія», та його навчання безпосередньо не пов`язане з особливостями розвитку здібностей дитини, тому вирішення питання здобуття дитиною освіти має здійснюватися за погодженням з батьками дитини і оплата вартості за навчання у Національному університеті «Одеська морська академія» не може бути визнана як понесення необхідних витрат, викликаних особливими обставинами і відповідно на відповідача не може бути покладено обов`язок по їх оплаті.

Окрім цього, між сторонами не було погоджені витрати на навчання дитини, тому колегія суддів приймає до уваги, що позивач ОСОБА_2 самостійно надала згоду на навчання сина на платній основі, не отримавши погодження від відповідача.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянути судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст.368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішенняскладений 06 квітня 2020 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Т.В. Цюра

______________________________________ Л.А. Гірняк