Справа № 331/1204/20
Провадження № 2/331/961/2020
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

01 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Гнатик Г.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 96 100,10 грн.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя приходить до висновку, що вона підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В порушення вимог ст. 175 ЦПК України, в позовній заяві не зазначено відомі номери засобів зв`язку відповідача.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Згідно п.1 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивачі звільнені від сплати судового збору за подання позовів - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, проте вказана норма не розповсюджується на позови про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з роботи.

У висновку Верховного Суду України щодо сплати судового збору за пред`явлення вимоги про стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, говориться, що за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Згідно ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою - позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто, позивач повинен надати суду докази сплати судового збору у сумі 840,80 гривень.

Оскільки встановлено, що позовна заява подана до суду з порушенням вимог ст. 177 ЦПК України, вважаю, що її слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 175,177,185 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Запоріжжя про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені в ухвалі недоліки позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали, та роз`яснити позивачеві, що у разі не усунення зазначених недоліків, позовна заява буде вважатися не поданою та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В. Гнатик