Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9266/19
Провадження 2/711/860/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Демчика Р.В.

при секретарі Гладиш О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси заяву ОСОБА_1 про відвід головуючому у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, про визнання права власності та витребування майна безпідставно набутого шляхом стягнення,-

встановив:

В провадженні судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Демчика Р.В. знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, про визнання права власності та витребування майна безпідставно набутого шляхом стягнення.

24 лютого 2020 року ОСОБА_1 подала заяву про відвід судді, посилаючись на те, що відповідач заперечує проти первісного позову, і вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на обставини викладені у зустрічному позові та у відзиві на первісним й позов. Під час вирішення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі суддя не врахував, що її заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру задоволенню не підлягала у зв`язку із тим, що обставини, на які позивач посилається як підстави для забезпечення позову ніяким чином не підтверджені. Крім того, судом не було враховано і той факт, що застосований арешт на квартиру вартістю понад 35000 доларів США (а саме стільки в середньому вартує трикімнатна квартира в даному районі м. Черкаси) є не співрозмірним з позовними вимогами. До того ж судом не було враховано походження коштів, та те, що вони набуті не спільною працею, а є особистими коштами ОСОБА_3 і позивача до цих коштів не має жодного відношення.

Крім іншого, у даній справі, де є сумнівними доводи позивача і відсутні достатні достовірні належні докази на підтвердження тверджень позивача, суд застосував арешт майна без застосування заходів зустрічного забезпечення позову в порушення ст.. 154 ЦПК України.

Все це в цілому свідчить про упереджене ставлення судді Демчик Р.В. до відповідачів у справі і викликає сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.2,3,10 чинного ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Цивільні справи вирішуються судом на підставі чинного законодавства за умов, що виключають сторонній вплив на нього.

Процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об`єктивності суду є право відводу. Можливість заявити відвід суду має забезпечити надійний захист процесу від ймовірного негативного впливу з боку упередженого суду.

А метою відводу судді є недопущення до вирішення справи упередженого судді, а підстави для відводу судді можуть мати об`єктивний чи суб`єктивний характер.

Відповідно до ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частин 1-3 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Так, ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2019 року З метою забезпечення позову накласти арешт, на майно зареєстроване на праві власності за ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ), а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

Постановою Черкаського апеляційного суду від 09 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 листопада 2019 року скасовано, постановлено нове судове рішення, яким заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Давигори С. А. задоволено частково. З метою забезпечення поданого позову накладено арешт на майно, зареєстроване на праві власності за ОСОБА_1 , а саме на1/2 частину квартиру АДРЕСА_1 .

Суд звертає увагу на те, що в постанові Черкаського апеляційного суду від 9 січня 2020 року зазначено про те, що колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність достатніх підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виник спір з приводу визнання грошових коштів в сумі 55 000 дол. США спільним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також стягнення з ОСОБА_1 половини цієї суми, на яку претендує позивачка як на частку у спільному сумісному майні подружжя та яка безпідставно передана ОСОБА_3 у власність ОСОБА_1 .

Тому у районного суду були всі підстави вважати, що невжиття такого заходу може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист.

З обгрунтувань заяви ОСОБА_1 про відвід мені, як головуючому, вбачається її незгода з рішенням суду в справі, що не є підставою для відводу у даному випадку.

Дійсно, виходячи з норм чинного вітчизняного законодавства, право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Навіть статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Проте, Європейським судом з прав людини в рішенні по справі «Білуха проти України» (Заява № 33949/02) від 9 листопада 2006 року зазначено, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Заявником відводу не доведено, що існують обгрунтовані обставини, що можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, та є самостійною підставою для відводу судді. Також заявником не вказано й інших підстав, що можуть бути визнані будь-ким як пряма чи побічна заінтересованість судді в результаті розгляду справи, що може бути підставою як для відводу, так як і не надано доказів і відомостей того, що суддя вчиняв незаконні дії під час розгляду справи, ігнорував законні вимоги сторони, створював перешкод для реалізації процесуальних прав, нерівно ставився до сторін, нетактовно себе поводив, тощо.

Таким чином, головуючий суддя, що був визначений автоматичним розподілом для розгляду вищевказаного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, про визнання права власності та витребування майна безпідставно набутого шляхом стягнення, - встановивши, що заявником відводу - відповідачем не надано певних доказів на доведення факту наявності обставин, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, дійшов висновку, що відповідач помилилася у своїх висновках щодо наявності підстав для відводу головуючому судді Демчика Р.В.

Тому, дійшовши висновку, що заява ОСОБА_1 про відвід головуючому судді є необгрунтованою вона, відповідно до вимог ст.40 ЦПК України, підлягає вирішенню іншим суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.40, ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про відвід головуючому у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, про визнання права власності та витребування майна безпідставно набутого шляхом стягнення передати до канцелярії суду для визначення судді в порядку передбаченому ч.1 ст.33 ЦПК України.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягають.

Головуючий: Р. В. Демчик