Дата документу 03.04.2020 Справа № 326/4/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2020 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 326/4/20

Провадження № 22-ц/807/1344/20

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду Запорізької області від 11 лютого 2020 року про повернення позовної заяви в складі судді Каряки Д.О. в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позову зазначала, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 22 вересня 2001 року, який розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2018 року. Під час шлюбу ними було придбано автомобіль Богдан 211140, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстровано за відповідачем. Вказаним автомобілем володіє і користується після розірвання шлюбу виключно ОСОБА_2 . Оскільки автомобіль перебуває у володінні відповідача, вона позбавлена можливості надати його експертну оцінку. Виходячи з пропозицій, викладених в соціальних мережах, орієнтовна вартість спірного автомобіля складає 116 900, 00 грн. Зважаючи на відсутність згоди відповідача вирішити спір про розподіл спільно нажитого майна мирним шляхом, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію вартості Ѕ частки автомобіля в сумі 58 450, 00 грн.

Ухвалою Приморського районного суду Запорізької області від 11 лютого 2020 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що позивачем неправильно розраховано та сплачено суму судового збору. Висновок суду, що позовна заява не містить обґрунтування позовних вимог щодо придбання спірного автомобіля за рахунок спільних коштів та посилання на докази придбання автомобіля під час перебування сторін в шлюбі, а також відсутність посилання на норми закону, спростовується змістом позовної заяви.

Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вищевикладені норми процесуального закону, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до частини 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з частиною 3 статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Ухвалою Приморського районного суду Запорізької області від 29 січня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з наступних підстав: позовна заява не містить посилання на статті законів, кодексів, які передбачають стягнення компенсації вартості автомобіля при поділі спільного майна подружжя, не містить обґрунтування позовних вимог щодо придбання спірного автомобіля за рахунок спільних коштів та посилання на докази придбання автомобіля під час перебування сторін в шлюбі; прохальна частина позовної заяви не конкретизована, оскільки не вказано грошову компенсацію вартості Ѕ частини якого автомобіля необхідно стягнути з відповідача; судовий збір сплачено у неналежному розмірі.

07 лютого 2020 року, на виконання вимог вищевказаної ухвали суду, ОСОБА_1 направила засобами поштового зв`язку до суду першої інстанції уточнену позовну заяву, в якій просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію вартості Ѕ частини автомобіля Богдан 211140, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 в сумі 58 450, 00 грн. Крім того, зазначила, що нею сплачено судовий збір відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.176 ЦПК України (а.с. 14-16).

Ухвалою Приморського районного суду Запорізької області від 11 лютого 2020 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву на підставі ч.3 ст. 185 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не виконав вимоги ухвали про усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом термін.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За змістом ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 виклала в ній обставини, якими обґрунтувала свої вимоги, посилаючись на норми законодавства, на яких, на її думку, ґрунтуються вимоги, надала копії відповідних письмових доказів. Зазначила, що оскільки автомобіль знаходиться у відповідача, вона позбавлена можливості надати експертну оцінку його вартості. Заявляючи позовну вимогу про стягнення компенсації вартості Ѕ частини автомобіля, виходила з того, що автомобіль є неподільною річчю та презумпції спільності майна подружжя.

За змістом ст.175 ЦПК України позивач (заявник) на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини.

Відповідно до ч.2 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

При цьому частинами 5, 7 статті 83 ЦПК України, визначено, що у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Якщо зі зміною предмета або підстав позову або поданням зустрічного позову змінилися обставини, що підлягають доказуванню, суд залежно від таких обставин встановлює строк подання додаткових доказів.

З наведеного вбачається, що позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини, а тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні заяви залишати її без руху та повертати заявнику.

При цьому, п.7 ч.2 ст.197 ЦПК України визначено, що саме у підготовчому засіданні суд з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

З наведеного вбачається, що питання оцінки обґрунтованості позову вирішується судом на наступних етапах судового розгляду, та, у разі висновку суду про його необґрунтованість, він може бути залишений без задоволення. Тобто суд не вправі з цих підстав залишити позовну заяву без руху та повертати заявнику.

При цьому судом першої інстанції не враховано те, що суд визначає норму права, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин виходячи зі змісту позовних вимог, та визначається щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог і необхідності захисту порушеного права у спосіб, який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Окрім того, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на те, що оскільки ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, нею вірно сплачено судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції, залишаючи без руху та повертаючи позовну заяву, в тому числі, зазначив, що згідно з п.2 ч.1 ст. 176 ЦПК України, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування, ціна позову визначається саме вартістю всього майна, а не його частини, тому ОСОБА_1 при подачі позовної заяви необхідно сплати судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову (116900), а саме 1169, 00 грн.

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції.

Так, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюванню сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному порядку (безакцептному) порядку.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Із позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію вартості Ѕ частини автомобіля Богдан 211140, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 в сумі 58 450, 00 грн.

Отже, оскільки позивач просила стягнути на її користь грошову компенсацію в розмірі 58 450, 00 грн., а не визнати за нею право власності на Ѕ частини автомобіля, ціна позову визначається на підставі п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, тобто, сумою, яка стягується.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку, що ОСОБА_1 не усунено недоліки позовної заяви.

За вказаних обставин оскаржувану ухвалу не можна визнати такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому на підставі ст. 379 ЦПК України вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Як роз`яснено у п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду Запорізької області від 11 лютого 2020 року про повернення позовної заяви в цій справі скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Постанову складено 03 квітня 2020 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова