ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1181/17 Номер провадження 22-ц/814/931/20Головуючий у 1-й інстанції Гальченко О.О. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі Ачкасовій О.Н.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 20 січня 2020 року, ухвалене суддею Гальченко О.О., повний текст рішення складено - дата не вказана

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про спростування недостовірної та такої, що порочить честь, гідність та ділову репутацію інформації, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої поширенням такої недостовірної інформації, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про спростування недостовірної та такої, що порочить честь, гідність та ділову репутацію інформації, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої поширенням такої недостовірної інформації.

Позовна заява мотивована тим, що 08.02.2017 року близько о 15.30 год. у приміщенні Полтавської районної ради за адресою: вул. Шевченка, 5, м. Полтава під час засідання Постійної комісії районної ради з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів, соціального розвитку села, екології та раціонального природокористування (Земельна комісія) Полтавської районної ради заступник голови Земельної комісії - ОСОБА_1 у присутності депутатів Полтавської райради повідомив, що він не буде приймати участі у голосуванні по питанням надання дозволу ПАТ «Полтавське» щодо землекористування, оскільки йому вранці був телефонний дзвінок від ОСОБА_2 з невідомого номеру, який йому став погрожувати фізичної розправою, а саме, вбивством. Він особисто був присутній на вказаному засіданні Земельної комісій як представник ПАТ «Полтавська», оскільки вирішувалося питання надання дозволів на землекористування даного товариства.

Цього ж дня, 08.02.2017 року він після зазначених подій відразу звернувся до Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області з відповідною заявою про подію щодо неправомірних дій гр. ОСОБА_1 . За результатами розгляду його заяви ДОП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 винесено висновок перевірки по зверненню гр. ОСОБА_10 від 08.02.2017 року, за яким матеріали перевірки списано до справи Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області в порядку Закону України «Про звернення громадян». В ході даної перевірки наведений факт про повідомлення з боку гр. ОСОБА_1 у присутності депутатів Полтавської райради про нібито його телефонний дзвінок про погрози фізичною розправою (вбивством) підтверджують своїми письмовими поясненнями гр. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а гр. ОСОБА_1 взагалі відмовився від пояснень у порядку ст. 63 Конституції України. Доводить до відома суду, що розповсюджена відповідачем інформація не відповідає дійсності та принижує його честь, гідність та ділову репутацію. Крім цього, поширена відповідачем інформація щодо його нібито погроз гр. ОСОБА_1 у телефонному режимі є фактичним твердженням, а не оціночним судженням, оскільки вказану інформацію можна перевірити на відповідність. Відповідач, роблячи відповідну заяву під час засідання Земельної комісії Полтавської районної ради, фактично звинуватив його у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками злочину, відповідальність за який передбачена ст. 129 КК України. Крім цього, поширивши недостовірну інформацію стосовно нього гр. ОСОБА_1 , тим самим принизив його особисту честь, гідність та ділову репутацію, оскільки це призвело до негативної соціальної оцінки його особистості в очах оточуючих, а також негативної суспільної оцінки його ділових і професійних якостей, у зв`язку з чим спричинив йому моральну шкоду, яку оцінює у розмірі 10 000 грн. Вважає, що у даному випадку відповідач, поширивши недостовірну інформацію стосовно нього, зазіхнув на його конституційні права, оскільки ст. 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, для захисту яких він й звернувся до суду з даними позовними вимогами та вважає, що вони є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню. Просив суд: - визнати такими, що не відповідають дійсності, ганьблять йог честь, гідність та ділову репутацію відомості, розповсюджені гр. ОСОБА_1 , а саме: 08.02.2017 року близько о 15-30 год. у приміщенні Полтавської районної ради за адресою: вул. Шевченка, 5, м. Полтава під час засідання Постійної комісії районної ради з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів, соціального розвитку села, екології та раціонального природокористування Полтавської районної ради заступник голови Земельної комісії - гр. ОСОБА_1 у присутності депутатів Полтавської районної ради повідомив, що йому вранці був телефонний дзвінок з невідомого номера від гр. ОСОБА_2 , який погрожував йому фізичною розправою (вбивством); - зобов`язати гр. ОСОБА_1 попросити вибачення у гр. ОСОБА_10 та в якості спростування зачитати резолютивну частину рішення суду в місячний термін після набрання рішенням законної сили без будь-яких особистих або інших коментарів у приміщенні Полтавської районної ради за адресою: вул. Шевченка, 5 м. Полтава під час засідання Постійної комісії районної ради з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів, соціального розвитку села, екології раціонального природокористування Полтавської районної ради у присутності депутатів Полтавської районної ради. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 20 січня 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про спростування недостовірної та такої, що порочить честь, гідність та ділову репутацію інформації, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої поширенням такої недостовірної інформації - задоволено частково.

Визнано такими, що не відповідають дійсності, ганьблять честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_10 , відомості, розповсюджені ОСОБА_1 , а саме: 08.02.2017 року близько 15.30 год. у приміщенні Полтавської районної ради за адресою: вул. Шевченка, 5, м Полтава, під час засідання Постійної комісії районної ради з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів, соціального розвитку села, екології та раціонального природокористування Полтавської районної ради заступник голови Земельної комісії - ОСОБА_1 у присутності депутатів Полтавської районної ради повідомив, що йому вранці був телефонний дзвінок з незнайомого номера від ОСОБА_2 , який погрожував йому фізичної розправою (вбивством).

Зобов`язано ОСОБА_1 попросити вибачення у ОСОБА_10 та в якості спростування зачитати резолютивну частину рішення суду в місячний термін після набрання рішенням законної сили без будь-яких особистих або інших коментарів у приміщенні Полтавської районної ради за адресою: вул. Шевченка, 5, м Полтава, під час засідання Постійної комісії районної ради з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів, соціального розвитку села, екології та раціонального природокористування Полтавської районної ради у присутності депутатів Полтавської районної ради.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 500 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 понесений судовий збір у сумі 2 240 гривень та на користь держави 282,40 гривень.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що поширена відповідачем негативна інформація відносно позивача є недостовірною, оскільки особа, яка її поширила, не довела протилежного (презумпція добропорядності), а тому відповідач зобов`язаний спростувати недостовірну інформацію у такий же спосіб, у який вона була поширена, як зазначено у п. 25 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи». Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, то суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено неправомірність дій відповідача у приниженні його честі, гідності та ділової репутації, оскільки це призвело до негативної соціальної оцінки особистості позивача в очах оточуючих, а також, негативної суспільної оцінки його ділових і професійних якостей, що є підставою для стягнення частково моральної шкоди у розмірі 500 грн., як адекватне відшкодування з урахуванням положень Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, недоведеністю обставини, що мають значення для справи, а також невідповідністю висновків, викладених у рішенні обставинам справи, і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що не відповідає дійсності висновок суду, що поширена ним інформація відносно позивача є недостовірною, адже позивач не довів, а суд виніс рішення лише спираючись на твердження позивача про те, що ним під час засідання комісії у присутності депутатів районної ради було повідомлено, що вранці був телефонний дзвінок з незнайомого номера від ОСОБА_2 , який погрожував фізичною розправою (вбивством), при цьому , наголошує, що вбивством йому ніхто не погрожував, він про це взагалі не говорив, жодного доказу, що мали місце погрози вбивством, матеріали справи не містять, крім позову, письмові пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на які посилається суд, не підтверджують факти, викладені у позові, представник позивача не зміг забезпечити їх явку до суду. Крім цього, відповідач зазначає, що ним неодноразово наголошувалося у суді першої інстанції про те, що йому дійсно був дзвінок невідомої особи, що представилася ОСОБА_2 , при цьому, від особи, що телефонувала, погроз вбивством не було. Така інформація про погрози міститься лише у заяві ОСОБА_12 до поліції та у позові, свідком цього дзвінка був його приятель ОСОБА_13 , який був допитаний судом та підтвердив це, але його показання суд не взяв до уваги. Матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження позовних вимог, але суд задовольнив вимоги позивача, не перевіривши факти, на які він посилається, що свідчить про неправильність встановлення судом обставин, які мають значення для справи, внаслідок необгрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки. Оскаржене рішення суду не містить висновку у чому саме зганьбилася честь, постраждала гідність та ділова репутація позивача, рішення суду в частині зобов`язання попросити вибачення та зачитати резолютивну частину рішення суду порушує ст. 19 Конституції України, яка передбачає, що ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, рішення суду в частині стягнення моральної шкоди 500 грн. є безпідставним та необгрунтованим, судом не вказано, чому саме виразилася моральна шкода позивач та не надано розрахунок такої шкоди, є неправильним розподіл судом судового збору з огляду на часткове задоволення вимог про стягнення моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_10 - адвокат Панченко О.О. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що 08.02.2017 року близько о 15.30 год. у приміщенні Полтавської районної ради за адресою: вул. Шевченка, 5, м. Полтава під час засідання Постійної комісії районної ради з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів, соціального розвитку села, екології та раціонального природокористування (Земельна комісія) Полтавської районної ради заступник голови Земельної комісії - ОСОБА_1 у присутності депутатів Полтавської райради повідомив, що він не буде приймати участі у голосуванні по питанням надання дозволу ПАТ «Полтавське» щодо землекористування, оскільки йому вранці був телефонний дзвінок від ОСОБА_2 з невідомого номеру, який йому став погрожувати фізичної розправою, а саме, вбивством.

ОСОБА_10 особисто був присутній на вказаному засіданні Земельної комісій як представник ПАТ «Полтавська», оскільки вирішувалося питання надання дозволів на землекористування даного товариства.

Цього ж дня, 08.02.2017 року ОСОБА_10 після зазначених подій відразу звернувся до Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області з відповідною заявою про подію щодо неправомірних дій гр. ОСОБА_1 (т.1 а.с. 14-15).

За результатами розгляду заяви ОСОБА_10 ДОП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 винесено висновок перевірки по зверненню гр. ОСОБА_10 від 08.02.2017 року, за яким матеріали перевірки списано до справи Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області в порядку Закону України «Про звернення громадян» (т.1 а.с. 13).

В ході даної перевірки наведений факт про повідомлення з боку гр. ОСОБА_1 у присутності депутатів Полтавської райради про нібито його телефонний дзвінок про погрози фізичною розправою (вбивством) підтверджують своїми письмовими поясненнями гр. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (т.1 а.с. 16,17).

ОСОБА_1 відмовився від дачі пояснень у порядку ст. 63 Конституції України (т.1 а.с. 18).

Відповідачем у запереченні на позовну заяву від 31.05.2018 року було зазначено, що телефонний дзвінок відбувся з невідомого йому номера, і особа, яка телефонувала йому представилася як гр ОСОБА_10 , тобто, відповідач достовірно не знав, що йому телефонував саме гр. ОСОБА_10 , а посилання відповідача на те що абонент представився гр. ОСОБА_10 не знайшло свого документарного підтвердження.

Суд першої інстанції встановив, що ні відповідач, ні його представник не надали до суду доказів того, що вранці 08.02.2017 року відповідачеві телефонував саме гр. ОСОБА_10 та під час телефонної розмови погрожував вчинити над ним фізичну розправу, про що у подальшому гр. ОСОБА_15 повідомив у стверджувальній формі повідомив депутатів Полтавської районної ради, які були присутні під час засідання Постійної комісії районної ради з питань агропромислового комплексу, земельних ресурсів, соціального розвитку села, екології та раціонального природокористування.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є визнання такими, що не відповідають дійсності, ганьблять честь позивача, його гідність та ділову репутацію, стягнення моральної (немайнової) шкоди, завданої поширенням такої недостовірної інформації.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обгрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

В ході розгляду судом першої інстанції даної справи, Полтавським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області був наданий оригінал матеріалів висновку №1622 по зверненню 08.02.2017 р. гр. ОСОБА_10 із заявою до поліції, який був досліджений судом.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не довів, а суд виніс рішення лише, спираючись на твердження позивача, не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи містять докази на підтвердження позовних вимог, а саме висновком перевірки по зверненню гр. ОСОБА_10 за фактом подій 08.02.2017 р., з якого вбачається, що опитані в ході перевірки свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили ті обставини, що на засіданні земельної комісії ОСОБА_1 повідомив те, що з невідомого номера йому був телефонний дзвінок від особи, яка представилася ОСОБА_2 , який погрожував йому фізичною розправою (т.1 а.с. 16,17).

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду не містить висновку у чому саме зганьбилася честь, постраждала гідність та ділова репутація позивача, що рішення суду в частині зобов`язання попросити вибачення та зачитати резолютивну частину рішення суду порушує ст. 19 Конституції України, яка передбачає, що ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, що рішення суду в частині стягнення моральної шкоди 500 грн. є безпідставним та необгрунтованим, оскільки рішення суду достатньо мотивовано в частині підстав для задоволення вказаних позовних вимог.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції неправильно проведений розподіл та стягнення судових витрат за вимогу про стягнення моральної шкоди, оскільки згідно п.5 ч. 2 Закону України «Про судовий збір» з позовної заяви про захист честі та гідності фізичної особи, ділової репутації фізичної особи, а саме з позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору при подачі позову до суду складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (тобто 0,4 х1600 грн. на 01.01.2017 р. = 640 грн.), а з позовної заяви про відшкодування моральної шкоди - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто судовий збір складав 1600 грн. По справі вбачається, що позивачем сплачено згідно квитанцій 640 грн. та 1600 грн. (т.1 а.с. 1,2). Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1600 грн. становить не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто є сталим і не може бути пропорційно зменшеним від розміру задоволеного позову, тому апеляційний суд не вбачає порушень в частині розподілу судових витрат.

В частині стягнення судом першої інстанції з відповідача судового збору у розмірі 282,49 грн. на користь держави, то мотивувальна частина рішення не містить обгрунтування суду в цій частині, тому апеляційний суд позбавлений можливості перевірити правильність такого стягнення та вважає, що відповідач має можливість звернутися до суду першої інстанції з відповідними заявами у порядку ст. 269 чи ст. 271 ЦПК України.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд у складі колегії суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 20 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 квітня 2020 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов