Ухвала

03 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 552/4736/19

провадження № 61-5790ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Євграфовою Олександрою Олександрівною, на постанову Полтавського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Київський відділ державної виконавчої служби у місті Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про стягнення заборгованості по аліментам, стягнення пені,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Київський відділ державної виконавчої служби у місті Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, у якому просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 39 560 грн 28 коп. та неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 39 650 грн 28 коп., всього 79 120 грн 56 коп.

Рішенням Київського районного суду міста Полтава від 24 жовтня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 39 560 грн 28 коп., неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 39560 грн 28 коп., всього 79 120 грн 56 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Київського районного суду міста Полтави від 24 жовтня 2019 року змінено, зменшивши суму стягнутої заборгованості по аліментам з 39 560 грн 28 коп. до 8 043 грн 90 коп. та суму неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з 39 560 грн 28 коп. до 8 043 грн 90 коп., а всього з 79 120 грн 56 коп. до 16 087 грн 80 коп. Змінено розподіл судових витрат.

24 березня 2020 року засобами поштового зв`язку представник ОСОБА_1 - адвокат Євграфова О. О. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Полтавського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є стягнення заборгованості по аліментам та стягнення пені у загальному розмірі 79 120 грн 56 коп., у зв`язку з чим, ціна позову у справі № 552/4736/19 не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому справа є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.

У поданій касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Євграфова О. О. посилається на наявність обставин, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки особа, яка подає касаційну скаргу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи, а також справа має виняткове значення для заявника.

Разом з тим, перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що справа становить виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, так і для висновку про те, що заявник позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Євграфовою О. О. на постанову Полтавського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Євграфовою Олександрою Олександрівною, на постанову Полтавського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Київський відділ державної виконавчої служби у місті Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про стягнення заборгованості по аліментам, стягнення пені відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська
С. Ю. Бурлаков
В. М. Коротун