Номер провадження: 22-ц/813/1668/20
Номер справи місцевого суду: 509/975/16-ц
Головуючий у першій інстанції Кочко В.К.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Маслова Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та Головного управління Держгеокадастру в Одеській області на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу самовільно побудованих конструкцій, зобов`язання привести у відповідність дані геокадастрової карти, стягнення моральної шкоди, за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками шляхом демонтажу паркану та приведення параметрів огорожі у відповідності до норм законодавства, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ

Процесуальний рух справи та позиції сторін в суді першої інстанції.

В березні 2016 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись з позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом приведення до відповідності меж земельної ділянки відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку та даних земельно-кадастрової документації, яку згодом було уточнено.

12 квітня 2016 року представник позивачів звернувся до суду з заявою про об`єднання в одне провадження позовних вимог по справі № 509/3459/14-ц за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 та по справі № 509/975/16-ц за позовною заявою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом приведення до відповідності меж земельної ділянки відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку та даних земельно-кадастрової документації.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 12.04.2016 року справи об`єднано в одне провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами: ОСОБА_3 є власницею земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої у АДРЕСА_1 ради Овідіопольського району Одеської області згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 843997 від 24 жовтня 2005 року. Цільове призначення земельної ділянки - будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Також позивач є власницею земельної ділянки площею 0,1060 га, розташованої у АДРЕСА_2 . Право власності підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 726976 від 28 серпня 2012 року. Цільове призначення земельної ділянки - будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та обидві ділянки межують між собою. ОСОБА_4 є власником суміжної земельної ділянки, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.03.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Осінцевою В.М. за реєстровим № 498. Власниками суміжних земельних ділянок є відповідачі ОСОБА_1 , земельна ділянка якої розташована за адресою: АДРЕСА_4 та ОСОБА_5 , земельна ділянка якої розташована за адресою: АДРЕСА_5 . Земельні ділянки позивачів від земельних ділянок відповідачів відділяє паркан, який позивачі побудували за власні кошти. У 2012 році ОСОБА_1 побудувала кам`яні споруди (сараї), використовуючи для цього всупереч норм законодавства України стіну паркану позивачів. ОСОБА_5 побудувала дерев`яні сітки, також використовуючи для цього всупереч норм законодавства України стіну паркану позивачів. ОСОБА_3 зазначає, що зверталась до відповідачів з проханням про демонтаж незаконно збудованих конструкцій, однак відповідачі на прохання не реагували. У травні 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 заселили до незаконно збудованих конструкцій тварин, а саме: кролів, курей, качок та півнів, чим завдають незручностей позивачам, що полягає у псуванні тваринами повітря, постійний галас, бруд, який летить з сусідніх ділянок та імовірність підчепити якусь хворобу. Окрім цього, у позовній заяві позивачі посилаються на порушення ОСОБА_1 межових знаків та переміщення спільної з ділянкою позивача межі вглиб земельної ділянки ОСОБА_3 на 2 м., чим грубо порушено норми Земельного кодексу України про добросусідство. В свою чергу ОСОБА_5 порушила межові знаки та перемістила спільну з земельною ділянкою позивачки межу вглиб земельної ділянки ОСОБА_3 на 1 м. На прохання позивачів до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 самостійно відновити межі земельних ділянок відповідно до даних земельно-кадастрової документації відповідачі не відреагували, порушуючи й надалі законні права та інтереси позивачів.

За зустрічним позовом, який неодноразово було уточнено, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 просили суд, зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у праві користування земельною ділянкою ОСОБА_1 , шляхом приведення параметрів огорожі на правій від фасаду межі ділянок ОСОБА_1 АДРЕСА_4 та ОСОБА_3 АДРЕСА_1 у відповідність до норм законодавства, в тому числі: висота не більше 2-х метрів, прозора; перенесення з противорітної межі земельної ділянки АДРЕСА_4 незаконно побудованої кам`яної межової стіни на східну межу належної ОСОБА_3 земельної ділянки АДРЕСА_2 ; перенесення з противорітної межі земельної ділянки АДРЕСА_5 незаконно побудованої кам`яної межової стіни на східну межу належної ОСОБА_3 земельної ділянки АДРЕСА_10 ; зобов`язати ОСОБА_3 сплатити на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 2587, 53 грн, та моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн; зобов`язати ОСОБА_3 сплатити на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн, мотивуючи тим, що порушено їх права на вільне і безпечне користування своїми земельними ділянками.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області (суддя Кочко В.К.) від 07 вересня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задоволено частково. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_5 відмовлено в повному обсязі. Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом демонтажу самовільно побудованої конструкції (прибудови). Зобов`язано ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом демонтажу самовільно побудованої конструкції (прибудови). Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру в Одеській області привести у відповідність дані геокадастрової карти України шляхом внесення змін в координати поворотних точок земельних ділянок за адресами:

АДРЕСА_10 код № :02:005:1266

земельна ділянка АДРЕСА_11 код №:02:005:1269

земельна ділянка АДРЕСА_2 код №:02:005:1268

земельна ділянка АДРЕСА_3 код №:02:005:1316

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовлено (т. 4, а.с. 236-242).

Процесуальний рух справи та позиції сторін в суді апеляційної інстанції.

16 жовтня 2018 року, не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу до Апеляційного суду Одеської області. Апелянт вважає, що оскаржуване рішення прийнято з суттєвими порушеннями процесуального права, в тому числі щодо юрисдикції судочинства, що є наслідком невірної оцінки доказів. Суд порушив розумні строки розгляду справи та при винесенні рішення, суд підмінив собою повноваження органів державної влади та місцевого самоврядування і фактично передав у власність позивачів земельну ділянку, що належить державі, в особі громади, в обхід передбаченої законом процедури. Окрім того розміщення надвірних конструкцій ОСОБА_1 жодним чином не порушує жодних прав позивачів. Навпаки збудовані позивачами паркани на межі з земельною ділянкою апелянта створюють перешкоди у користуванні ОСОБА_1 своєю ділянкою, оскільки земельна ділянка належним чином не освітлюється та не провітрюється. Тому апелянт просить скасувати рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 жовтня 2018 року та винести нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовити в повному обсязі, а зустрічні позови ОСОБА_1 , ОСОБА_5 задовольнити в повному обсязі (т. 4, а.с. 266-272).

Ухвалою судді Апеляційного суду Одеської області Погорєлової О.С. від 30 жовтня 2018 року було поновлено строк апеляційного оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 (т. 5, а.с. 4-5).

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 30 жовтня 2018 року справу було призначено до судового розгляду (т. 5, а.с. 8).

31 жовтня 2018 року до Апеляційного суду Одеської області надійшла апеляційна скарга Головного управління Держгеокадастру в Одеській області на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 вересня 2018 року у вищезазначеній цивільній справі. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції неповно досліджено фактичні обставини справи та зроблено хибні висновки. Судом проігноровано факт що технічна документація, щодо встановлення меж спільних земельних ділянок, на яку посилається суд, не погоджувалась у Відділі Овідіольського району Головного управління Держгеокадастру в Одеській області. Крім того рішення суду є неконкретним, нечітким та не зрозумілим для його виконання, не зрозуміло які саме зміни в координати поворотних точок вказаних земельних ділянок повинні бути внесенні до публічної кадастрової карти України. Тому апелянт просить скасувати рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 жовтня 2018 року та винести нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (т. 5, а.с. 11-15).

Ухвалою судді Апеляційного суду Одеської області Погорєлової О.С. від 11 грудня 2018 року було поновлено строк апеляційного оскарження та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (т. 5 а.с. 27-28).

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 11 грудня 2018 року справу було призначено до судового розгляду (т. 5, а.с. 31).

26.12.2018 року до апеляційного суду від представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - адвоката Колесникова Костянтина Геннадійовича надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Представник позивачів вказує, що доводи апеляційної скарги необґрунтовані та безпідставні. Відповідачі порушуючи нормативні параметри побудували конструкції для тримання тварин прямо від стіни (паркану) позивачів, що розташований на бічній межі, що підтверджується висновками експерта № 113 судової будівельно-технічної експертизи від 23.07.2015 року. Представник позивачів просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін (т. 5, а.с. 34-42).

В зв`язку з ліквідацією Апеляційного суду Одеської області протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа була розподілена колегії суддів Одеського апеляційного суду в складі головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04.02.2019 року справа була прийнята до провадження та призначена до розгляду (т. 5, а.с. 56-59).

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_6 та представник відповідача ОСОБА_2 просили задовольнити апеляційну скаргу, представник позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_7 щодо задоволення апеляційної скарги заперечував. Інші учасники провадження в судове засідання не з`явились. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, пояснення учасників провадження, які з`явились, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що будівництво сараю та дерев`яних кліток безпосередньо з використанням в якості несучої конструкції паркану, який збудований позивачами та є їх власністю, порушує права позивачів як власників земельної ділянки та паркану зокрема, відповідачами порушено правила добросусідства, а також санітарні та будівельні норми. Окрім того, ОСОБА_1 здійснено самочинне будівництво, чим порушено права позивачів як власників суміжних земельних ділянок. Тому суд вирішив задовольнити позовні вимоги позивачів в частині зобов`язання відповідачів усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом демонтажу самовільно побудованих конструкцій (прибудов).

Також суд першої інстанції встановив, що згідно експертного висновку щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_3, АДРЕСА_10; АДРЕСА_11; АДРЕСА_2 (4 шт. ) встановлено, що межі земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_3; АДРЕСА_10; АДРЕСА_11; АДРЕСА_2 ; кадастрові номери: :02:005:1266, :02:005:1269, :02:005:1268, :02:005:1316 не відповідають місцю розташуванню земельних ділянок згідно локального коригування генерального плану житлового масиву «Чорноморка-2» (АДРЕСА_2 та АДРЕСА_13). Тому суд дійшов висновку, що план схеми розміщення земельних ділянок публічної кадастрової карти за адресами: АДРЕСА_3, АДРЕСА_10 ; АДРЕСА_11 ; АДРЕСА_2 та за адресами: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 та дані, які містяться в Державному земельному кадастрі, не відповідають картині розміщення вищезазначених ділянок на місцевості у дійсності. Так суд задовольнив позовні вимоги у відповідній частині шляхом зобов`язання Головного управління Держгеокадастру в Одеській області привести у відповідність дані геокадастрової карти України шляхом внесення змін в координати поворотних точок відповідних земельних ділянок за адресами АДРЕСА_12. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачами не доведено в чому саме полягає завдана моральна шкода, не доведено причинного зв`язку між діями відповідачів та моральними втратами позивачів, тож в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог суд зазначив, що позивачами не надано суду доказів того, що порушені їх права на вільне та безпечне користування їхніми земельними ділянками ОСОБА_3 . Клопотань від позивачів за зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про призначення будь-яких експертиз стосовно вищевказаного питання не надходило.

Апеляційний суд частково задовольняючи апеляційну скаргу вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно було встановлено судом першої інстанції ОСОБА_3 є власницею земельної ділянки площею 0,1000 га, розташованої у АДРЕСА_1 . Право власності підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 843997 від 24 жовтня 2005 року. Цільове призначення земельної ділянки - будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Окрім цього, ОСОБА_3 є власницею земельної ділянки площею 0,1060 га, розташованої у АДРЕСА_2 . Право власності підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 726976 від 28 серпня 2012 року. Цільове призначення земельної ділянки - будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та обидві ділянки межують між собою.

ОСОБА_4 є власником суміжної земельної ділянки, площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Право власності на земельну ділянку підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 15.03.2013р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Осінцевою В.М. за реєстровим № 498.

Власниками суміжних земельних ділянок є ОСОБА_1 , земельна ділянка якої розташована за адресою: АДРЕСА_4 та ОСОБА_5 , яка є власницею земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_5 .

З наявних в справі матеріалів фотофіксації вбачається, що позивачами було побудовано паркан, який відділяє належні їм земельні ділянки від суміжних ділянок відповідачів. Окрім цього вбачається, що ОСОБА_1 побудувала кам`яні споруди (сараї), використовуючи для цього стіну спорудженого позивачами паркану. Відповідач ОСОБА_5 побудувала дерев`яні сітки, використовуючи для цього стіну встановленого позивачами паркану.

Відповідно до висновку експерта № 113 від 23.07.2015 року. Згідно з вказаним експертним висновком огорожа, побудована ОСОБА_3 каскадом із каменя-ракушечника з перепадом висот від 1,67 м в ділянці прибудованого підвалу ОСОБА_1 до 2,15 м в ділянці прибудованого ОСОБА_1 гаражу та навісу по межі із земельною ділянкою № АДРЕСА_5 висота огорожі складає від 1,8 м до 2,20 м, максимальне значення 3,0 м має в місці розташування літнього приміщення - тераси (заміри висоти огорожі проведені з боку земельної ділянки № АДРЕСА_1) . На верхній частині огорожі встановлені металеві козирки для запобігання стікання атмосферної вологи на сусідні ділянки. На сусідніх ділянках висота огорожі складається з висоти фундаменту (підпорної стінки) та висоти самої огорожі і складає з боку земельної ділянки № АДРЕСА_4 - максимально 3,85 м, з боку земельної ділянки № АДРЕСА_5 - максимально 4,0 м. На земельній ділянці № АДРЕСА_1 кущі та дерева, вздовж межі із земельною ділянкою № АДРЕСА_4, висаджені з порушенням вимог ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», п. 5.12, таблиця 5,2: відстань від будівель і споруд, об`єктів інженерного благоустрою до осі стовбура дерева приймають 5,0 м, кущів - 1,5 м. Побудована на підпорній стінці огорожа земельної ділянки № АДРЕСА_1 використовується власникам сусідніх земельних ділянко № АДРЕСА_4 та № АДРЕСА_5 в якості огороджуючих конструкцій (стін) своїх господарських будівель: гаражу, навісу, господарської будівлі з підвалом, сараю для утримання птиці - на земельній ділянці № АДРЕСА_4 та навісу сараю та господарської споруди (сарай для утримання птиці та кролів) по дерев`яному каркасу обтягнутої поліетиленовою плівкою - на земельній ділянці № АДРЕСА_5. Згідно з п. 3.19* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» поверховість забудови, граничні розміри житлових будинків, площа забудови, вимоги до господарських будівель, їх складу, огорожі ділянок, благоустрою території встановлюються місцевими правилами забудови (План зонування території, Детальний план території). Розроблення таких правил та їх затвердження здійснюється відповідно до норм Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про регулювання містобудівної діяльності». Відомості про наявність Плану зонування території, Детального плану території с. Мізікевича Овідіопольського району відсутні. У разі, якщо через відсутність таких правил питання огорожі ділянок залишається не врегульованим, внаслідок чого можуть виникати конфлікти з питання влаштування парканів, їх конструкцій, для вирішення конкретної ситуації застосовуються положення Земельного кодексу України щодо добросусідства та спільного використання межових споруд (т. 1, а.с. 187-188).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 96 ЗК України встановлює обов`язки землекористувачів.

За змістом ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до п. 6.7 ДБН Б.2.2-5:2011 дозволено проектувати огородження як окремих ділянок, так і усієї прибудинкової території садибної забудови. Висота огороджень має бути не більше ніж 2,0 м. на межі сусідніх земельних ділянок та не більше ніж 2,5 м. на межі з вулицею для забезпечення нормативної інсоляції та провітрювання суміжних територій.

Отже, оскільки висота огорожі, побудованою ОСОБА_3 не відповідає встановленим законом будівельним нормам, що порушує права власників суміжних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , апеляційний суд враховує відповідні доводи апеляційної скарги та скасовує рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні зустрічного позову.

Щодо доводів апелянта. В висновку експерта № 113 від 23.07.2015 року було встановлено, що ОСОБА_1 при будівництві господарських будівель і споруд на земельній ділянці № АДРЕСА_4 порушила вимоги ДБН 360-92**» Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень»: п. 3.25, п. 5.12, таблиця 5.2. Також експерт зазначив, що при будівництві дерев`яних господарських споруд для утримання птиці та кролів на земельній ділянці № АДРЕСА_5 порушено вимоги ДБН 360-92**»Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень»: п. 3.25, п. 3.33, п. 3.35, п. 4.26, п. 5.12, таблиця 5.2. При розміщенні вигрібної ями на земельній ділянці № АДРЕСА_5 було порушено п. 2.22 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.03.2011 року № 145; 3.25б* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень»; додаток 8.1 (обов`язковий) Таблиця ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». Отже, експертом дійсно були встановлені порушення ОСОБА_1 будівельних норм. Тому, посилання апелянта стосовно того, що господарські споруди, встановлені ОСОБА_1 не порушуються жодних прав позивачів (за первісним позовом) відхиляються апеляційним судом. При цьому будь-яке клопотання про призначення експертизи стороною не заявлялась.

Крім того, відповідно до експертного висновку щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_3, АДРЕСА_10; АДРЕСА_11; АДРЕСА_2 (4 шт. ) встановлено, що межі земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_3; АДРЕСА_10; АДРЕСА_11; АДРЕСА_2 ; кадастрові номери: :02:005:1266, :02:005:1269, :02:005:1268, :02:005:1316 не відповідають місцю розташуванню земельних ділянок згідно локального коригування генерального плану житлового масиву «Чорноморка-2» ( АДРЕСА_2 та АДРЕСА_13), а саме: - зем. ділянка по АДРЕСА_3 межує з земельними ділянками по АДРЕСА_14 та АДРЕСА_15 та зем. ділянкою по АДРЕСА_10 , а згідно план схеми розміщення земельних ділянок публічної кадастрової карти та даних Державного земельного кадастру щодо координат поворотних точок земельних ділянок кадастрові номери: :02:005:1266, :02:005:1269, :02:005:1268, :02:005:1316 відстань між цими ділянками складає віє 0,5 метра до 9,5 метра; - зем. ділянка по АДРЕСА_10 межує з земельними ділянками по АДРЕСА_5 та зем. ділянками по АДРЕСА_11 та АДРЕСА_2 , а згідно план схеми розміщення земельних ділянок публічної кадастрової карти та даних Державного земельного кадастру щодо координат поворотних точок земельних ділянок кадастрові номери: :02:005:1266, :02:005:1269, :02:005:1268, :02:005:1316 відстань між цими ділянками складає від 4,5 метра до 6,0 метра; - зем. ділянка по АДРЕСА_2 межує з земельними ділянками по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_4 та зем. ділянкою по АДРЕСА_10 , а згідно план схеми розміщення земельних ділянок публічної кадастрової карти та даних Державного земельного кадастру щодо координат поворотних точок земельних ділянок кадастрові номери: :02:005:1266, :02:005:1269, :02:005:1268, :02:005:1316 відстань між цими ділянками складає від 10 метра до 11 метрів. Зазначене свідчить про те, що план схеми розміщення земельних ділянок публічної кадастрової карти за адресами: АДРЕСА_3, АДРЕСА_10 ; АДРЕСА_11 ; АДРЕСА_2 та за адресами: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 та дані, які містяться в Державному земельному кадастрі, не відповідають картині розміщення вищезазначених ділянок на місцевості у дійсності (т. 3, а.с. 132-138). Тому, оскільки не виявляється можливим належним чином встановити місце розташування земельної ділянки ОСОБА_3 у співвідношенні до земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_5 та інших суміжних ділянок позовні вимоги в частині зобов`язання ОСОБА_3 перенесення з проти ворітної межі земельної ділянки № АДРЕСА_4 кам`яної межової стіни на східну межу земельної ділянки АДРЕСА_2 та перенесення з проти ворітної межі земельної ділянки № АДРЕСА_5 кам`яної межової стіни на східну межу земельної ділянки АДРЕСА_10 підлягають частковому задоволенню.

Фактично, задовольняючи позовні вимоги в цій частині апеляційний суд виходить з концепції прогібіторного захисту права (ч. 2 ст. 386 ЦК України), але визначає, що такі дії можуть бути вчинені лише після встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_3, АДРЕСА_10; АДРЕСА_11; АДРЕСА_2 (4 шт .) кадастрові номери: :02:005:1266, :02:005:1269, :02:005:1268, :02:005:1316.

При цьому, апеляційний суд одночасно звертає увагу на те, що посилання апелянта на самовільне захоплення ОСОБА_3 земель Таїровської селищної ради відхиляються апеляційним судом, оскільки є предметом іншого спору з іншим суб`єктним складом. Селищна рада до участі в цій справі не залучалася. Вказані обставини повинні бути враховані при виконанні рішення суду в частині вище зазначених позовних вимог.

Доводи апелянта в частині задоволених позовних вимог до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області підлягають частковому задоволенню, а рішення суду в цій частині - скасуванню з закриттям провадження в справі, оскільки вказані вимоги позивача підлягають розгляду в рамках іншого провадження за правилами іншого судочинства. Відповідно позивачу роз`яснюється право на звернення до суду належної юрисдикції з відповідними позовними вимогами.

Інші доводи апеляційної скарги не спростували висновків суду першої інстанції та не знайшли свого підтвердження. Одночасно апеляційний суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, а суд першої інстанції не в повній мірі встановив всі обставини, які мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, апеляційний суд, на підставі ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, скасовує прийняте судом першої інстанції рішення в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог та ухвалює в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову. Також апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області та закриває цивільне провадження в цій частині.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та Головного управління Держгеокадастру в Одеській області - задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 вересня 2018 року - в частині зобов`язання Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (про приведення у відповідність дані геокадастрової карти) скасувати, (цивільне) провадження в цій частині закрити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 вересня 2018 року - в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_5 - скасувати, ухвалити в скасованій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками шляхом демонтажу паркану та приведення параметрів огорожі у відповідності до норм законодавства, стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди в праві користування земельною ділянкою ОСОБА_1 шляхом:

приведення параметрів огорожі на правій від фасаду межі ділянок № АДРЕСА_4 та № АДРЕСА_1 у відповідності до норм законодавства;

перенесення з проти ворітної межі земельної ділянки № АДРЕСА_4 кам`яної межової стіни на східну межу земельної ділянки АДРЕСА_2 .

Зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди в праві користування земельною ділянкою ОСОБА_5 шляхом:

приведення параметрів огорожі на лівій від фасаду межі ділянок № АДРЕСА_5 та № АДРЕСА_1 у відповідності до норм законодавства;

перенесення з проти ворітної межі земельної ділянки № АДРЕСА_5 кам`яної межової стіни на східну межу земельної ділянки АДРЕСА_10 .

Зустрічний позов в іншій частині залишити без задоволення.

В іншій частині Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 вересня 2018 року рішення залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко

Повний текст постанови виготовлено 31 березня 2020 року

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

05.03.2020 року м. Одеса