ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3199/20 Справа № 208/8244/19 Суддя у 1-й інстанції - Івченко Т.П. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2019 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Новий", Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію "Акціонерного комерційного банка "Новий" Тімоніна Олександра Олексійовича, Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕСАЙМЕНТ", Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Василенка Олега Анатолійовича про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, визнання недійсним свідоцтва, за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ "АКБ "Новий", Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію "АКБ "Новий" Тімоніна О.О., ТОВ "ФК "ЕСАЙМЕНТ", Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Василенка О.А. про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, визнання недійсним свідоцтва, за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону. Разом з позовною заявою ОСОБА_1 було подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2019 року було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову. Роз`яснено ОСОБА_1 право на звернення із даною заявою при зверненні до Господарського суду Дніпропетровської області.

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та на неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку стосовно того, що даний позов повинен розглядатися в порядку господарського судочинства. А також апелянт зазначає, що судом першої інстанції не була врахована нагальна потреба в забезпеченні позову, що була відображена позивачем в його заяві.

ТОВ "ФК "ЕСАЙМЕНТ" та ПАТ "АКБ "Новий" відповідно до положень ст. 360 ЦПК України подали відзиви, в яких просили апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2019 року - залишити без змін, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів апелянта.

Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подачі відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , не скористались.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - залишити без змін, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції посилався на те, що ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2019 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 з підстав не підсудності заявленого спору, як належного до розгляду в порядку господарського судочинства, а тому заявлене клопотання не підлягає задоволенню, так як провадження по справі судом не відкрито.

Із вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Перелік видів такого забезпечення передбачено ч. 1 ст. 150 ЦПК України, який не є вичерпним, а тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідальності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Із оскаржуваної ухвали вбачається, що вона має належне обґрунтування відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову та постановлена відповідно до норм процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки судом першої інстанції вірно надано правовий висновок щодо того, що справа повинна слухатись в порядку ГПК України, адже сторонами в зазначених договорах є юридичні особи, у зв`язку з чим ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2019 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 .

Вказана ухвала суду першої інстанції залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 березня 2020 року, в якій колегією суддів встановлено, що апелянт не надав належних доказів того, в чому саме порушено його право, не зазначив обставин того, що апелянт звернувся до суду за захистом свого права в зв`язку з тим, що нерухоме майно протиправно вибуло поза межами його волі.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу на те, що ні у своєму позові, ні у заяві про забезпечення позову апелянт не приводить належних, достатніх та допустимих доказів та доводів того, що він є власником або співвласником майна, яке передано за оспорюваними договорами.

Враховуючи те, що законний інтерес позивача щодо майна, яке є предметом оспорюваних договорів, відсутній, безпідставними є доводи ОСОБА_1 про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до ускладнення або неможливості ефективного захисту його порушених прав або інтересів.

Ухвала суду постановлена на повно з`ясованих обставинах справи з дотриманням норм процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін, враховуючи, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду. Суд не допустив порушень процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування ухвали суду.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, суд першої інстанції при вирішенні даного питання дотримався вимог процесуального закону, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2019 року про відмову у забезпеченні позову- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова