ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3969/20 Справа № 201/6199/18 Суддя у 1-й інстанції - Борис О. Н. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

позивач-Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 листопада 2019 року, ухваленого суддею Борис О.Н. в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 22 листопада 2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - Позивач, ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - Відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначив, що 28 квітня 2014 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі - ТОВ «ФК «ЦФР») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №816536984, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 13820,00 грн., на умовах, визначених Договором.

Відповідач не виконала зобов`язань за Кредитним договором, відсотки не сплачувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість за договором в сумі 35 655,12грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 12 283,87 грн.; заборгованість по відсоткам - 3,48грн., заборгованість за платою за управління кредитом - 16 457,77 грн., заборгованість за пенею - 6910,00 грн.

Окрім того, позивач вказав, що між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким право вимоги за вказаним вище кредитним договором було відступлене ТОВ «ФК «ЄАПБ», згідно умов якого, ТОВ «ФК «ЦФР» відступило позивачу право грошової вимоги до відповідача за зазначеним кредитним договором.

Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором №816536984 від 28 квітня 2014 року в сумі 35 655,12 гривень та судові витрати по справі.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 листопада 2019 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення.

Позивач, ТОВ «ФК «ЄАПБ», будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, ставить питання про скасування ухваленого судового рішення та ухвалення нового, яким у повному обсязі задовольнити заявлені позивачем позовні вимоги та вирішити питання щодо розподілу, понесених позивачем судових витрат.

Скаржник не погоджується із висновком суду щодо пропущення позивачем строку звернення до суду з вимогами до відповідача ОСОБА_1 . При цьому, посилаючись на норми статей 256, 257, 261 ЦК України вказує на те, що перебіг позовної давності за кредитним договором починається зі спливом встановленого строку повного виконання кредитних зобов`язань. Вказує, що, відповідно до додатку до кредитного договору дата повернення кредиту визначена 21 квітня 2017 року, а відтак, строк позовної давності у цій справі необхідно відраховувати з 21.04.2017, і закінчується цей строк відповідно через три роки -21.04.2020 року, тому позивач, звернувшись до суду першої інстанції у травні 2018 року не пропустив строк позовної давності.

Позивач наголошує на тому, що відповідно до умов кредитного договору позичальник прийняла кредит на наступних умовах:4.1. Сума кредиту, валюта кредиту - 13820 грн.; 4.2.Річна відсоткова ставка за кредитом 0,01% річних; 4.3 строк на який надається кредит 36 місяців. На виконання пунктів кредитного договору було сформовано графік платежів, з яким відповідач була ознайомлена та підписала його. Відповідно до графіку, відповідач повинна була здійснювати проплати по кредиту до повного виконання кредитного зобов`язання. Відповідно до графіку платежів, відповідач повинна була здійснювати погашення заборгованості щомісячними рівними платежами в сумі 866,28 грн., починаючи з 28.04.2014 по 21.04.2017 включно. Оскільки умовами кредитного договору передбачені окремі самостійні зобов`язання які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Зважаючи на викладене, скаржник вважає, що висновок суду щодо пропуску позивачем строків позовної давності не відповідає матеріалам справи та дійсним обставинам справи, оскільки платежі по яким не сплив строк позовної давності знаходяться в графіку платежів у часовому періоді з червня 2015 року по дату остаточного повернення кредиту, тобто підлягають задоволенню 23 платежі з червня 2015 по квітень 2017 року.

Окрім того, позивач звертає увагу, що у п.24 Загальних умов ТОВ «ФК «ЦФР» з надання фізичним особам кредитів, сторони досягли згоди про те, що позовна давність за спорами, які виникають з кредитного договору, включно з відшкодування збитків, сплати неустойки тощо, становить 50 років, що є договором про збільшення строку позовної давності.

Позивач наголошує на тому, що наведені в апеляційній скарзі три позиції обчислення строку позовної давності за кредитним договором, вказують на помилковий висновок суду про сплив позовної давності.

Також, скаржник вказує, що при формуванні розрахунку заборгованості було допущено помилку, а саме зазначено управління кредитом, зазначаючи, що ця плата є щомісячною платою за кредитом, який вказано у графіку платежів, тому вважає твердження відповідача про те, що умови правочину щодо стягнення плати за управлінням кредиту є нікчемним, неправильними та необґрунтованими.

Відзив на апеляційну скаргу позивача не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині повної відмови у задоволенні позовних вимог, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Судом установлено, що 22 листопада 2018 року по справі було ухвалено заочне рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості за кредитним договором №816536984 від 28.04.2014 в сумі 35655,12 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 1762,00 грн.

18 жовтня 2019 року ухвалою суду заочне рішення суду від 22 листопада 2018 року скасовано та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Суд встановив, що 28 квітня 2014 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №816536984, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 13820,00 грн., на строк 36 місяців за сплатою 0,01% річних (а.с.5).

14 липня 2017 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № 816536984 від 28 квітня 2014 року було відступлене на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с. 18-21).

Відповідач всупереч умовам кредитного договору зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість перед позивачем за договором №816536984 від 28.04.2014 в сумі 35 655,12 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу - 12 283,87 грн.; заборгованість по відсоткам - 3,48 грн., заборгованість за платою за управлінням кредитом - 16 547,77 грн., пеня - 6910,00 грн. (а.с. 15).

Відповідач прострочила погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, не виконавши належним чином взятих на себе за договором зобов`язань.

Суд першої інстанції, відповляючи позивачу у задоволенні позовних вимог виходив з того, що останній платіж за кредитним договором № 816536984 від 28.04.2014 відповідачем було здійснено 02 жовтня 2014 року, а позову заяву до суду направлено 16 липня 2018 року, тобто після спливу трирічного строку з дня останнього платежу і відповідач просить про застосування строку позовної давності.

Проте колегія суддів не може у повному обсязі погодитись з висновками суду першої інстанції та частково погоджується з доводами скаржника, викладеним в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Зазначених вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

'Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За змістом статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу положень статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність, відповідно до статті 257 ЦК України, встановлена тривалістю у три роки.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Матеріалами справи встановлено, що Позивач, ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором 08 червня 2018 року (а.с.3).

Окрім того, матеріалами справи підтверджено, що 28 квітня 2014 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №816536984, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 13 820,00 грн., на умовах, визначених Договором.

14 липня 2017 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким право вимоги за вказаним вище кредитним договором було відступлене ТОВ «ФК «ЄАПБ», згідно умов якого, ТОВ «ФК «ЦФР» відступило позивачу право грошової вимоги до відповідача за зазначеним кредитним договором.

З повідомлення про відступлення права вимоги вбачається, що первісний кредитор «ФК «ЦФР» листом від 21 липня 2017 року за вих.№001831235 повідомив відповідача ОСОБА_1 про відступлення права вимоги по кредитному договору №816536984 від 28 квітня 2014 року в розмірі 35655,12 грн. (станом на 14 липня 2017 року) на підставі Договору відступлення прав вимоги №20170714 від 14 липня 2017 Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», де також було зазначено про зміну реквізитів для перерахування суми боргу та зазначено про необхідність сплати заборгованості на рахунок нового кредитора ТОВ «ФК «ЄАПБ» в строк до 04 серпня 2017 року (а.с.16).

З наявного в матеріалах справи повідомлення позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» надісланого на адресу відповідача 21 липня 2017 року за вих.№ 001831235-1 видно, що новий кредитор вимагав від відповідача сплати боргу по кредитному договору №816536984 від 28 квітня 2014 року в розмірі 35655,12 грн. на десятий календарний день з дня направлення цього повідомлення, тобто 31 липня 2017 року (а.с.17).

Крім того, з кредитного договору №816536984 від 28 квітня 2014 року вбачається, що він надається строком на 36 місяців, тобто на три роки, що також підтверджено і додатком до цього договору (а.с.5-6).

З графіку платежів, зазначеному у додатку до кредитного договору визначена гранична дата щомісячного платежу за період з 28.04.2014 по 21.04.2017, загальна сума щомісячного платежу, яка становить 866,28 грн., яка складається з частини кредиту що підлягає поверненню, платою за річною відсотковою ставкою та щомісячною платою за кредитом в сумі 432,32 грн. (а.с.6).

З довідки графіку руху коштів по кредиту видно, що відповідач здійснювала оплату заборгованості по кредиту періодичними платежами, останній платіж був здійснений відповідачем 02 жовтня 2014 року на суму 300 грн. (а.с.14).

З розрахунку заборгованості за кредитним договором №816536984 від 28.04.2014 здійсненого за період з 28.04.2014 по 14.07.2017 вбачається, що відповідач через невиконання своїх кредитних зобов`язань має заборгованість в сумі 35 655,12 гривень, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу - 12 283,87 грн.; заборгованості по відсоткам - 3,48 грн., заборгованості за платою за управлінням кредитом - 16 547,77 грн., пенею - 6910,00 грн. (а.с. 15).

Наведені вище обставини справи свідчать про те, що дія кредитного договору була визначена строком на три роки - з 28.04.2014 по 21.04.2017, окрім того, умовами цього кредитного договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, а саме обов`язок боржника повернути весь борг частинами, встановленими у графіку платежів, тобто умовами договору встановлена самостійна відповідальність позичальника за невиконання цього обов`язку, тому право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду щодо пропуску позивачем строків позовної давності не відповідає матеріалам справи та дійсним обставинам справи, оскільки строк позовної давності у цій справі слід відраховувати з моменту закінчення строку дії кредитного договору (виконання зобов`язання), який встановлено по 21.04.2017, тобто з 22.04.2017.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права 08 червня 2018 року, то встановлений законом трирічний строк позовної давності не був пропущений, у зв`язку із чим висновок суду про сплив строків позовної давності колегія суддів вважає невірним.

Враховуючи, що позов подано у червні 2018 року, то платежі по яким не сплив строк позовної давності знаходяться в графіку платежів у часовому періоді з червня 2015 року по дату нарахування заборгованості станом на 14 липня 2017 року остаточного повернення кредиту, тобто підлягають задоволенню 23 платежі з червня 2015 по липень 2017 року.

Виходячи із розрахунку заборгованості, наданої позивачем по справі, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за мінусом нарахованої заборгованості за період з 28.04.2014 по 22.06.2017, а нарахована заборгованість з 23.06.2017 по 14.07.2017 підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Пунктом 4.8 кредитного договору встановлено, що щомісячна плата за кредитом становить 3,49% від суми кредиту та становить 482,32 грн. (а.с.5).

У пункті 4.9 кредитного договору визначено, що пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання нараховується 0,3% від суми прострочення за кожний день прострочення (а.с.5).

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦУ України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу,пені).

Так, відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість за основною сумою боргу є незмінною і вона становить 12 283,87 грн.; заборгованості по відсоткам станом на червень 2015 становить 1,03 грн., відповідно стягненню в межах позовної давності підлягає заборгованість за відсотками в сумі 2,45 грн. (3,48грн.-1,03грн.), заборгованість за платою за управління кредитом п.4.8 (щомісячна плата за кредитом) становить -16 457,77 грн., то в межах позовної давності ця сума буде становить 11 454,32 грн. (16457,77грн.-5003,45грн.), та пеня за один рік в розмірі 422,22 грн., відповідно розрахунку (12283,87х 03%/100х 12міс.).

Отже стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає заборгованість в сумі 24 182,86 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 12 283,87 грн., заборгованості по відсоткам -2,45 грн., заборгованості за платою за управління кредитом в сумі 11 454,32 грн., пені в розмірі 422,22 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплаті судовий збір відповідно до задоволених позовних вимог: за подання позову в суд першої інстанції в розмірі -1195,06 грн. відповідно розрахунку (1762грн.х24182,86грн./35655,12грн.) та 1792,60 грн. за подачу апеляційної скарги, відповідно розрахунку (2643грн.х24182,86грн./35655,12грн), а всього за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанції стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 2987,66 грн.

Керуючись ст.ст.367,369,374,376,381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 128 листопада 2019 року скасувати, ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН№ НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ №35625014, 01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри,30, рахунок ІВАN №UA0127001 у АТ «ТАСкомбанк») заборгованість за кредитним договором №816536984 від 28.04.2014 станом на 14.07.2017 року в сумі-24 182,86 грн. (двадцять чотири тисячі сто вісімдесят дві гривні вісімдесят шість копійок), яка складається з заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 12 283,87 грн. (дванадцять тисяч двісті вісімдесят три гривні вісімдесят сім копійок), заборгованості по відсоткам -2,45 грн. (дві гривні сорок п`ять копійок), заборгованості за платою за управління кредитом в сумі 11 454,32 грн. (одинадцять тисяч чотириста п`ятдесят чотири гривні тридцять дві копійки), пеня в розмірі 422,22 грн.(чотириста двадцять дві гривні двадцять дві копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН№ НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ №35625014, 01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри,30, рахунок ІВАN №UA0127001 у АТ «ТАСкомбанк») судові витрати за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанції в сумі 2987,66 грн. грн. (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят сім гривень шістдесят шість копійок).

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 02 квітня 2020 року.

Головуючий:

Судді: