справа № 197/167/13- ц
провадження № 4-с/197/2/20
ШИРОКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про самовідвід судді

01 квітня 2020 року смт Широке

Суддя Широківського районного суду Дніпропетровської області Охнач О.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на рішення, дії державного виконавця,

ВСТАНОВИЛА:

До суду надійшла скарга ОСОБА_1 на рішення, дії державного виконавця.

Ухвалою судді Широківського районного суду Дніпропетровської області від 07.02.2020 року скаргу ОСОБА_1 на рішення, дії державного виконавця залишено без руху та повідомлено скаржника про необхідність виправити недоліки скарги в 10-денний строк з дня вручення ухвали.

24.03.2020 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій скаржник вказує на те, що має місце змова судді Охнач О.В. та ВДВС з метою зашкодити йому.

Крім того, дії ОСОБА_1 щодо викладення письмово в його заяві погроз про направлення скарги на Вищу раду правосуддя з метою притягнення судді Охнач О.В. до дисциплінарної відповідальності, при тому, що по справі за участі ОСОБА_1 не проведено жодного засідання, постановлено лише ухвалу про залишення скарги без руху, а самим ОСОБА_1 не виконано жодну з вимог суду щодо усунення недоліків в оформленні скарги та доданих до нього документів (навіть не засвідчено жодної копії наданого ним документу), що суддя розцінює як спробу здійснити тиск на суд з метою ухвалення бажаних для ОСОБА_1 процесуальних рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що виключають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У відповідності до ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Частиною 3 статті 39 ЦПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Згідно з ч. 4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини » суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі (Конвенція) та практику Суду як джерело права.

У відповідності до п. п. 1 та 2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями №№ 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29.11.1985 та 13.12.1985, незалежність судових органів гарантується державою та закріплюється в Конституції або законах країни. Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів та відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонукань, тиску, погроз або прямого чи непрямого втручання з будь-якого боку і хоч би з яких причин.

Як зазначено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, метою забезпечення незалежності судової влади є гарантування кожній особі основоположного права на розгляд справи справедливим судом тільки на законній підставі та без будь-якого стороннього впливу.

Незалежність і недоторканність суддів гарантують ст. ст. 126 і 129 Конституції, якими встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону. Законом «Про судоустрій і статус суддів» (у новій редакції) визначені умови виконання професійних обов`язків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечується реалізація конституційних гарантій самостійності судів та незалежності суддів.

Зокрема, ст. 6 цього Закону встановлено заборону втручання в здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповагу до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання й поширення інформації в будь-якій формі з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду.

Офіційне тлумачення положень ст. ст. 126, 129 Основного Закону стосовно незалежності й недоторканності суддів та заборони впливу на суддів у будь-який спосіб надане рішенням Конституційного Суду від 01.12.2004 № 19-рп/2004 у справі про незалежність суддів як складову їхнього статусу.

Конституційний Суд у рішенні від 11.03.2011 № 2-рп/2011 у справі за конституційним поданням 53 народних депутатів щодо відповідності Конституції (конституційності) окремих положень Закону «Про Вищу раду юстиції» встановив, що надання оцінки вчинених суддею процесуальних дій до винесення ним остаточного рішення у справі є втручанням у здійснення правосуддя, що суперечить Конституції.

З огляду на це будь-які незаконні втручання або вплив на суд чи суддів, хоч би від кого вони виходили та з якою метою чинилися, є неприпустимими і підлягають правовій оцінці згідно Кримінального закону.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду. Будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Як випливає з Кодексу суддівської етики та пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Незважаючи на те, що факти наведені в заяві від 14.03.2020 року є необґрунтованими та не відповідають дійсності (не свідчать про будь-яку побічну чи пряму зацікавленість судді по справі у результатах її розгляду), враховуючи спробу ОСОБА_1 здійснити тиск на суд, однак з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя та на розгляд її справи поза будь-яким сумнівом для позивача щодо об`єктивності та неупередженості складу суду, враховуючи позиції Європейського суду з прав людини, які викладені в їх рішеннях (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 та 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-ХІІ), з приводу недовіри до суду, вважаю за доцільне задовольнити самовідвід, з підстав викладених у зазначених рішеннях.

Керуючись ст. ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву судді Широківського районного суду Дніпропетровської області Охнач Ольги Володимирівни про самовідвід задовольнити.

Відвести суддю Охнач Ольгу Володимирівну від участі у судовому провадженні, як головуючого у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення, дії державного виконавця.

Цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення, дії державного виконавця передати до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу справи між суддями в порядку ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ О.В.ОХНАЧ