Ухвала

25 березня 2020 року

м. Київ

справа № 569/12693/19

провадження № 61-4182ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В., розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» на ухвалу Рівненського міського суду від 17 жовтня 2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 23 січня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з вимогою щодо визнання незаконною постанови Рівненського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області (далі -Рівненського МВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області) про арешт коштів боржника від 03 червня 2019 року ВП № 56371345. Такі дії щодо винесення державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області (далі - державного виконавця Рівненського МВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області) зазначеної постанови та надіслання її усім банкам просив визнати неправомірними та зобов`язати державного виконавця Рівненського МВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області усунути порушення (поновити його порушене право на отримання пенсії) шляхом зняття арешту з коштів на його картковому рахунку № НОМЕР_1 для пенсійних виплат, відкритому у акціонерному товаристві комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк»). Рівненським МВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області відкрито виконавче провадження про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості по кредитному договору від 13 квітня 2007 року № 166 у розмірі 10 689 євро 66 центів, що по курсу Національного банку України станом на 06 жовтня 2010 року становить 116 509 грн 07 коп.

Ухвалою Рівненського міського суду від 17 жовтня 2019 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Рівненського МВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області задоволено частково. Визнано неправомірними дії державного виконавця Рівненського МВ ДВС ГТУЮ у Рівненській

області Полюховича Р. М, що полягають у накладенні арешту на картковий

рахунок № НОМЕР_1 у АТ КБ «Приватбанк», що належить

ОСОБА_1 та скасовано постанову державного виконавця Рівненського МВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області Полюховича Р. М.

від 03 червня 2019 року, винесену у виконавчому провадженні № 56371345,

у частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на

рахунку № НОМЕР_1 у АТ КБ «Приватбанк» та належать

ОСОБА_1 .

Постановою Рівненського апеляційного суду від 23 січня 2020 року апеляційні скарги Рівненського МВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області та акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі

філії - Рівненського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» (далі - АТ «Державний ощадний банк України» в особі

філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк») залишено без задоволення. Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області

від 17 жовтня 2019 року залишено без змін.

22 лютого 2020 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» засобами поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Рівненського міського суду від 17 жовтня 2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 23 січня 2020 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Заявник обґрунтовує касаційну скаргу неправильним застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, виходячи з наступних підстав.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно частинами першою та третьою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Згідно зі статтею 68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до пенсійного посвідчення № , серії ААІ №053592

від 16 лютого 2016 року ОСОБА_1 є пенсіонером, має інвалідність

3 групи, загальне захворювання, з терміном дії довічно.

Згідно з довідки Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області № 234/02.16 від 10 червня 2019 року, ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, визнаний інвалідом 3 групи (загальне захворювання) довічно, в сумі 3 293 грн 85 коп.

Як слідує з виписки по картковому рахунку АТ КБ «Приватбанк» від 10 червня 2019 року № SECDD3RIT4NLADCM, рахунок НОМЕР_1 у

АТ КБ «Приватбанк» відкритий на ім`я ОСОБА_1 . З деталей операцій на рахунку слідує, що на нього зараховувались виплати Пенсійного фонду - пенсія та соціальна допомога.

Як вбачається з матеріалів касаційного провадження та оскаржуваних судових рішень, чітко видно систематичне зарахування на картковий рахунок пенсії та соціальної допомоги, що унеможливлює арешт таких коштів на рахунку.

Відповідно до частини другої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» за іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Таким чином, арешт всіх пенсійних коштів особи позбавляє

ОСОБА_1 джерел до існування та порушує його право на соціальний захист.

Крім того, суд апеляційної інстанції звернув увагу на ту обставину, що відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 59 Закону України

«Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до матеріалів касаційного провадження та оскаржуваних судових рішень державному виконавцю було відомо про рахунок боржника, відкритий у АТ КБ «Приватбанк», який має спеціальний режим використання.

З огляду на вищенаведене, доводи касаційної скарги є безпідставними, висновків суду першої та апеляційної інстанції не спростовують та на законність і обґрунтованість постановлених судових рішень не впливають.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень не виявлено порушення судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права, правильність застосування судами норм права не викликає розумних сумнівів.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» на ухвалу Рівненського міського суду від 17 жовтня 2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 23 січня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Рівненській області - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович