РІШЕННЯ

Іменем України

03.04.2020 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова,

в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Школьніковій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні, -

встановив:

Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про припиниення право власності ОСОБА_3 на 1/3 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 287,9кв.м. та визнання за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 право приватної спільної часткової власності - по 1/2 частки кожному, на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 287,9кв.м.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спільно з відповідачем являється співвласниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 у рівних частках по 1/3 кожен.

Зазначають, що відповідач не бере участі у витратах на утримання вищевказаного будинку, у будинку фактично не проживає, оскільки живе за іншою адресою, позивачі самостійно оплачують житлово-комунальні послуги.

Позивачі зазначають, що між ними та відповідачем була досягнута домовленість про викуп частки відповідача за ціною 310 251,00 грн., які відповідач отримала від позивача, однак ухиляється від укладення відповідного договору.

Окрім цього, позивачі зазначають, що внаслідок припинення частки відповідача у вказаному будинку зміниться співвідношення їхніх часток, однак положеннями ст. 365 ЦК України чітко не визначено набуття права власності на частку особи в спільному майні право на яку припиняється за рішенням суду, іншими співвласниками, які звернулися в суд з позовом. За таких умов просять визнати за нами право власності на вищевказаний будинок у рівних частках по Ѕ кожному.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що являється співвласником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Повідомляє, що згідно домовленості про відступ частки в будинку, отримала в позивачів 310 251,00грн. за належну їй 1/3 частину будинку, віддала позивачам ключі від будинку та повідомила, що немає ніяких претензій щодо частки в будинку. Крім цього, відповідач зазначає, що не зобов`язувалася вчиняти жодних дій щодо переоформлення частки. Також відповідач зазначає, що не заперечує щодо задоволення позову. Розгляд справи просить проводити у її відсутності.

Позивачами подано відповідь на відзив, у якій позивачі зазначають, що для переходу (відступлення) частки у праві власності на нерухоме майно, співвласникові необхідно вчинити відповідні, передбачені чинним законодавством дії, зокрема, укласти з набувачами такого майна нотаріально-посвідчений договір.

В іншому випадку, отримавши грошові кошти за майно та ухилившись від відчуження такого майна у встановленому законом порядку, власник майна порушує право власності осіб, від яких отримав обумовлені кошти за продаж такого майна.

Також позивачі наголошують, що відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку в спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Зазначають, що належна відповідачу частка в спільному майні не може бути виділеною в натурі, так як будинок має один вхід, одні інженерні мережі та засоби обліку, що унеможливлює його поділ з збереження придатності для використання за цільовим призначенням.

Відповідач не наполягає на виділенні його частки.

Спільно володіти зазначеним будинком також неможливо, оскільки відповідач не несе жодних витрат на його утримання та визнає цей факт.

Припинення частки відповідача на зазначений будинок не завдасть йому істотної шкоди, оскільки частка відповідача у порівнянні з частками позивачів є незначною, при цьому відповідач нею не користується та визнає, що залишив таку позивачам після отримання за неї грошової компенсації.

Покликаючись на оголошення на усій території України карантину згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», просять справу розглядати без їхньої участі. Позов підтримують та просять задоволити.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України - учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Керуючись положеннями ст. 211 ЦПК України, суд розглянув справу без участі сторін за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив:

Позивачі являються співвласниками на праві спільної часткової власності у рівних частках по 1/3 житлового будинку АДРЕСА_1 .

За даними технічного паспорта, будинок АДРЕСА_1 , складається з двох поверхів та має загальну площу 287,9 кв.м. Будинок має один вхід.

Згідно вказаного технічного паспорта, дійсна вартість будинку становить 930 753,00грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Як випливає з обставин справи частки сторін є визначені.

Згідно ч. 1 ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Як випливає з пояснень сторін, зазначеним будинком користуються тільки позивачі. Долученими до справи квитанціями підтверджується факт несення позивачами витрат на утримання будинку.

Сторонами також підтверджується факт оплати позивачами відповідачеві 310 251,00грн., що становить 1/3 частину вартості будинку, в якості оплати за відчуження 1/3 частини будинку. Однак відповідач не відчужив позивачам свою частку в спірному будинку, та зазначає, що не зобов`язаний вчиняти такі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку в спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Як випливає з обставин справи сторони не заявляють вимог щодо поділу спірного будинку.

Згідно ч. 2 ст. 183 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

В матеріалах справи відсутні дані щодо можливості поділу між співвласниками зазначено вище житлового будинку чи виділу відповідачеві належної йому частки.

Суд також приходить до висновку про неможливість спільного володіння сторонами житловим будинком АДРЕСА_1 , оскільки відповідач у такому будинку не проживає та не бере участі у витратих на його утримання, хоча зобов`язаний це робити в силу ч. 4 ст. 319 ЦК України.

Припинення частки відповідача на зазначений будинок не завдасть йому істотної шкоди, оскільки відповідачем добровільно за погодженням з позивачми отримано в позивачі грошову компенсацію своє частки в будинку, що сторонами не заперечується.

Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України - суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Як підтверджено матеріалами справи, відповідач отримав в позивачів грошову компенсацію вартості своєї частки, однак ухилився від оформлення відповідного правочину щодо переходу права власності.

Верховний Суд України в постанові від 17.07.2014р. по справі №6-68цс14 зазначив, що відповідно до п.4 ч.1 ст.365 ЦК України, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Суд звертає увагу, що чинним цивільним законодавством встановлено особливий механізм переходу права власності на нерухоме майно.

Так, згідно ст. 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ст. 363 ЦК України частка у праві спільної часткової власності переходить до набувача за договором з моменту укладення договору, якщо інше не встановлено домовленістю сторін. Частка у праві спільної часткової власності за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, переходить до набувача відповідно до статті 334 цього Кодексу.

Відповідно, недопустимим є укладення угод щодо відчуження нерухомого майна в усній формі без їх нотаріального посвідчення.

Згідно ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Частиною ч. 4ст. 334 ЦК України передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відтак не дивлячись на припинення частки відповідача у спірному будинку, право власності на таку автоматично у позивачів не виникає. Разом з цим, припинення частки є оплатним та здійснюється за рахунок позивачів. Відповідно, позивачі являються набувачами частки відповідача.

Як уже було зазначено, чинним цивільним законодавством встановлено особливий правовий режим нерухомо майна, згідно якого всі права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність одночасно з припиненням частки відповідача у спільній частковій власності визнати право власності на таку за позивачами.

До моменту припинення частки відповідача, частки співвласників були рівними та становили по 1/3 кожному. Після припинення права власності відповідача, співвласниками будинку залишаються тільки 2 особи, розмір часток яких зазнав змін. Враховуючи, що позивачі просять суд визнати їх співвласниками зазначеного будинку у рівних частках, суд не вбачає підстав та необхідності у відступі від рівності часток учасників та вважає, що за позивачами слід визнати право приватної спільної часткової власності - по 1/2 частки кожному, на житловий будинок загальною площею 287,9кв.м. за адресою: АДРЕСА_1

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77-81, 141, 263-265 ЦПК України -

Вирішив:

Позов задоволити.

Припинити право власності ОСОБА_3 на 1/3 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 право приватної спільної часткової власності - по 1/2 частки кожному, на житловий будинок, загальною площею 287,9кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , іпн - НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Позивач: ОСОБА_2 , іпн - НОМЕР_2 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , іпн - НОМЕР_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Ванівський Ю.М.