Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03 квітня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Малюк В.М.,

при секретарі судового засідання - Матіко Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді, цивільну справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Чопського міськвиконкому, про позбавлення батьківських прав, -

В СТ А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Чопського міськвиконкому, про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги позивачка ОСОБА_1 мотивує тим, що з 06.06.2006 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду від 14.12.2017 року - розірвано. У шлюбі у них з відповідачем народилися діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу та по теперішній час ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не займається та не допомагає їй у вихованні дітей, всіляко їй погрожує фізичною розправою та прилюдно принижує її. ОСОБА_2 свідомо використовує травмуючі для дітей слова, щодо неї, тим самим посилює і так існуючий страх втрати матері, який є у дітей і особливо загострився в ситуації розлучення. Стверджує, що батько ОСОБА_2 психологічно впливає на дітей, формуючи у них негативну думку про матір.

Посилаючись на вказане, позивачка просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.

Представник органу опіки та піклування Чопського міськвиконкому в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, однак в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в т.ч. шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб сайті судової влади України.

Відзиву у визначений судом строк відповідач не надіслав. Згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи вищенаведене, суд у відповідності до ст. ст.211,223 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів. Крім того судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.06.2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, а саме виконавчим комітетом Чопської міської ради Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів зроблено актовий запис за №24.

Від даного шлюбу у сторін народилися діти : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 .

14.12.2017 року, рішенням Ужгородського міськрайонного суду, шлюб укладений 06.06.2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розірвано.

Позивачка ОСОБА_1 стверджує, що батько тривалий час ухиляється від виконанням своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не займається їх вихованням, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, всіляко погрожує позивачці фізичною розправою та прилюдно її принижує на очах інших, що завдає психологічної травми дітям.

Службою у справах дітей проведена перевірка за фактом невиконання своїх батьківських обов`язків громадянином ОСОБА_2 та на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини від 12.03.2020 року (протокол №2) було розглянуто питання про доцільність/недоцільність позбавлення його батьківських прав щодо малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З висновку органу опіки та піклування Чопського міськвиконкому за № 0315/718 від 12.03.2020 р. слідує, що ОСОБА_2 не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, їх навчання, стан здоров`я, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання; взагалі не спілкується з дітьми, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти.

Службою у справах дітей спільно з Чопським міським ЦСССДМ було проведено обстеження умов проживання гр. ОСОБА_1 за адресою її фактичного проживання АДРЕСА_1 , про що складено відповідний акт. Умови проживання в будинку хороші, санітарно-гігієнічні умови на належному рівні, наявні всі комунікації, меблі та побутова техніка. Діти забезпечені всім необхідним для розвитку та навчання. Була проведена бесіда з дітьми, в ході якої з`ясовано, що діти не бажають спілкуватися з батьком, оскільки батько неодноразово вчиняв насилля щодо їх матері, свідками якого вони були.

На підставі викладеного, орган опіки та піклування Чопської міської ради, вважає за доцільне позбавити батьківський прав ОСОБА_2 відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За змістом роз`яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно статтей 9,18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Суд вважає доведеним, що відповідач протягом тривалого часу ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своїх неповнолітніх дітей, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не займається їх вихованням, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу.

Згідно вимог ст.19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, які подають суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших документів та обставин, які стосуються справи.

Враховуючи наведене, висновок органу опіки і піклування та в інтересах майбутнього дітей, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити та позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , щодо неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Крім того, на виконання вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 76-83, 142, 247, 258, 259, 264,265,268,273,354 ЦПК України, ст.ст 164,165 СК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Чопського міськвиконкому про позбавлення батьківських прав задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо його неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцять днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.п.15.5 п.15 розділу13Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Повний текст рішення суду складено 07.04.2020 року.

Головуючий В.М. Малюк