Справа № 369/5328/19
Провадження № 2/369/177/20
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді - Дубас Т.В.,
секретаря - Мазурик Д.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Києво-Святошинської РДА про визначення місця проживання дитини з матір`ю,-
До суду надійшов зазначений позов, обґрунтовуючи та підтримуючи який позивач ОСОБА_1 зазначає, що 08 травня 2015 року, уклала шлюб з ОСОБА_2 , який зареєстрований у виконкомі Потаської сільської ради Тальнівського району, Черкаської області, актовий запис №03. Від даного шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 , мають малолітню доньку: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В період з травня 2015 року по червень 2016 року, сімейне життя з відповідачем ОСОБА_2 , поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З 2016 року разом не проживають.
ОСОБА_3 проживає з народження з матір`ю та знаходиться на її утриманні. У квартирі, в якій позивачка постійно проживає та має право власності на частину квартири, створено всі умови для проживання та виховання доньки. На даний час дитина не прописана в квартирі в якій проживає, так як батько не падає на це своєї згоди.
Відповідно до вищезазначеного позивачка просить визначити місце проживания дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.06.2019 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.02.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.
10.02.2020 року позивач в судове засідання не з`явилася. Надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності.
10.02.2020 року відповідач у судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи, відзив на позов до суду не надходили.
10.02.2020 року третя особа в судове засідання не з`явилася. Причини неявки суду невідомі. 09.07.2019 року подала заяву про слухання справи без її участі.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
При розгляді справи судом було встановлено, що ОСОБА_1 8 травня 2015 року, уклала шлюб з ОСОБА_2 , який зареєстрований у виконкомі Потаської сільської ради Тальнівського району, Черкаської області, актовий запис №03. Від даного шлюбу мають малолітню доньку: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка зазначає, що з 2016 року фактичні сімейні стосунки з відповідачем припинилися.
ОСОБА_3 , проживає разом з матір`ю, що підтверджується довідкою, яка видана головою правління ЖБК "Електрон-2" Скляр А.О., також дану інформацію засвідчують, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
Позивачкою повністю створено умови для проживання дитини. Вказане підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 19 грудня 2019 року, складеного спеціалістом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області. Позивачка з донькою проживає в квартирі, на частину якої вона має право власності, що підтверджується доданими документами до матеріалів справи.
Орган опіки та піклування Києво-Святошинської райдержадміністрації Київської області вважає доцільним визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується висновком органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 28 січня 2020 року (протокол №2).
Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.
Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.
Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч. 4).
З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що в тому разі, якщо батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.
Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або, у відповідних випадках, законні опікуни, - несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують право дитини не розлучатися з обома батьками усупереч їх бажанню, за винятком випадків, якщо в разі компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно ухвалити рішення щодо місця проживання дитини.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що вирішують питання соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).
Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.
Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.
Таким чином, враховуючи, що у судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечить інтересам дитини, суд, з врахуванням окремого проживання батьків дитини, віку дитини, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволення.
Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір немайнового характеру на користь позивача в сумі 768 грн. 40 коп.
Керуючись ст. 29 ЦК України, ст. ст. 2-14, 76-83, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 280 ЦПК України, ст. ст. 19, 141, 157, 160-161 СК України, відповідно до ст. ст. 9, 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Києво-Святошинської РДА про визначення місця проживання дитини з матір`ю - задовольнити.
Визначити місце проживання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області або безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 . Тел. НОМЕР_4 .
Суддя Т.В. Дубас