У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.03.2020 Справа №601/420/20

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Грицай К.М., ознайомившись із заявою представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

25 лютого 2020 року представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а саме: житловий будинок площею 198,3 м.кв., що знаходиться у АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 234) та земельну ділянку під цим будинком площею 1000м.кв., кадастровий номер :05:001:0050 (реєстраційний номер 234); легковий автомобіль «Mercedes Benz 250D», р.н. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 код НОМЕР_3 ; 1/4 частки квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна 36997606); грошові кошти, що знаходяться на рахунках у банківських установах, відкритих на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у тому числі в AT «Ощадбанк», AT «КБ Приватбаик», AT «Райффайзен банк Аваль», AT «Альфа банк», тощо.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_2 зазначає, що 12.02.2020р. начальником відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області Шуляром Б.О., розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000098 за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 286 КК України, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої настала смерть ОСОБА_4 . Зокрема ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 18 год. водій ОСОБА_3 , житель с. Іква Кременецького району, керуючи автомобілем «Mercedes Benz 250D», р.н. НОМЕР_1 та рухаючись в с. В.Млинівці Кременецького району в напрямку с. Іква, допустив наїзд на пішоходів: ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , жителів с. Сапанів Кременецького району, які знаходились поблизу автобусної зупинки. Унаслідок даної ДТП на місці пригоди загинув ОСОБА_4 , а ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у зв`язку із чим перебуває на даний час на лікуванні і не може рухатися та самостійно пересуватися. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2ст.286 КК України. На даний час справа знаходиться у провадженні слідчих ТУ ДБР розташованого у м. Львові. Діями ОСОБА_5 завдано позивачці матеріальної та немайнової (моральної) непоправної шкоди.

У зв`язку із цим позивачка має намір подати позов до ОСОБА_3 про відшкодування завданої шкоди завданої ним при ДТП, що мала місце 12.02.2020 року та про визнання недійсними правочинів, на підставі яких ОСОБА_3 відчужив своє нерухоме майно сину ОСОБА_3 виникла необхідність у забезпеченні позову з метою унеможливлення подальшого відчуження перелічених об`єктів нерухомості і транспортних засобів, оскільки останнє спрямоване на подальше унеможливлення виконання зобов`язань та судових рішень щодо відшкодування шкоди, завданої смертю та ушкодженням здоров`я людей.

Вказує, що підставами для забезпечення позову є те, що відповідач ОСОБА_6 , після того як 12.02.2020р. збив автомобілем позивачку та її чоловіка, користуючись тим, що не перебуває під вартою, активно почав відчужувати зареєстроване зa ним майно, що без перебільшення вказує на вчинення дій спрямованих на ухилення від відшкодування шкоди завданої під час ДТП та унеможливлення виконання рішення суду про відшкодування шкоди, та вчинення правочинів, що за своїм змістом суперечать вимогам закону, оскільки не спрямовані на реальне настання обумовлених ним правових наслідків. Зокрема 17.02.2020 року Відповідач ОСОБА_6 відчужив на користь свого сина ОСОБА_3 вище згадані будинок у АДРЕСА_1 та земельну ділянку під цим будинком площею 1000 м.кв., кадастровий номер :05:001:0050, власником яких був.

Наведене вбачається із Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку :05:001:0050 для будівництва та обслуговування житлового будинку, де зазначено про реєстрацію права власності 17.02.2020р. за сином Відповідача (номер запису в державному реєстрі прав 35528061).

Так само, Інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (довідка №201424726 від 22.02.2020р.), що додається, вбачається, що житловий будинок площею 198,3 м.кв. у АДРЕСА_1 та земельну ділянку під цим будинком площею 1000 м.кв., кадастровий номер :05:001:0050, син Відповідача набув у власність 17.02.2020 р. після 20 години на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом. Крім того, належність відповідачу решти майна підтверджується доданим до заяви доказами.

Перевіривши надані матеріали, вважаю за необхідне заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Хомяка О.М. про забезпечення позову повернути заявнику, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

2. Якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживаннячи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти. Реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспортні дані інших сторін - фізичних осіб, які не є підприємцями, вказуються у випадку, якщо вони відомі заявнику.

Згідно ч. 6 ст. 151 ЦПК України, до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового зборуу встановлених порядку і розмірі.

Згідно з п.п. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання заяви про забезпечення доказів або позову фізичною особою становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 420,40 грн.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», визначено, що оскільки передбачені Законом № 3674-VI пільги щодо сплати судового збору стосуються лише справи та її руху, то сплата судового збору за подання до суду заяв про забезпечення доказів або позову (підпункт 13 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI) здійснюється на загальних підставах за визначеними ставками незалежно від того, чи звільнені позивачі від сплати судового збору за пред`явлення певних позовів.

Частиною 1 статті 152 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви- за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі- до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України у постанові № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснив, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Також, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом наведеного, жодне з положень Конвенції не може бути витлумачене як таке, що легітимізує набуття права власності одним суб`єктом за рахунок протиправного позбавлення майнового права іншого суб`єкта, із відмовою, до того ж, у можливості захисту порушеного права. Кожен, чиї права та свободи було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (Статті 13 і 14 Конвенції).

Ознайомившись із заявою ОСОБА_7 про забезпечення позову, судом встановлено, що остання не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

Так, у змісті заяви про забезпечення позову заявник вказує, що має намір подати позов про відшкодування завданої шкоди та про визнання недійсними правочинів.

Вимоги про відшкодування шкоди є вимогами майнового характеру проте, заява не містить ціни позову, про забезпечення якого просить заявник.

Незазначення ціни позову та предмету спору унеможливлює з`ясування судом співрозмірності заходу забезпечення позову заявленій позовній вимозі.

Також, у заяві не зазначено та не підтверджено доказами наявності фактичних обставин, що свідчать про вчинення відповідачами дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, натомість заява містить лише формальне відтворення змісту частину другої статті 149 ЦПК України, а саме: що невжиття таких заходів, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а тому, останнім не доведено наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову, тобто дана заява не є мотивованою.

З огляду на зазначені обставини, беручи до уваги, що арешт майна є заходами, які призводить до суворих обмежень для власника та вказані дії можуть призвести до порушень конституційних прав відповідача по справі, заявником не наведено обґрунтованих підстав для вжиття саме таких заходів забезпечення позову, про які просить заявник.

Крім того, заявником не долучено документу, що підтверджує сплату судового збору в сумі 420,40 грн.

У відповідності до ч. 9 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, заява про забезпечення позову підлягає поверненню представнику позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

Разом з тим, вважаю за необхідне роз`яснити, що повернення заяви про забезпечення позову не позбавляє заявника чи його представника повторно подати заяву про забезпечення позову, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддяК. М. Грицай