ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2020 року

м. Черкаси

Справа № 705/284/20
Провадження № 22-ц/821/641/20
Категорія: скарга на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Василенко Л.І., Бородійчука В.Г.

за участю секретаря: Винник І.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Розборського Володимира Віталійовича на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 лютого 2020 року (постановленої в приміщенні Уманського міськрайонного суду Черкаської області під головуванням судді Мазуренко Ю.В.) про визнання неподаною та повернення позовної заявиОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення коштів та стягнення штрафний санкцій,

в с т а н о в и в :

22 січня 2020 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Розборського В.В. звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із позовом доОСОБА_2 про повернення коштів та стягнення штрафний санкцій,передбачених статтею 625 ЦК України за невиконання боргового зобов`язання.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 січня 2020 року позовну заяву у відповідності до положень ч.1 ст. 185 ЦПК України залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 лютого 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 , яка подана представником позивача Розборським В.В. до ОСОБА_2 про повернення коштів та стягнення штрафних санкцій, відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України визнано неподаною та повернуто позивачеві у зв`язку з невиконанням ним вимог попередньої ухвали суду від 23 січня 2020 року про залишення позовної заяви без руху.

В апеляційній скарзі, поданій 24 лютого 2020 року, представник ОСОБА_1 - адвокат Розборський В.В., вважаючи оскаржувану ухвалу суду необгрунтованою, такою, що постановлена із порушенням норм процесуального та матеріального права, просив суд скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 лютого 2020 року та направити цивільну справу для розгляду в Уманський міськрайонний суд.

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали не було враховано, що недоліки позовної заяви були усунуті шляхом надання 10 лютого 2020 року відповідної заяви із додатками на виконання попередньої ухвали суду від 23 січня 2020 року, якою позов ОСОБА_1 було залишено без руху. У позовній заяві в новій редакції викладено всі обставини із зазначенням всіх необхідних доказів, що підтверджують вказані обставини, однак суд першої інстанції дані доводи до уваги не прийняв, помилково вважаючи, що позивач не виконав ухвалу суду та необґрунтовано повернув подану ним заяву.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Розборського В.В. підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Тобто, підставою для залишення без руху позовної заяви на стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі є виключно недотримання позивачем вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Вимоги щодо форми та змісту позовної заяви визначено у ст. 175 ЦПК України, а положеннями ст. 177 ЦПК України передбачено перелік документів, що додаються до позовної заяви.

Відповідно до п.п.3, 5, 8 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити обґрунтований розрахунок сум, що стягуються; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно ч. 1 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Частиною третьою статті 185 ЦПК України встановлено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З матеріалів справи вбачається, що представник ОСОБА_1 - адвокат Розборський В.В. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про повернення коштів та стягнення штрафний санкцій, передбачених статтею 625 ЦК України за невиконання боргового зобов`язання та просив постановити судове рішення, яким стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по розписці про отримання коштів від 28 квітня 2017 року в розмірі 2700 доларів США та штрафних санкцій в розмірі 80393,19 грн., що складається: 14784,12 грн. - втрати від інфляції; 60042,92 грн. - пені та 5566,15 грн. - 3% річних. Також просив стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 4500,00 грн.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 січня 2020 року вказана позовна заява була залишена без руху з тих підстав, що вона подана з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а саме: позивачем у прохальній частині позовної заяви міститься вимога про стягнення боргу в іноземній валюті. При цьому, як зазначив суд, в мотивувальній частині позовної заяви вказана сума боргу в національній валюті та відповідно розрахунки пені та інфляції, також вказані в гривні, проте відповідних документів на підтвердження правильності розрахунку за відповідним курсом НБУ до позовної заяви долучено не було.

Крім того, в ухвалі зазначено, що в прохальній частині позовної заяви ставиться питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, при цьому, до матеріалів позовної заяви на підтвердження повноважень представника ОСОБА_1 було долучено ордер серії ЧК № 111729 від 11 січня 2020 року та копію довіреності від 11 січня 2020 року із копією Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей, що в свою чергу є різними видами правової допомоги.

На виконання вимог даної ухвали суду першої інстанції від 23 січня 2020 року про залишення позову без руху, представник ОСОБА_1 - адвокат Розборський В.В. 10 лютого 2020 року надав суду заяву про усунення недоліків позовної заяви. Одночасно, з вищенаведеною заявою, подано позовну заяву в новій редакції.

Постановляючи ухвалувід 13 лютого 2020 року про визнання неподаною та повернення позивачеві ОСОБА_1 позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не виконано в повній мірі вимоги попередньої ухвали суду від 23 січня 2020 року, зокрема зазначено, що в позові, що надійшов до суду після усунення недоліків, ціна позову визначена в гривнях (попередньо вказувалася в доларах), але обґрунтувань з додаванням доказів з приводу правильності визначення суми в гривнях та вихідних даних, які були використані при цьому, позовна заява не містить і відповідні докази до неї не долучені. Тому, за висновками суду, позивачем та його представником в повному обсязі не усунено недоліки поданого позову.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Крім того, відповідно ч. 1 ст. 189 ЦПК України, завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» № 5 від 12 червня 2009 року, вказано, що у позивача суд повинен з`ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав). Якщо представлені докази недостатньо підтверджують вимоги позивача чи заперечення відповідача або не містять в собі всіх необхідних даних і у сторін є обґрунтовані складнощі у наданні додаткових доказів, суд за їх клопотанням зобов`язаний сприяти їм в одержанні або витребуванні таких доказів.

Таким чином, питання, що стосується викладу конкретних обставин справи, з`ясування предмету, підстав, змісту позовної вимоги, подання доказів, залучення до розгляду справи сторін та третіх осіб суд першої інстанції мав можливість вирішити у судовому засіданні на стадії підготовчого провадження.

Аналізуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду виходить з того, що суд першої інстанції, повертаючи ОСОБА_1 позовну заяву послався на ті обставини, які мають досліджуватися, оцінюватися судом під час розгляду справи по суті і не мають правового значення на стадії вирішення питання про відповідність позовної заяви вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, а також не можуть бути визнані недоліками позовної заяви в контексті вимог процесуального закону.

Крім того, встановлення фактичних обставин справи, дослідження доказів за діючим цивільно-процесуальним законодавством віднесено до стадії судового розгляду. Оцінку належності, допустимості, достовірності та достатності доказів суд надає під час ухвалення рішення в нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Згідно положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У справі «Церква села Сосулівка проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції закріплює «право на суд», в якому право на доступ до суду - право порушити провадження у судах щодо прав та обов`язків цивільного характеру - становить тільки один з його аспектів (див. «Голдер проти Об`єднаного Королівства», рішення від 21 лютого 1975 року, Серія A, № 18, ст. 18, п. 36). Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (див. «Беллет проти Франції», рішення від 4 грудня 1995 року, Серія A, № 333-Б, ст. 42, п. 36).

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є саме право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення особою цього права.

Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Жоффер де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції формально віднісся до застосування норм процесуального закону та прийшов до помилкового висновку про повернення позову з вищевказаних підстав.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу, а ухвала суду першої інстанції, як постановлена із порушенням норм процесуального права, підлягає до скасування.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, враховуючи фундаментальний принцип безперешкодного доступу до правосуддя, визначений Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (п. 1 ст. 6), апеляційний суд вважає, що постановлена судом першої інстанції ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 379, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Розборського Володимира Віталійовича - задовольнити.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 лютого 2020 року про визнання неподаною та повернення позовної заявиОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення коштів та стягнення штрафний санкцій - скасувати.

Матеріали за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення коштів та стягнення штрафний санкцій - направити для продовження розгляду до Уманського міськрайонного суду Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.І. Василенко

В.Г. Бородійчук