справа № 489/3670/19
провадження №2/489/422/20
21 липня 2020 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Коваленка І.В.,
секретаря судового засідання Долгорученко Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У зв`язку із тим, що позичальником прострочено грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів у позивача виникло право на застосування наслідку такого порушення, передбаченого статтею 625 ЦК України, у вигляді стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних.
За умовами статей 1049 та 625 ЦК України після закінчення строку дії, на підставі якого виникло грошове зобов`язання, на існуючий борг нараховуються проценти та застосовується цивільна відповідальність за порушення умов договору. У випадку, якщо розмір процентів не передбачений договором, то проценти нараховуються на борг на рівні облікової ставки Національного банку України (постанова Верховного Суду України від 07.09.2016 у справі № 6-1412ці16).
Вказану заборгованість позивач просить стягнути солідарно з відповідачів.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21.11.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
У судове засідання, призначене на 01.07.2020 на 08:10 годину, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник позивача надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити.
Відповідачі відзиви на позов не надали, причини неявки суду не повідомили. Направлена на їх адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання.
За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного.
Пунктом 1.2.2 кредитного договору встановлено, що позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 20.02.2014, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору.
Відповідно до пункту 1.3.1 за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у 9,2 % річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до пункту 9.2 даного договору. У випадку якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку, передбаченому пунктом 9.2 даного договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором, в попередньому місяця.
Згідно пункту 2.1 кредитного договору у забезпечення виконання в повному обсязі усіх грошових зобов`язань позичальника за даним договором приймається застава транспортного засобу, а саме договір застави №б/н від 22.02.2007.
20.04.2012 між Публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (правонаступником якого є ТОВ «Вердикт капітал») було укладено договір факторингу №05/12, за умовами якого Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» право вимоги по кредитних договорах, в тому числі за вищевказаним кредитним договором, укладеним з ОСОБА_3 .
Згідно розрахунку позивача заборгованості ОСОБА_3 перед ТОВ «Вердикт капітал», станом на 19.06.2019 заборгованість ОСОБА_3 по основній сумі кредиту складає 318003,34 грн., заборгованість по відсоткам (на дату відступлення права вимоги) 4968,25 грн., нарахованим відсоткам (після відступлення права вимоги по дату розрахунку) - 210921,88 грн.
Як слідує з позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідачі заборгованість, яка складається з трьох відсотків річних та пені.
При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.
Відповідно до частин першої, третьої статті 12 та частин першої, шостої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За приписами статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За частиною першою статті 546 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є порука.
За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 554 ЦК України разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина друга статті 554 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України, в редакції чинній на час виникнення правовідносин, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.
Із матеріалів справи не вбачається, що поручитель ОСОБА_2 укладала додаткову угоду до договору поруки від 22.02.2007 про зміну терміну повернення кредиту та графіку його погашення, як і не брала зобов`язань щодо виконання умов кредитного договору із змінами, внесеними додатковою угодою №1 від 02.02.2009, що суттєво змінює та збільшує її відповідальність як поручителя.
За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України, в редакції чинній на час виникнення правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Натомість, календарна дата або вказівка на подію, яка має неминуче настати, є терміном (частина друга статті 252 ЦК України).
Отже, умови договорів поруки про їхню дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором або до виконання поручителем зобов`язань боржника за основним договором, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України. Тому має застосовуватися припис частини четвертої статті 559 цього Кодексу у редакції, чинній час виникнення спірних правовідносин, про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у пункті 60 постанови від 22.08.2018 у справі № 2-1169/11).
Оскільки у договорі поруки строк припинення не був встановлений, тому виходячи із зазначеної вище норми права, слід дійти висновку, що початком спливу шести місяців є день настання строку виконання основного зобов`язання (20.02.2014). Таким чином, порука припинилася 21.08.2014.
За таких обставин, підстави для стягнення заборгованості з поручителя відсутні, тому позовні вимоги до поручителя задоволенню не підлягають.
При вирішенні позовних вимог до ОСОБА_3 , суд виходить з наступного правового регулювання.
За статтею 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на те, що позичальником прострочено грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних, нарахування яких передбачено частиною другою статті 625 ЦК України.
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача пені, суд виходить з наступного.
Згідно зі статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
У відповідності до частини другої статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, наведеної у постанові від 31.10.2018 по справі № 202/4494/16-ц, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Таким чином, оскільки законодавством не передбачено можливість стягнення пені внаслідок прострочення виконання зобов`язання з повернення кредитних коштів після строку кредитування, позовна вимога про стягнення пені, нарахованої позивачем за період з 18.06.2018 по 19.06.2019 не підлягає задоволенню, оскільки не заснована на законні.
На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 429,54 грн. (2130,70х20,16%)
Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Відомості про учасників справи:
Повний текст судового рішення складено 21.07.2020.
Суддя І.В.Коваленко