Провадження №2/523/532/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

"23" березня 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.,

за участю секретаря - Нестеренко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що вона є наймачем квартири АДРЕСА_1 та окрім неї в даній квартирі зареєстровані її син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та брат - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Разом з цим, ОСОБА_4 з 2008 року в квартирі не проживає та не сплачує комунальних послуг, що створює для позивача по справі відповідних матеріальних витрат. У зв'язку з цим, позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 03 січня 2020 року цивільну справу було прийнято до провадження та призначено судове засідання. Сторонам було надіслано копію ухвали суду.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, про дату, час і місце проведення якого повідомлена належним чином, однак її представник - адвокат Блізінський Максим Петрович надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності та відсутності його довірителя, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судові засідання не з'явився, про дату, час і місце проведення яких повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток з повідомленням про вручення за адресою місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, та розміщення оголошення про виклик в судове засідання на офіційному веб-сайті судової влади України у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи: Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради, Піроженко В.М., в останнє судове засідання також не з'явилась, звернулась на адресу суду з заявою про проведення засідання за її відсутності.

Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 23 березня 2020 року вирішено провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачем письмові докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню враховуючи таке.

Судом встановлено, що відповідно до Договору найму житла в будинках комунальної власності від 26.02.2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та Суворовською районною адміністрацією Одеської міської ради, позивачка є наймачем житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.6).

Згідно довідки про склад сім'ї та реєстрацію № 176 від 27.06.2019 р. ОСОБА_1 в вищевказаній квартирі проживає з 30.10.1995 року постійно (а.с. 11).

Також, згідно Витягу з розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради № 96 від 27.02.2017 року, переоформлено особисті рахунки на житлову площу: квартири АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1, у зв'язку зі смертю відповідального квартиронаймача ОСОБА_5, а також на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17.01.2013 року (справа № 1527/16101/12) (а.с.7).

Згідно договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 14.03.2017 року № , останній укладено між ОСОБА_1 та КП «ЖКС» «Пересипський» (а.с.9).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 30.10.1995 року.

Позивачем надано акти про не проживання від 06.03.2017 року та від 10.07.2017 року, які підписані мешканцями будинку АДРЕСА_1, з актів вбачається, що ОСОБА_4, в квартирі АДРЕСА_1 не проживає з 2008 року (а.с.12,13).

Відсутність відповідача за адресою реєстрації підтверджується також поштовим повідомленням про не можливість вручення судової повістки про виклик до суду, у зв'язку з відсутністю адресата за місцем реєстрації (а.с.49-52).

Директор Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради Абрамова Є.Г. подала письмові пояснення, в яких зазначила, що адвокат позивача Блізінський М.П. 17.12.2019 року звернувся до Департаменту з заявою про зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2, однак адвокатом не було надано необхідних документів, що дають підстави зняти з реєстраційного обліку відповідача по справі, тому Департаментом було відмовлено в наданні даної адміністративної послуги.

Відповідно до ст. 64 ЖК України - члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Оскільки правовий режим відповідної категорії регулюється правовим режимом житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то до таких мешканців у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72 ЖК Української РСР.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до п. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого житла. Втручання у це право здійснюється виключно з підстав, передбачених п. 2 ст. 8 Конвенції.

Зазначене покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення ЄСПЛ у справі «Пауел і Райнер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1990 р.). Такий захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ у справі «Джілоу проти Сполученого Королівства» від 24.11.1986 р.), так і наймача (рішення ЄСПЛ у справі «Ларкос проти Кіпру» від 18.02.1999 р.).

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року (з наступними змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні; у осіб, які потребують догляду; внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Матеріали справи не містять відомостей про домовленість між сторонами про тривалу відсутність відповідача, а також доказів поважних причин відсутності відповідача за зареєстрованим місцем проживання.

Вищевикладені обставини свідчать про те, що відповідач не проживає більше ніж шість місяців у квартирі за місцем реєстрації без поважних причин та не має наміру там проживати, а отже є підстави для визнання його таким, що втратив право користування спірною квартирою.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Аналізуючи наведені норми законодавства та обставини, встановлені по справі, той факт, що ОСОБА_4 не проживає у квартирі з 2008 року, суд приходить до висновку, що відповідач, як особа, що понад один рік без поважних причин у житловому приміщенні не проживає, власником квартири не є, комунальні послуги не сплачує, реєстрація відповідача у вищевказаній квартирі порушує права позивача, оскільки перешкоджає здійсненню права користування майном, відповідач втратив право користування спірним житлом, тому позовні вимоги про визнання ОСОБА_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, що наявні в матеріалах справи, інших суду надано не було.

Позивачем не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у зв'язку з чим у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

На підставі ст. ст. 319, 355, 369, 383 ЦК України, ст. ст. 71, 72, 150 ЖК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 259, 263, 264, 265, 280, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30 -ти денний строк з дня отримання рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: