Головуючий у 1-й інстанції Курбанова Н.М.
Суддя-доповідач: Попова С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2020 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Попової С.А.,

суддів Зайцевої С.А., Кочегарової Л.М.,

за участю секретаря Єфремової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»

на рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 грудня 2019 року, ухвалене у складі судді Курбанової Н.М., повний текст рішення складено 09 грудня 2019 року,

по цивільній справі

за позовом ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»

про скасування заходів заборони відчуження майна,

третя особа - приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Колесник Алла Іванівна,

В С Т А Н О В И В:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - ПАТ «ПУМБ») скасування заходів заборони відчуження іпотечного майна, посилаючись на наступні обставини.

05.09.2008р між ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», та чоловіком позивачки - ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 6799613, за яким банк надав позичальникові кредит у розмірі 428000 доларів США, а позичальник зобов`язався використати його за цільовим призначенням (придбання нерухомості - 4-хкімнатної квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер: 22749984, загальною площею 246,1кв.м, житловою площею 138,5кв.м), сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит банку в порядку та у строки, обумовлені цим договором із сплатою 12,99% річних строком до 05.05.2025р.

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника 05.09.2008р. між ЗАТ «ПУМБ» і ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 6799648, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Колесник І.А. за реєстровим номером № 2289. Предметом іпотеки є 4-х кімнатна квартира АДРЕСА_1 .

05.09.2008р. приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Колесник І.А. під час посвідчення іпотечного договору було накладено заборону відчуження вищезазначеної квартири (реєстровий номер № 2290), яка належить ОСОБА_1 згідно із договором купівлі-продажу від 05.09.2008р. № 2271.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер. Спадщину після смерті чоловіка прийняла позивачка, отримавши свідоцтва про право на спадщину за законом.

Після смерті чоловіка вона продовжувала виконувати зобов`язання за кредитним договором № 6799613, сплативши на користь ПАТ «ПУМБ» 41486,65дол.США (або 918514,83грн), що перевищує загальну вартість отриманого у спадщину майна в сумі 316219,60грн., тим самими задовольнивши в повному обсязі вимоги кредитора спадкодавця в порядку ст. 1282 ЦК України. Дані обставини встановлені судовими рішеннями Апеляційного суду міста Києва від 14.03.2016р., рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17.10.2016р., Апеляцінйого суду Донецької області від 22.12.2016р., за якими суди дійшли висновку про відсутність підстав для стягнення з неї, як спадкоємця позичальника ОСОБА_2 , заборгованості за кредитним договором від 05.09.2008р. в сумі 62567,05дол.США, виведеної станом на 16.06.2015р.

Оскільки вона, як спадкоємець позичальника, виконала свої зобов`язання, задовольнивши вимоги кредитора в межах вартості майна, отриманого у спадщину, то відсутні підстави подальшої чинності заходів заборони відчуження належної їй на праві власності квартири, що є предметом іпотеки, накладених приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Колесник І.А.

Банк на її звернення в позасудовому порядку відмовився видати повідомлення про припинення зобов`язання, не надавши згоди на проведення державної реєстрації припинення заборони на предмет іпотеки, що порушує її права, втілені в ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 319 ЦК України на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Втрата кредитором права вимоги до неї, як до спадкоємця, з урахуванням Закону України Про іпотеку, ст. 1282 ЦК України, тягне за собою припинення основного зобов`язання, що зумовлює припинення похідних від нього іпотечних зобов`язань.

На підставі викладеного просила скасувати застосовані заходи заборони відчуження (зняти арешт) належної їй на праві власності квартири, що є предметом іпотеки, накладених 05.09.2008р. приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Колесник І.А. на підставі договору іпотеки № 6799648 за реєстровим номером № 2290.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с. 53-54), який зводиться до наступних доводів: у позові не наведено жодних правових підстав, передбачених ст. 17 Закону України Про іпотеку для скасування заходів заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 , належної позивачці, накладених приватним нотаріусом, або інших підстав, передбачених цим Законом; судами в межах розгляду позову позивачки ОСОБА_1 про визнання кредитного зобов`язання припиненим, де відмовлено позивачці, встановлено, що кредитне зобов`язання є чинним і буде чинним до закінчення строку дії іпотечного договору або настання інших обставин, передбачених ст. 17 Закону України «Про іпотеку»; підстави для скасування заходів заборони відчуження цієї квартири відсутні.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 грудня 2019 року (а.с. 162-164) позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано застосовані заходи заборони відчуження (знято арешт) квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , накладені 05.09.2008р. приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Колесник І.А. підстава обтяження: посвідчення договору іпотеки № 6799648 від 05.09.2008 року, зареєстровано в реєстрі № 2290.

Стягнуто з ПАТ «ПУМБ» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався ст.ст. 509, 1282 ЦК України, ст. 82 ЦПК України, ч. 5 ст. 3, ст. 17 Закону України «Про іпотеку» та дійшов висновку, що позивачка, як спадкоємець боржника за кредитним договором, виконала свої зобов`язання перед банком в межах вартості майна, отриманого у спадщину, не несе відповідальності за кредитним договором у якості боржника, що встановлено рішеннями судів, має у власності спірну квартиру, обтяження якої порушує її законні права власника, унормовані ст. 317, 319 ЦК України, що ґрунтуються на положеннях ст. 41 Конституції України і що відповідає положенням ст. 1 Першого протоколу до Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод.

При цьому суд врахував за факти, що мають у відповідності із ст. 82 ЦПК України преюдиційне значення, рішення суду першої і апеляційної інстанцій (а.с. 36) про встановлену відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, яка виникла перед банком ПАТ «ПУМБ» з 10.05.2012р. і станом на 16.06.2015р. в сумі 62567,05дол.США, оскільки ОСОБА_1 , як спадкоємець боржника за кредитним договором, виконала свої зобов`язання перед банком в межах вартості майна отриманого у спадщину (сума сплачених нею після смерті чоловіка коштів 918514,83грн перебільшує вартість отриманого нею у спадщину майна - сумарно 316219,60грн); а також рішення суду першої і апеляційної інстанцій (а.с. 38-40) про відсутність підстав для визнання укладеним договору про переведення боргу за кредитним договором від 05.09.2008р. на спадкоємицю позичальника - ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ПАТ «ПУМБ», посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга вмотивована наступними доводами:

суд вказав в резолютивній частині рішення «про зняття арешту», в той час як в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні будь-який арешт квартири, тобто суд скасував арешт, хоча предметом спору є скасування заборони відчуження квартири, що не є тотожним арешту;

в процесі розгляду справи не встановлено факту погашення позики та припинення іпотечного договору, не встановлено підстав для припинення іпотеки, перелічених в ст. 17 Закону України Про іпотеку або інших підстав для припинення зобов`язання (ст.ст. 599-609 ЦК України: у зв`язку з виконанням, проведеним належним чином, переданням відступного, зарахування, за домовленістю сторін, прощення боргу, неможливість його виконання, ліквідація юридичної особи). Але суд не зважив на відсутність правових підстав і дійшов необґрунтованого висновку про припинення зобов`язання, знявши заборону обтяження іпотечного майна;

оскільки заборона відчуження згідно із ст. 73 Закону України Про нотаріат вчинялася нотаріусом, то зняття заборони може бути здійснене в порядку ст. 74 цього Закону лише на підставах, унормованих ст. 17 Закону України Про іпотеку, зокрема, наявності повідомлення банку про погашення кредиту або про припинення дії іпотечного договору;

суд з порушенням ч. 4 ст. 82 ЦПК України не зважив на преюдиційне значення для розгляду даної справи рішення апеляційного суду міста Києва від 14.03.2016р., залишеного без змін постановою Верховного Суду від 13.06.2018р., яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «ПУМБ» про визнання кредитного зобов`язання і договору іпотеки припиненими відмовлено.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Процедура розгляду справи апеляційним судом

Враховуючи положення ч.ч. 1, 3 ст. 368 ЦПК України справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Справа розглядається у відсутність повідомлених про дату і час розгляду справи позивачки ОСОБА_1 і її представника - ОСОБА_3 , представника ПАТ «ПУМБ» - Курилової О.А., які в-друге не з`явилися в судове засідання, а також у відсутність третьої особи. Неявка учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає перегляду справи в апеляційному порядку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Як встановлено судом, 05 вересня 2008 року між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №6799613, відповідно до пункту 1.1. якого банк зобов`язався надати останньому кредит у розмірі 428000доларів США, а позичальник зобов`язався використати його за цільовим призначенням (придбання нерухомості: квартири, реєстраційний номер: 22749984, загальна площа: 246,1кв.м, житлова площа: 138,5кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит банку в порядку та у строки, обумовлені цим договором із сплатою 12,99% річних строком до 05 травня 2025 року.

За договором купівлі-продажу квартири від 05.09.2008р. ОСОБА_1 придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9-11).

Відповідно до додаткової угоди №1 від 06 червня 2011 року до кредитного договору у забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором № 6799613 від 05 вересня 2008 року, 05 вересня 2008 року між ЗАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № 6799648, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Колесник A. I. реєстровий номер № 2289, предмет іпотеки - вищевказана 4-х кімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 246,1кв.м, житловою площею 138,5кв.м.

05 вересня 2008 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Колесник A. I. під час посвідчення іпотечного договору було накладено заборону відчуження вказаної квартири, яка належить ОСОБА_1 (реєстровий номер №2290) (а.с.70-71).

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер. Після його смерті прийняла спадщину його дружина - ОСОБА_1 і їй видано свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.10.2013р. і 11.09.2013р.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 14.03.2016р., залишеним без змін постановою Верховного Суду України від 13.06.2018р., ОСОБА_1 відмовлено у визнанні кредитного зобов`язання і договору іпотеки № 6799648 від 05.09.2008р. припиненими (а.с. 18-30, 55-58).

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17.10.2016р., залишеним без змін рішенням Апеляційного суду Донецької області від 22.12.2016р., відмовлено банку у стягненні з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитним договором від 05.09.2008р. в загальній сумі 62567,05дол.США, що утворилася станом на 16.06.2015р. Цими рішеннями встановлено виконання ОСОБА_1 зобов`язань перед кредитором спадкодавця і сплату нею на користь ПАТ «ПУМБ» 41486,65 доларів США (або в перерахунку на національну грошову одиницю становить 818514,83грн), що перевищує вартість отриманого нею у спадщину майна загалом на суму 316219,60грн (а.с. 31-37).

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22.12.2016р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 30.03.2017р. у справі № 266/4223/15-ц, відмовлено банку у визнанні укладеним договору про переведення боргу ОСОБА_2 на його спадкоємця - ОСОБА_1 і у визнання її позичальником за кредитним договором № 6799613 від 05.09.2008р., оскільки вона не може нести відповідальність за вказаним кредитним договором у якості боржника (а.с. 38-40).

На звернення позивачки до банку в позасудовому порядку до банку від 09.10.2018р. про видачу повідомлення про виконання кредитних зобов`язань за кредитним договором, визнання договору іпотеки таким, що втратив чинність, а також про надання згоди на проведення державної реєстрації припинення заборони відчуження предмету іпотеки з посиланням на чинні судові рішення щодо неї, ОСОБА_1 відмовлено з мотивів існування заборгованості за кредитним договором від 05.09.2008р., чинність у зв`язку з цим забезпечувального заходу (договору іпотеки) до 2025 року, а також наявність судового рішення про відмову у припиненні договору іпотеки, законність якого підтверджена судом касаційної інстанції (а.с. 41, 55-58, 98).

2. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норма процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ст. 73 Закону України Про нотаріат від 02.09.1993р. N 3425-XII з подальшими змінами, чинними на момент звернення позиавачки до суду із позовом у листопаді 2018 року (далі - Закон N 3425-XII): нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири,

дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження, зокрема:

- за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири);

- при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна;

- за повідомленням іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 74 цього Закону, одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

В розвиток наведених положень Закону N 3425-XII в п. 5 гл. 15 розд. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства

юстиції України 22.02.2012 № 296/5 і зареєстрований в Міністерстві юстиції України

22 лютого 2012 р. за № 282/20595 (далі - Порядок № 296/5), визначені підстави зняття заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, де зазначається, що нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, в тому числі: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

Положеннями п. 6.1. глави 15 Порядку № 296/5 визначено, що зняття заборони та накладеного арешту здійснюється судовими органами, якщо ними накладено такі заборони і арешти.

Разом з тим, встановлено, що у даній справі заборону відчуження іпотечного майна було накладено нотаріусом в забезпечення задоволення вимог кредитора у передбачених договором іпотеки випадках.

Проте, як встановлено, банк не видав нотаріусу, що накладав заборону, або іншому нотаріусу (п. 5.1 Порядку № 296/5) повідомлення про погашення кредиту або про припинення іпотечного договору для вчинення дій, регламентованих ст. 74 Закону України Про нотаріат, зі зняття заборони відчуження іпотечної квартири.

Ухвалюючи оскаржене судове рішення, суд врахував, що рішеннями судів встановлено, що ОСОБА_1 , як спадкоємець боржника за кредитним договором, виконала свої зобов`язання перед ПАТ «ПУМБ» в межах вартості майна, отриманого у спадщину, і не може нести відповідальність за кредитним договором у якості боржника. Дані обставини стали підставою для скасування судом накладеного нотаріусом заходу заборони відчуження іпотечного майна.

Так, дійсно з тексту постановлених щодо позивачки судових рішень, інформації в листі банку і відзиві відповідача на позовну заяву (а.с. 98, 106-107) вбачаються відомості про виконання ОСОБА_1 , як спадкоємцем позичальника ОСОБА_2 , вимог ст. 599, ч. 1 ст. 1282 ЦК України щодо задоволення вимог кредитора спадкодавця в межах вартості отриманого у спадщину майна (316 219,60грн), через що відсутні підстави для стягнення з неї заборгованості за кредитним договором, яка виникла перед ПАТ «ПУМБ» станом на 16.06.2015р. в сумі 62567,05дол.США.

Проте, з огляду на межі заявлених позовних вимог (скасування застосованих нотаріусом заходів заборони відчуження іпотечного майна), предметом розгляду даної справи не є питання встановлення статусу іпотечного договору від 05.09.2008р., укладеного із ОСОБА_1 , як припиненого.

Натомість суд не зважив на те, що судового рішення про припинення іпотечного договору від 05.09.2008р., що могло бути підставою для скасування нотаріусом в порядку ст. 74 Закону України Про нотаріат та п. 5 глави 15 Порядку № 296/5 заходів заборони, позивачкою не представлено, відомостей про існування такого позитивного рішення на користь позивачки судовим розглядом не здобуто. І в межах даної справи вимоги про припинення іпотечного договору не заявлялись.

І ухвалені щодо позивача рішення, в тому числі якими встановлено відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 05.09.2008р. (рішення Апеляційного суду Донецької області від 22.12.2016р.), не є судовим рішенням за наслідками розгляду позовної вимоги про припинення договору іпотеки.

Крім того, рішенням апеляційного міста Києва від 14.03.2016р. (а.с. 25-30) встановлено, окрім інших обставин, що мають значення для вирішення питання про дотримання кредитором спадкодавця строку звернення із вимогою до спадкоємця, що іпотечний договір триває до 2025 року, відтак, вимоги про припинення існуючого зобов`язання між банком і ОСОБА_1 є необґрунтованими.

На ці обставини суд не зважив і вдався до аналізу наявності підстав для припинення іпотечного договору, про що позовних вимог у даній справі не заявлялося, посилаючись на положення ст. 17 Закону України Про іпотеку, якими унормовано підстави для припинення іпотеки (в тому числі, у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору), а не підстави і порядок скасування заходів заборони відчуження нерухомого майна, чим окреслено межі заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

Зважаючи на предмет розгляду - скасування накладених нотаріусом заходів заборони відчуження іпотечного майна, посилання суду на положення ст.ст. 509, 1282 ЦК України, ч. 5 ст. 3 і ч. 1 ст. 17 Закону України Про іпотеку, що мають регламентують питання припинення іпотеки, про що в даній справі не заявлялося, є свідченням неправильного застосування вимог матеріального права, а саме застосуванням норм права, які не підлягали застосуванню.

Таким чином, в ході апеляційного перегляду справи встановлено відсутність підстав, передбачених Законом України Про іпотеку (ст. 17 або з інших підстав, передбачених цим Законом) або іншими актами законодавства (ст.ст. 599-609 ЦК України тощо), для скасування заходів заборони відчуження іпотечного нерухомого майна.

Як наслідок, у суду першої інстанції були відсутні докази порушення відповідачем суб`єктивних прав позивачки, унормованих ст.ст. 317, 319 ЦК України.

Отже, оскаржуваним рішенням про скасування заборони відчуження іпотечної квартири, за відсутності судового рішення про припинення іпотеки, фактично нівелюється визначене у ст. 4 договору іпотеки № 6799648 від 05.09.2008р. (а.с. 12зв.) право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов`язання у разі смерті іпотекодавця.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України Про іпотеку, якою вмотивовано позов, відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Але в даній справі позивачка не заявляє позовні вимоги щодо вчинення реєстраційних дій з фіксації припинення іпотеки, зі зняття заборони відчуження нерухомого майна в порядку, установленому законодавством у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, зокрема у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с. 71).

Тому посилання на вказану норму, якою треба керуватись саме суду, приймаючи рішення про скасування заходів заборони відчуження, не є слушними з правової точки зору. Зазначена позивачем норма не підлягає застосуванню у виниклих по даній справі правовідносинах.

Посилання ОСОБА_1 в змісті позовної заяви на постанову Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013р.: по-перше, дійсно, підкреслює повноважність нотаріуса вирішувати питання про скасування раніше накладеної заборони відчуження іпотечного майна; а по-друге, таке посилання є юридично не спроможним з огляду на втрату чинності цього нормативного акту з 01.01.2016р., тобто її нечинності на момент звернення позивачки до суду у листопаді 2018 року.

В позовній заяві позивачка посилається на положення ч. 2 ст. 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, згідно із якою (в редакції на момент звернення позивачки до суду із даним позовом): у разі скасування на підставі суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав […] до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Проте, наведені положення, з урахуванням суб`єктного складу залучених до участі в розгляді справи осіб, не регулюють виниклі у справі відносини, що витікають з вимоги про скасування застосованих нотаріусом заходів заборони відчуження іпотечного майна. Відтак, наведені посилання не є спроможними з правової точки зору і дотичними до виниклого спору, а лежать в площині реалізації позитивних рішень компетентних (не виключаючи судових) органів щодо скасування заходів заборони відчуження нерухомого майна.

Втім, колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги в частині порушення норм процесуального закону, а саме положень ч. 4 ст. 82 ЦК України, щодо неврахування судом, як доведеної обставини, що має преюдиційне значення, втіленої у рішенні Апеляційного суду міста Києва від 14.03.2016р., про відсутність підстав для припинення кредитного зобов`язання і зобов`язань, що витікають з укладеного із ОСОБА_1 договору іпотеки № 6799648 від 05.09.2008р., оскільки в даній справі підставою заявленого позову було недотримання кредитором спадкодавця шестимісячного строку звернення до спадкоємця згідно із ч. 2 ст. 1281 ЦК України, а не з підстав відсутності будь-якого зобов`язання ОСОБА_1 перед ПАТ «ПУМБ» після смерті її чоловіка згідно із ст. 1282 ЦК України в межах кредитного договору або договору іпотеки від 05.09.2008р.

Враховуючи ухвалення рішення суду першої інстанції внаслідок порушення норм матеріального права, таке рішення згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню згідно вищенаведеного мотивування суду апеляційної інстанції, а понесені відповідачем судові витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги підлягають компенсації згідно із ст. 141 ЦПК України за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» задовольнити.

Рішення Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 грудня 2019 року скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа - приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Колесник Алла Іванівна, про скасування заходів заборони відчуження майна - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» витрати з оплати судового збору, пов`язані з апеляційним переглядом справи, в розмірі 1057 (одна тисяча п`ятдесят сім) гривень 20 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 02 квітня 2020 року.

Головуючий С.А.Попова

Судді С.А.Зайцева

Л.М.Кочегарова