Єдиний унікальний номер судової справи 468/1362/19-ц
Провадження № 22-ц/812/640/20 Доповідач в апеляційній інстанції Самчишина Н.В.
Постанова

іменем України

30 березня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

за участі: позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 14 січня 2020 року, ухвалене о 08:30 год. під головуванням судді Янчук С.В. у приміщенні цього суду, дата складення повного тексту рішення не зазначена, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

встановив:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_3 . На даний час сторони проживають окремо, тривалий час відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу доньці відмовляється, участі в її вихованні не приймає, хоча має таку можливість.

Посилаючись на викладене та відсутність інших осіб на утримання відповідача, позивач просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 14 січня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що в свідоцтві про народження малолітньої ОСОБА_4 , на утримання якої позивач просила стягнути кошти з ОСОБА_2 , батьком записаний ОСОБА_5 , а не відповідач, у зв`язку з чим у останнього відсутній обов`язок з її утримання.

В апеляційній скарзі позивач просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи вимоги, викладені в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 посилалася на те, що постановлене судом рішення є незаконним, оскільки ОСОБА_5 , який записаний батьком доньки ОСОБА_3 , є вигаданою особою, відповідач від проведення генетичної експертизи відмовляється. У зв`язку з тим, що справа була розглянута в порядку спрощеного позовного провадження у ОСОБА_1 була відсутня можливість подати клопотання про проведення такої експертизи на підставі ухвали суду.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався, що не перешкоджає розгляду справи в апеляційному порядку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, дослідивши письмові докази у справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судом установлено та таке убачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_4 . З копії свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 , виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції вбачається, що батьком дитини є ОСОБА_5 , матір`ю - ОСОБА_6 (а.с.3).

З наданої Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на вимогу апеляційного суду копії актового запису № 211 від 20 січня 2011 року про народження ОСОБА_4 , встановлено, що відомості про батька дитини внесено у свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 на підставі заяви матері № 40/04-3.4 від 20 січня 2011 року.

Отже, запис про батька у свідоцтві про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зроблено у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записано за вказівкою останньої. Зміна прізвища позивача з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 підтверджується свідоцтвом про шлюб.

Даючи оцінку наведеним у позовній заяві та апеляційній скарзі обставинам, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За змістом ч. 2 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 180 та частин 1-4 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно частини 2 ст. 125, ч. 1 статті 126 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

В силу до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Аналізуючи встановлені обставини справи та визначені законом підстави, які дають право на стягнення аліментів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість позову, оскільки позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, що батьком дитини є ОСОБА_2 . У даній справі позивач ОСОБА_1 не пред`являла вимог про встановлення батьківства відповідача, тому, з огляду на приписи ст. 13 ЦПК України, дослідження цих обставин судом першої інстанції було безпідставним та недоречним.

Таким чином, позивачкою не надано будь-яких доказів на підтвердження своїх вимог про обов`язок відповідача, як батька дитини, сплачувати аліменти на її утримання.

Інших доводів на спростування висновків районного суду апеляційна скарга не містить.

Отже, оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому на підставі ст. 375 ЦПК України це судове рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні апеляційної скарги позивача, яка відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви та апеляційної скарги, підстав для стягнення судових витрат з відповідача немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 14 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: П.П. Лисенко

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 30 березня 2020 року.