пр. № 2-з/759/56/20
ун. № 759/3465/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Миколаєць І.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

25.02.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Вказана заява мотивована тим, що ОСОБА_1 , діючи на захист своїх прав, враховуючи вимоги статті 152 ЦПК України маю намір та зобов`язується протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову пред`явити позов до ОСОБА_2 , яка є законним представником ОСОБА_3 , про визнання права на проживання у будинку, користування житловими, господарсько-побутовими та іншими приміщеннями, прибудовами, комунікаціями та земельною ділянкою садиби за адресою АДРЕСА_2 . Зазначає, що є сином ОСОБА_4 (співвласниці будинку АДРЕСА_2 ), з дитинства і по теперішній час проживаю з матір`ю у зазначеному будинку. Факт проживання ще з початку 90-х підтверджено автоматичним вступом у спадщину (отриманням частки у зазначеному будинку) ОСОБА_4 що зафіксовано при розгляді Святошинським районним судом справи № 2-1115/08 по визначенню часток у праві власності на будинок. Законодавство України закріплює права на проживання та користування житлом членами сім`ї власника (співвласника) оселі. Вважає, що будь-які дії пов`язані з перерозподілом в користуванні житлом можуть напряму вплинути на його права та законні інтереси.

ОСОБА_3 також є співвласницею зазначеного будинку, але ніколи в ньому не проживала. Вона набула право на долю в зазначеному будинку як правонаступник починаючи з травня 2018 р. Попередніми власниками її долі питання про вселення не висувалося. Доля в натурі не виділена, порядок користування згідно часток співвласників не визначено. ОСОБА_3 є неповнолітньою, тому від її імені діє її мати (як законний представник) ОСОБА_2 , котра останнім часом і вдається до заходів по вселенню до будинку, займанню самостійно обраних (без узгодження з іншими співвласниками й мешканцями) житлових кімнат, намагається зруйнувати сталий порядок користування будинком.

Отже, можливе вселення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 порушує право заявника на недоторканість житла тому просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також іншим особам, які діють від їх імені, за їх дорученням та/або в їх інтересах, вчиняти у будинку АДРЕСА_2 дії щодо вселення до приміщень, що використовуються для проживань та побутових потреб ОСОБА_1 , а також заборонити будь-які дії щодо виселення ОСОБА_1 з цих приміщень та/або щодо його обмеження в користуванні цими приміщеннями.

Ознайомившись із змістом заяви, суд доходить такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексузаходів забезпечення позову, в тому числі, шляхом накладення арешту.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, зміст і форма відповідної заяви про забезпечення позову має відповідати вимогам, викладеним у ст. 151 ЦПК України.

Дослідивши зміст поданої заяви, слід дійти висновку, що заявником не у повній мірі виконано вимоги щодо змісту поданої заяви, з огляду на таке.

Так, у порушення п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову не містить предмет позову, тобто ту частину позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати, у даному конкретному випадку, під цивільну юрисдикцію.

Предмет позову вказує права на проживання. Однак, за повідомлених заявником обставин, предметом майбутнього не майнового позову може бути або встановлення конкретного порядку користування житловими приміщеннями будинку, або усунення перешкод у користуванні домоволодінням, або, у разі пред`явлення майнового позову - поділ будинку в натурі між його співвласниками.

До того ж у заяві не зазначено пропозиції щодо зустрічного забезпечення, яке має забезпечити відшкодування збитків відповідача, що можуть бути спричинені забезпеченням позову, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України. Зазначена заява про забезпечення позову подана без додержання вимог ст.151 ЦПК України. а саме: не обґрунтовано доцільність вжиття заходу забезпечення позову, про який просить позивач, до вирішення питання по суті. Заявник вказує свої пропозиції, а суддя або застосовує, або ні, а не вирішує, тобто не перебирає на себе функцію судді щодо доцільності або не доцільності зустрічного забезпечення.

Також, заявник не надав відомості, які б підвереджували те, що він є власником будинку. Дані відомості необхідні для вирішення обґрунтованості поданої заяви про забезпечення позову і підпадають під вимоги п.7 ч.1 ст.151 ЦПК України.

Такими іншими відомостями у даному випадку повинні бути докази, що свідчать про право власності заявника на будинок.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 зазначеної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заява про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими позивач вважає, що захист його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, не вказано в чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть позивачем при цьому понесенні.

Відповідно вимогам ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимогстатті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи те, що подана заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, заява відповідно доч. 10 ст. 153 ЦПК України підлягає поверненню заявнику.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151, 153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про забезпечення позову до подання позовної заяви - повернути заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.Ю.Миколаєць