Справа № 408/1974/19-ц
Провадження № 2/408/984/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2020 року смт. Біловодськ

Біловодськийрайонний суд у складі:

головуючого-судді: Кускової Т.В.

при секретареві: Сіпаковій Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Біловодська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військово-цивільної адміністрації сіл Нижня Вільхова, Верхня Вільхова, Малинове, Плотина та Пшеничне Станично-Луганського району Луганської області, третя особа Станично-Луганська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , звернулася до Біловодського районного суду Луганської області з позовом до військово-цивільної адміністрації сіл Нижня Вільхова, Верхня Вільхова, Малинове, Плотина та Пшеничне Станично-Луганського району Луганської області, третя особа Станично-Луганська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Нижня Вільхова Станично-Луганського району Луганської області померла її мати ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,2036 га з кадастровим номером :25:001:0060 площею 0,2036 га, яка розташована на за адресою АДРЕСА_1 за цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» та належить померлій на підставі державного акта право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ № 571793, а також Ѕ житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який належить померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 лютого 2000 року, посвідченого державним нотаріусом Станично-Луганської державної нотаріальної контори Перепелицею І.В.

Вказує, що з метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивачка 22 березня 2019 року звернулася до Станично-Луганської державної нотаріальної контори, де отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі того, що у державному акті на право власності на земельну ділянку ЯИ № 571793 та в свідоцтві про право на спадщину за законом від 03 лютого 2000 року прізвище померлої вказано як « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_4 », відповідно, що є помилковим та відрізняється від вірного « ОСОБА_5 », яке зазначено в свідоцтві про смерть померлої ОСОБА_3 .

Водночас нотаріусом у вказаній постанові надано рекомендацію звернутися до суду.

Позивачка зазначає, що така розбіжність виникла на підставі того, що в деяких документах при перекладі прізвища її матері з російської мови на українську було зазначено різну транслітерацію.

У зв`язку з наведеним, посилаючись на норми ст. 392 ЦК України, згідно з якою власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, просила суд визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,2036 га з кадастровим номером :25:001:0060 площею 0,2036 га, яка розташована на за адресою АДРЕСА_1 за цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» та належить померлій на підставі державного акта право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ № 571793, а також на Ѕ житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який належить померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 лютого 2000 року, посвідченого державним нотаріусом Станично-Луганської державної нотаріальної контори Перепелицею І.В.

Позивачка в судове засідання не з`явилися, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, наполягала на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача та третя особа в судове засідання не зявилися, звернулися до суду з заявою в якій просили розглядати справу за їх відсутності. Заперечень проти позовних вимог не мають.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 23 січня 2013 року ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нижня Вільхова Станично-Луганського району Луганської області.

Померла ОСОБА_3 була матір`ю позивачки по справі ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 25 січня 1960 року серії НОМЕР_2 , виданого Вільхівською сільською радою Станично-Луганського району Луганської області.

З копії свідоцтва про укладення шлюбу від 21 вересня 1979 року серії НОМЕР_3 , виданого міським відділом ЗАГС м. Брянка Ворошиловградської області, актовий запис № 658, вбачається, що позивака ОСОБА_2. після укладення шлюбу з ОСОБА_7 обрала шлюбне прізвище - « ОСОБА_2 ».

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 16 квітня 2018 року, виданого Вільхівською сільською радою Станично-Луганського району Луганської області, актовий запис № 23, чоловік позивачки - ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що згідно законодавства є підставою для розірвання шлюбу.

Копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 18 квітня 2018 року № 3 підтверджується реєстрація шлюбу позивачки з ОСОБА_9 , та зміна прізвища з дошлюбного « ОСОБА_8 » на шлюбне « ОСОБА_10 ».

Копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 від 02 грудня 1999 року, виданого Станично-Луганським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 199, підтверджується зміна прізвища позивачки з « ОСОБА_10 » (шлюбне) на « ОСОБА_8 » (післяшлюбне).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,2036 га з кадастровим номером :25:001:0060 площею 0,2036 га, яка розташована на за адресою АДРЕСА_1 за цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» та належить померлій на підставі державного акта право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ № 571793, виданого на підставі рішення сесії місцевої Ради 40 сесії 5 скликання Вільхівської сільської ради від 25 вересня 2009 року № 40/14, що підтверджується копією вказаного акту.

До спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 також належить право власності на Ѕ житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який належить померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 лютого 2000 року, посвідченого державним нотаріусом Станично-Луганської державної нотаріальної контори Перепелицею І.В., зареєстрованого в реєстрі за № 200, що підтверджується копією вказаного свідоцтва.

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, позивачка є спадкоємицею першої черги після смерті матері, згідно положень якої - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Із постанови державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори Кондратьєва В.М. від 22 березня 2019 року вбачається, що позивачка ОСОБА_2 , зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини в установлений шестимісячний строк, однак та їй було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в силу того, що в державному акті на право власності на земельну ділянку ЯИ № 571793 та в свідоцтві про право на спадщину за законом від 03 лютого 2000 року прізвище померлої вказано як « ОСОБА_4 » та « ОСОБА_4 », відповідно, що є помилковим та відрізняється від вірного « ОСОБА_5 », яке зазначено в свідоцтві про смерть померлої ОСОБА_3 , водночас нотаріусом було рекомендовано звернутися до суду.

Згідно змісту копії державного акта право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ № 571793, виданого на підставі рішення сесії місцевої Ради 40 сесії 5 скликання Вільхівської сільської ради від 25 вересня 2009 року № 40/14, вбачається, він виданий на ім`я особи з прізвищем « ОСОБА_4 ».

Також з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 лютого 2000 року, посвідченого державним нотаріусом Станично-Луганської державної нотаріальної контори Перепелицею І.В., зареєстрованого в реєстрі за № 200, встановлено, що спадкоємцем майна - Ѕ частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , є особа з прізвищем « ОСОБА_4 »

У силу вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як вбачається із матеріалів справи позивачка ОСОБА_2 є спадкоємицею першої черги за законом, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може.

Слід врахувати, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту та застосовується лише якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

У порядку статей 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частина третя ст. 1223 ЦК).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до пункту 3.1. Листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності.

Згідно положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту № 296/5 від 22 лютого 2012 року та зареєстрованого в Мінюсті 22 лютого 2012 року за № 282/20595 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду за захистом свого права з позовом про визнання такого права.

Перевіривши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивачки знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому вони підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259,265,268ЦПК України, ст. ст. 1261, 1270 ЦК України, суд, -

Вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (паспорт серії НОМЕР_6 , виданий 20 березня 2006 року Станично-Луганським РВ УМВС України в Луганській області, РНОКПП НОМЕР_7 ) право власності в порядку спадкування за законом за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на:

- земельну ділянку під кадастровим номером :25:001:0060 площею 0,2036 га, яка розташована на за адресою АДРЕСА_1 за цільовим призначенням «для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)»;

- Ѕ житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду через Біловодський районний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Кускова Т.В.