ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 квітня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/3748/19

Головуючий у першій інстанції - Ходіч В. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/525/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Онищенко О.І., Харечко Л.К.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Срібнянського районного суду Чернігівської області у складі судді Ходіч В.М. від 20 січня 2020 року, місце ухвалення рішення смт.Срібне, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2 , в якому просив зменшити розмір аліментів, стягнутих з нього рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21.11.2011 року на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Вимоги заявленого позову ОСОБА_1 обґрунтовував зміною обставин, які існували на час визначення розміру аліментів, що згідно положень статті 192 Сімейного кодексу України є підставою для зменшення розміру стягнутих аліментів. У позові ОСОБА_1 вказує, що після припинення фактичних шлюбних відносин з ОСОБА_2 між ними була досягнута домовленість щодо утримання дітей, а саме, про добровільну сплату позивачем аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини його доходів, що становило 11 000 грн. щомісячно. ОСОБА_1 зазначає, що через погіршення сімейних відносин, що робили неможливим спільне проживання, він був вимушений залишити квартиру та винаймати житло для власного проживання, що потребує додаткових фінансових витрат. Також позивач вказує, що у нього суттєво погіршився стан здоров`я, що вимагає постійного лікування та пожиттєвого вживання медичних препаратів, що є фінансово обтяжливим. У позові ОСОБА_1 стверджує, що він приймає участь у вихованні та навчанні дітей, їх щорічному оздоровленні, тобто, добровільно приймає участь у додаткових витратах на дітей. Позивач вказує, що син ОСОБА_5 навчається у Київському військовому ліцеї ім.І.Богуна, тобто, його навчання, проживання, харчування, одяг, взуття забезпечено за рахунок держави. Позивач зазначає, що він надає матеріальну допомогу своєму батьку ОСОБА_6 , який має вік 84 роки та незадовільний стан здоров`я.

Рішенням Срібнянського районного суду Чернігівської області від 20.01.2020 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. Судом зменшено розмір аліментів, стягнутих за рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21.11.2011 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/2 до 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 20.01.2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог заявленого позову. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 20.01.2020 року є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням вимог ЦПК України, при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи. З посиланням на статтю 12 ЦПК України доводи апеляційної скарги зазначають, що судом першої інстанції належним чином не було повідомлено ОСОБА_2 про дату та час проведення підготовчого засідання, не надіслано на її адресу позовну заяву із додатками, при цьому підготовче засідання було проведено без участі відповідача. Доводи апеляційної скарги стверджують, що відповідач була позбавлена можливості на отримання відповідного роз`яснення судом права на укладення мирової угоди. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 вказує, що при ухваленні оскаржуваного рішення від 20.01.2020 року суд першої інстанції виходив лише із обставин, зазначених у позовній заяві, не врахувавши при цьому її заперечень щодо заявленого позову. Доводи апеляційної скарги стверджують, що аліменти у розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку (доходів) позивача на утримання дітей стягуються з ОСОБА_1 з листопада 2019 року, лише після звернення ОСОБА_2 виконавчого листа до примусового виконання, а до цього часу позивач сплачував аліменти на власний розсуд. Доводи апеляційної скарги вказують, що позивач з вересня 2019 року припинив виплату аліментів на утримання сина ОСОБА_5 та на власний розсуд зменшив виплату аліментів до 5,5 тис. грн. Доводи апеляційної скарги зазначають, що після звернення відповідачем виконавчого листа про стягнення аліментів до примусового виконання, позивач почав перераховувати грошові кошти на картку ''Юніор'' на ім`я сина ОСОБА_5 , при цьому заборонивши йому користуватись даними коштами. Доводи апеляційної скарги стверджують, що позивач протягом 2019 року неодноразово відпочивав за кордоном, проте, дітей він з собою не брав. Доводи апеляційної скарги з посиланням на ч.2 статті 150 Сімейного кодексу України вказують, що суд першої інстанції необґрунтовано прийняв до уваги як погіршення майнового стану позивача ті обставини, що ОСОБА_1 приймає участь у вихованні дітей та їх навчанні, піклується про їх здоров`я. Доводи апеляційної скарги зазначають, що при вирішенні даного спору по суті суд першої інстанції не прийняв до уваги тих обставин, що у порівнянні з 2011 роком заробітна плата позивача значно зросла, у власності ОСОБА_1 з`явилась земельна ділянка та гараж. Доводи апеляційної скарги стверджують, що судом першої інстанції при розгляді даної справи не враховано тих обставин, що у власності позивача знаходився автомобіль "Оpel Vektra", придбаний під час перебування сторін даного спору у шлюбі, після продажу вказаного автомобіля позивач отримав кошти у розмірі 167 896 грн., з яких аліменти на утримання двох дітей в добровільному порядку сплачено не було. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 не погоджується з висновком суду першої інстанції про погіршення майнового стану позивача внаслідок піклування позивача про свого батька. При цьому ОСОБА_2 вказує, що батько позивача має ще двох дорослих синів, проживає окремо від ОСОБА_1 , отримує пенсію, має земельний пай. Доводи апеляційної скарги зазначають, що посилання позивача на незадовільний стан свого здоров`я не узгоджуються із публічно доступною інформацією відносно того, що позивач є капітаном футбольної команди, при цьому приймає участь у спортивних змаганнях та досяг значних спортивних результатів. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 стверджує, що у оскаржуваному рішенні суду першої інстанції не відображені заперечення відповідача проти вимог заявленого позову, суд також не розглянув клопотання відповідача про зміну порядку з`ясування обставин та дослідження доказів. Доводи апеляційної скарги вказують, що у мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 20.01.2020 року не зазначено та не досліджено жодного аргументу відповідача щодо відсутності підстав для задоволення вимог заявленого позову, також не зазначено норми права, на які посилалась відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Срібнянського районного суду Чернігівської області від 20.01.2020 року у зв`язку із необґрунтованістю апеляційної скарги. При цьому ОСОБА_1 вказує, що син ОСОБА_7 вже не навчається у Київському військовому ліцеї ім.І.Богуна, а буде продовжувати навчання в Прилуцькій гімназії №5, що є документально підтвердженим (а.с.202). ОСОБА_1 зазначає, що з кінця січня 2020 року син ОСОБА_7 проживає разом з ним в орендованій позивачем квартирі АДРЕСА_1 , що є документально підтвердженим (а.с.199,200), та перебуває на утриманні позивача (відвідування репетиторів, спортзалу, придбання додаткових підручників, продуктів харчування, досуг). У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 стверджує, що у зв`язку із погіршенням стану здоров`я його батька - ОСОБА_6 , який отримує мінімальну пенсію, в кінці січня 2020 року позивач забрав свого батька на проживання разом з ОСОБА_1 у вказаній орендованій квартирі, що підтверджується доданими до відзиву на апеляційну скаргу документами (а.с.200,201). ОСОБА_1 вказує, що він виконує свій обов`язок щодо утримання батька.

ОСОБА_2 подала до суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 20.01.2020 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Відповідач ОСОБА_2 вказує, що позивач має наміри зменшити розмір стягнутих з нього аліментів, при цьому він вчиняє дії, які суперечать інтересам дітей. Також ОСОБА_2 зазначає, що позивач переконав сина ОСОБА_5 припинити навчання у Київському військовому ліцеї, з умовою переїзду до помешкання ОСОБА_1 ОСОБА_2 стверджує, що лише у січні 2020 року позивач забрав до себе на проживання свого 84-річного батька, який до цього проживав один у с.Курінь Бахмацького району. ОСОБА_2 вказує, що вона у повній мірі і на належному рівні виховує та утримує своїх дітей, а також допомагає своїм батькам.

Відповідно до приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Срібнянського районного суду Чернігівської області від 20.01.2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Підстави для застосування положень ч.3 статті 369 ЦПК України по справі відсутні.

Згідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с.223-226), сторони отримали копії ухвал апеляційного суду від 28.02.2020 року про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4).

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21.11.2011 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей було задоволено повністю. Судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частини від всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.10.2011 року і досягнення повноліття старшою дитиною (а.с.6).

Рішенням Срібнянського районного суду Чернігівської області від 10.12.2018 року (а.с.15) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Матеріали справи містять в собі відповідні відомості про заробітну плату ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.131-139,164).

ОСОБА_1 має у власності гараж та земельну ділянку (а.с.128-130).

Згідно відповіді Територіального сервісного центру МВС №7442 від 15.01.2020 року №31/25/14-37 (а.с.167), на ім`я ОСОБА_1 транспортні засоби не зареєстровані.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25.01.2013 року (а.с.16) визнано мирову угоду, укладену між ПАТ КБ "Надра" та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відповідно до якої ОСОБА_1 , ОСОБА_2 визнали заборгованість перед ПАТ КБ ''Надра'' за кредитним договором №36-05/06/14/11/3042008/148 від 02.10.2008 року, з урахуванням всіх змін та доповнень до нього, яка станом на 16.11.2012 року складає суму у розмірі 534 224 грн. 18 коп. Сторони домовились, що повернення визнаного боргу та сплата процентів за користування коштами здійснюватиметься шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі, строком та з періодичністю, що визначені у графіку платежів, який є невід`ємною частиною кредитного договору та даної мирової угоди (а.с.17-19).

29.10.2019 року постановами старшого державного виконавця Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області було відкрито виконавче провадження №60443326 з виконання виконавчого листа номер 2-1449/11, виданого 10.02.2017 року Чернігівським районним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/2 частини від всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.10.2011 року і досягнення повноліття старшою дитиною та звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 (а.с.8,9).

З нотаріально посвідченої заяви від 10.11.2019 року (а.с.68) вбачається, що ОСОБА_1 , відповідно до статей 180, 199 Сімейного Кодексу України взяв на себе зобов`язання по утриманню неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язався забезпечити оплату всіх його витрат (включаючи, але не обмежуючись, транспортні витрати, проживання, харчування, медичне обслуговування та інші витрати) до досягнення ним повноліття, а у разі продовження ним навчання - утримувати до досягнення ним 23 років.

Матеріали справи містять в собі виписки із медичної карти ОСОБА_1 від 23.08.2012 року, 08.05.2013 року, 19.10.2019 року, 27.12.2012 року (а.с.10-13) із зазначенням відповідних діагнозів позивача.

02.11.2019 року Центром МРТ діагностики (пр.Степана Бандери,17/1, м.Київ) ОСОБА_1 було проведено дослідження (магнітно-резонансну томографію) МРТ шийного відділу хребта та МР скринінг хребта (а.с.80-81). Згідно чеку (а.с.79), вартість дослідження складає 2 250 грн.

Як вбачається із виписки з історії хвороби стаціонарного хворого ОСОБА_1 (а.с.73), в період з 23.11.2019 року по 03.12.2019 року ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в ортопедо- травматологічному центрі Київської обласної клінічної лікарні із зазначеним у вказаному документі діагнозом.

Згідно квитанції від 23.11.2019 року (а.с.76), ОСОБА_1 на рахунок Київської обласної клінічної лікарні було сплачено 710 грн. 58 коп.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області від 08.11.2019 року №1212 (а.с.61), ОСОБА_6 , 1939 року народження, зареєстрований та проживає один за адресою: АДРЕСА_2 . Через похилий вік та незадовільний стан здоров`я самостійне пересування та самообслуговування ОСОБА_6 є ускладненим. Допомогу у забезпеченні продуктами харчування, організацію та фінансування лікування, проходження медичних обстежень батька здійснює син ОСОБА_1 , який проживає у м.Прилуки Чернігівської області та відвідує батька майже щотижня.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 щомісяця здійснював переказ коштів на картку ПриватБанку на ім`я сина ОСОБА_3 , що підтверджується виписками по картці за період з 01.10.2019 року по 02.01.2020 року (а.с.70-72,153-159).

Згідно довідки Київського військового ліцею імені Івана Богуна (а.с.90), ОСОБА_3 з 26.08.2019 року навчається у Київському військовому ліцеї імені Івана Богуна та на час навчання перебуває на повному державному забезпеченні, стипендії не отримує.

03.06.2017 року (а.с.63) ОСОБА_2 було надано нотаріально посвідчену згоду на тимчасову поїздку до Туреччини на відпочинок, в період з 06.06.2017 року по 15.06.2017 року сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у супроводі їх батька ОСОБА_1 .

З довідок Прилуцької ЦРЛ від 11.12.2019 року (а.с.64,65) вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на консультації до лікаря-педіатра з`являлись у супроводі батька.

Відповідно до копії довідки Прилуцької гімназії №5 імені ОСОБА_8 від 11.12.2019 року №1.43/287 (а.с.67), ОСОБА_1 протягом 2014-2019 років опікувався сином ОСОБА_3 .

Згідно договорів оренди квартири (житлового приміщення) від 30.12.2018 року, від 02.01.2020 року (а.с.148-149,150-152), ОСОБА_1 орендує квартиру АДРЕСА_1 . Розмір місячної орендної плати у 2019 році складав 1 500 грн., у 2020 році - 2 000 грн.

Рішенням Срібнянського районного суду Чернігівської області від 20.01.2020 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. Судом зменшено розмір аліментів, стягнутих за рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21.11.2011 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/2 до 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 .

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги відносно того, що висновки оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 20.01.2020 року не відповідають фактичним обставинам справи та нормам права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Відповідно до приписів ч.1 статті 192 Сімейного кодексу України, яка регламентує зміну розміру аліментів, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

З посиланням на статтю 12 ЦПК України доводи апеляційної скарги зазначають, що судом першої інстанції належним чином не було повідомлено ОСОБА_2 про дату та час проведення підготовчого засідання, не надіслано на її адресу позовну заяву із додатками, при цьому підготовче засідання було проведено без участі відповідача. Доводи апеляційної скарги стверджують, що відповідач була позбавлена можливості на отримання відповідного роз`яснення судом права на укладення мирової угоди. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 вказує, що при ухваленні оскаржуваного рішення від 20.01.2020 року суд першої інстанції виходив лише із обставин, зазначених у позовній заяві, не врахувавши при цьому її заперечень щодо заявленого позову.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 стверджує, що у оскаржуваному рішенні суду першої інстанції не відображені заперечення відповідача проти вимог заявленого позову, суд також не розглянув клопотання відповідача про зміну порядку з`ясування обставин та дослідження доказів.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 20.01.2020 року, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.40), ухвалою Срібнянського районного суду Чернігівської області від 22.11.2019 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. При цьому справу було призначено до підготовчого засідання на 14 год. 10 хв. 12.12.2019 року з викликом учасників судового розгляду. Судом було встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позов до 10.12.2019 року. Копія даної ухвали суду першої інстанції була направлена судом 22.11.2019 року ОСОБА_2 за місцем її реєстрації: АДРЕСА_3 (а.с.42,43). Вказане поштове відправлення повернулось до суду першої інстанції, вручено ОСОБА_2 воно не було (а.с.100). Згідно довідки ф.20 Укрпошти, причиною повернення є: "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення". 09.12.2019 року (а.с.47-48) на адресу Срібнянського районного суду Чернігівської області від ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, датований 06.12.2019 року. В ухвалі від 12.12.2019 року суд першої інстанції зазначив, що позивач, відповідач належним чином повідомлялись судом про дату, час та місце проведення підготовчого засідання в порядку статті 128 ЦПК України, але до суду не з`явились. З`ясувавши коло питань, передбачених приписами статті 197 ЦПК України, необхідних для досягнення завдань підготовчого провадження, визначених статтею 189 ЦПК України, суд першої інстанції у відповідності до положень п.3 ч.2 статті 200 ЦПК України дійшов висновку про можливість закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Ухвалою Срібнянського районного суду Чернігівської області від 12.12.2019 року було закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 14 год. 00 хв. 26.12.2019 року з викликом сторін (а.с.92). 26.12.2019 року на адресу суду першої інстанції від ОСОБА_2 надійшло клопотання про визнання явки відповідача обов`язковою та відкладення розгляду справи у зв`язку з поважними причинами (а.с.102). Ухвалою Срібнянського районного суду Чернігівської області від 26.12.2019 року розгляд даної цивільної справи було відкладено на 14 год. 00 хв. 08.01.2020 року (а.с.105). 08.01.2020 року на адресу суду першої інстанції надійшло клопотання від ОСОБА_2 про витребування доказів судом, зміну порядку з`ясування обставин та дослідження доказів (а.с.113-114). У вказаному клопотанні ОСОБА_2 просила суд витребувати інформацію з державних органів про набуття у власність, володіння чи користування транспортними засобами, земельними ділянками, нерухомим майном, отримані доходи ОСОБА_1 . Також ОСОБА_2 просила змінити порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, яким вони обґрунтовуються під час розгляду справи по суті: після заслуховування вступного слова (пояснень учасників), дослідити витребувані докази з державних установ (документи), потім дослідити додані до позовної заяви додатки. Ухвалою Срібнянського районного суду Чернігівської області від 08.01.2020 року у зв`язку із витребуванням судом доказів по справі, про які зазначала ОСОБА_2 у поданому клопотанні про витребування доказів судом, розгляд даної цивільної справи було відкладено на 12 год. 00 хв. 20.01.2020 року (а.с.117). За інформацією Прилуцької місцевої прокуратури (а.с.169), повістка про виклик в судове засідання на 12 годину 20.01.2020 року вручена ОСОБА_2 11.01.2020 року. Як вбачається з рішення Срібнянського районного суду Чернігівської області від 20.01.2020 року (а.с.173-175), дану цивільну справу було розглянуто судом першої інстанції за відсутності сторін, які в судове засідання не з`явились, при цьому були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. У рішенні суду першої інстанції від 20.01.2020 року судом зазначено, що відповідач надала суду відзив на позовну заяву, в якому вимоги позивача не визнала та просила відмовити у задоволенні позову із зазначених у відзиві підстав.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги відносно того, що при розгляді даного спору по суті судом не було дотримано засад змагальності сторін, а також відносно того, що суд не сприяв відповідачу у реалізації нею прав, передбачених ЦПК України, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 20.01.2020 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не узгоджуються з матеріалами даної цивільної справи.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 стверджує, що суд першої інстанції також не розглянув клопотання відповідача про зміну порядку з`ясування обставин та дослідження доказів. Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки як вбачається з матеріалів справи, в тому числі, і з рішення Срібнянського районного суду Чернігівської області від 20.01.2020 року (а.с.173-175), дану цивільну справу було розглянуто судом першої інстанції за відсутності сторін, які в судове засідання не з`явились, при цьому були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги стверджують, що аліменти у розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку (доходів) позивача на утримання дітей стягуються з ОСОБА_1 з листопада 2019 року, лише після звернення ОСОБА_2 виконавчого листа до примусового виконання, а до цього часу позивач сплачував аліменти на власний розсуд. Доводи апеляційної скарги вказують, що позивач з вересня 2019 року припинив виплату аліментів на утримання сина ОСОБА_5 та на власний розсуд зменшив виплату аліментів до 5,5 тис. грн. Доводи апеляційної скарги зазначають, що після звернення відповідачем виконавчого листа про стягнення аліментів до примусового виконання, позивач почав перераховувати грошові кошти на картку ''Юніор'' на ім`я сина ОСОБА_5 , при цьому заборонивши йому користуватись даними коштами.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 20.01.2020 року, виходячи із наступного. По справі встановлено (а.с.8,9), і вказані обставини не заперечуються сторонами спору, що аліменти у розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку (доходів) позивача на утримання дітей стягуються з ОСОБА_1 з листопада 2019 року, після звернення ОСОБА_2 виконавчого листа до примусового виконання.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що після звернення відповідачем виконавчого листа про стягнення аліментів до примусового виконання, позивач почав перераховувати грошові кошти на картку ''Юніор'' на ім`я сина ОСОБА_5 . Вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 20.01.2020 року, виходячи із наступного. Як вбачається із нотаріально посвідченої заяви від 10.11.2019 року (а.с.68), ОСОБА_1 , відповідно до статей 180, 199 Сімейного Кодексу України взяв на себе зобов`язання по утриманню неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язався забезпечити оплату всіх його витрат (включаючи, але не обмежуючись, транспортні витрати, проживання, харчування, медичне обслуговування та інші витрати) до досягнення ним повноліття, а у разі продовження ним навчання- утримувати до досягнення ним 23 років.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує, що син ОСОБА_7 вже не навчається у Київському військовому ліцеї ім.І.Богуна, а буде продовжувати навчання в Прилуцькій гімназії №5, що є документально підтвердженим (а.с.202). ОСОБА_1 зазначає, що з кінця січня 2020 року син ОСОБА_7 проживає разом з ним в орендованій позивачем квартирі АДРЕСА_1 , що є документально підтвердженим (а.с.199,200), та перебуває на утриманні позивача (відвідування репетиторів, спортзалу, придбання додаткових підручників, продуктів харчування, досуг).

Доводи апеляційної скарги зазначають, що при вирішенні даного спору по суті суд першої інстанції не прийняв до уваги тих обставин, що у порівнянні з 2011 роком заробітна плата позивача значно зросла, у власності ОСОБА_1 з`явилась земельна ділянка та гараж. Доводи апеляційної скарги стверджують, що судом першої інстанції при розгляді даної справи не враховано тих обставин, що у власності позивача знаходився автомобіль "Оpel Vektra", придбаний під час перебування сторін даного спору у шлюбі, після продажу вказаного автомобіля позивач отримав кошти у розмірі 167 896 грн., з яких аліменти на утримання двох дітей в добровільному порядку сплачено не було. Доводи апеляційної скарги зазначають, що посилання позивача на незадовільний стан свого здоров`я не узгоджуються із публічно доступною інформацією відносно того, що позивач є капітаном футбольної команди, при цьому приймає участь у спортивних змаганнях та досяг значних спортивних результатів.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 20.01.2020 року, оскільки при вирішенні даного спору по суті судом першої інстанції прийнято до уваги приписи статті 192 Сімейного кодексу України, яка регламентує зміну розміру аліментів. Як вбачається з рішення суду першої інстанції від 20.01.2020 року, судом разом з іншими встановленими обставинами справи було взято до уваги, що: після погіршення сімейних стосунків позивач змушений винаймати житло для проживання та сплачує орендну плату, що підтверджується договором оренди квартири (а.с.148-152); позивач має ряд захворювань, які на даний час потребують значних матеріальних витрат (а.с.10-14,73-87,160); позивач піклується про батька ОСОБА_6 , який має похилий вік та незадовільний стан здоров`я (а.с.59-61); з об`єктів нерухомості позивач має гараж та земельну ділянку (а.с.128-130); транспортні засоби за ОСОБА_1 не зареєстровані (а.с.168); позивач і відповідач є працюючими особами та отримують відповідну заробітну плату (а.с.131-139,164).

Доводи апеляційної скарги відносно того, що у власності позивача знаходився автомобіль "Оpel Vektra", придбаний під час перебування сторін даного спору у шлюбі, і після продажу вказаного автомобіля позивач отримав кошти у розмірі 167 896 грн., з яких аліменти на утримання двох дітей в добровільному порядку сплачено не було, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 20.01.2020 року. Оскільки в разі наявності порушення прав ОСОБА_2 щодо спільної сумісної власності подружжя, вона має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, як це регламентовано приписами ч.1 статті 4 ЦПК України.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 не погоджується з висновком суду першої інстанції про погіршення майнового стану позивача внаслідок піклування позивача про свого батька ОСОБА_6 . При цьому ОСОБА_2 вказує, що батько позивача має ще двох дорослих синів, проживає окремо від ОСОБА_1 , отримує пенсію, має земельний пай. На думку апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 20.01.2020 року, оскільки висновок суду першої інстанції у вказаній частині узгоджується з матеріалами цивільної справи (а.с.59-61). У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 стверджує, що у зв`язку із погіршенням стану здоров`я його батька - ОСОБА_6 , який отримує мінімальну пенсію, в кінці січня 2020 року позивач забрав свого батька на проживання разом з ОСОБА_1 у орендованій квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується доданими до відзиву на апеляційну скаргу документами (а.с.200,201).

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 з посиланням на статтю 265 ЦПК України стверджує, що у оскаржуваному рішенні суду першої інстанції не відображені заперечення відповідача проти вимог заявленого позову, суд також не вказав про наявність клопотання відповідача щодо зміни порядку з`ясування обставин та дослідження доказів. Доводи апеляційної скарги вказують, що у мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 20.01.2020 року не зазначено жодного аргументу відповідача щодо відсутності підстав для задоволення вимог заявленого позову, також не зазначено норми права, на які посилалась відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в силу приписів ч.2 (абзац 2) статті 376 ЦПК України вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 20.01.2020 року.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 20.01.2020 року, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом в ході розгляду даної справи.

Керуючись статтями: 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Срібнянського районного суду Чернігівської області від 20 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 07.04.2020 року.

Головуючий: Судді: