Постанова

Іменем України

06 квітня 2020 року

м. Київ

справа №751/4657/18

провадження №61-7916св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»,

третя особа - Головне територіальне управління юстиції у Чернігівській області,

третя особа - Державне підприємство «Сетам»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 жовтня 2018 року у складі судді Маслюк Н. В. та постанову Чернігівського апеляційного суду від 18 березня 2019 року у складі колегії суддів Губар В. С., Вінгаль В. М., Кузюри Л. В.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк», банк), треті особи: Головне територіальне управління юстиції у Чернігівській області, Державне підприємство «Сетам» (далі - ДП «Сетам»), в якому просив: визнати припиненою іпотеку за нотаріально посвідченим іпотечним договором від 01 червня 2007 pоку, укладеним між ним та ВАТ «Банк Універсальний»; зняти заборону відчуження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , яка зареєстрована в Державному реєстрі іпотек (реєстраційний номер обтяження 5058998 від 01 червня 2007 року) та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 5058847 від 01 червня 2007 року) та виключити записи про вказані обтяження із зазначених реєстрів, та вирішити питання судових витрат.

Позов мотивовано тим, що 01 червня 2007 року між позивачем та ПАТ «Універсал Банк» укладено кредитний договір, в забезпечення виконання зобов`язань за яким ОСОБА_1 передав в іпотеку банку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , на підставі нотаріально посвідченого договору іпотеки від 01 червня 2007 року.

У березні2015 року ПАТ «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 липня 2015 року позов банку задоволено та на користь ПАТ «Універсал Банк» стягнуто 21 872,89 доларів США кредитної заборгованості.

Внаслідок направлення письмової вимоги про дострокове погашення кредиту всієї заборгованості за кредитним договором та ухвалення судового рішення про її дострокове стягнення, строк дії кредитного договору закінчився.

11 червня 2018 року позивач виконав рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 липня 2015 року та повністю сплатив заборгованість, у зв`язку з чим, відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку» за іпотечним договором від 01 червня 2007 року іпотека припинена.

Банк, як іпотекодержатель, повинен був подати державному реєстратору відповідну заяву про державну реєстрацію припинення іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, але таких дій не вчинив.

В той же час Головне територіальне управління юстиції у Чернігівській області вживає заходів щодо реалізації належної позивачу квартири, виставивши її на продаж в електронній системі реалізації майна ДП «Сетам».

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанції

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 жовтня 2018 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 18 березня 2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано припиненою іпотеку за іпотечним договором від 01 червня 2007 pоку, укладеним між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Коваленко В. В., зареєстрованим в реєстрі нотаріальних дій за №2306.

Знято заборону відчуження та виключені записи про обтяження нерухомого майна з Державного реєстру Іпотек (реєстраційний номер обтяження 5058998 від 01 червня 2007 року), Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 5058847 від 01 червня 2007 року) щодо об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , які виникли на підставі іпотечного договору від 01 червня 2007 pоку, укладеного між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Коваленко В. В., зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №2306.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду мотивовані тим, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною лише до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Позивач виконав рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 липня 2015 року про стягнення на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 21 872,89 доларів США, тобто сплатив остаточну суму заборгованості за рішенням суду та судові витрати. Після погашення заборгованості, постановою відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 19 липня 2018 року виконавче провадження закінчено.

Таким чином, зобов`язання позивача за іпотечним договором, які є похідними від основного зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором, є припиненими, а наявна заборона відчуження належної ОСОБА_1 квартири та відомості, внесені до Державного реєстру обтяжень нерухомого майна щодо цієї квартиру, обмежують право власності позивача, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі АТ «Універсал Банк», не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалені у справі рішення та відмовити у задоволенні позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій проігнорували заперечення банку щодо існування у позивача на час розгляду справи грошового зобов`язання, оскільки за кредитним договором обліковується заборгованість, яка підтверджується постановою Чернігівського апеляційного суду від 07 березня 2019 року у справі № 750/11160/18, якою суд вирішив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь банку 3% річних в сумі 12 889,31 грн, нарахованих за період з 01 грудня 2015 року по 30 листопада 2018 року включно.

Суд першої та апеляційної інстанції проігнорували та безпідставно змінили обставини, які вже встановлені постановою Чернігівського апеляційного суду від 07 березня 2019 року у справі № 750/11160/18, якою суд встановив обов`язок боржника сплатити грошові кошти за кредитним договором від 01 червня 2007 року.

Крім того, чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, у зв`язку з чим судом не правомірно відхилено позовні вимоги.

Індекс інфляції та 3% річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу в межах строку дії кредитного договору.

При цьому, відповідно до пункту 6.3. договору іпотеки сторони дійшли згоди, що договір діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором.

Судами не враховано, що чинне законодавство не пов`язує припинення іпотеки зі зміною основного зобов`язання.

За загальним правилом ЦК України зі спливом позовної давності, навіть за наявності рішення суду про відмову в позові з підстави пропущення позовної давності, зобов`язання не припиняється.

Оскільки зобов`язання за кредитним договором від 01 червня 2007 року залишаються невиконаними, суд першої та апеляційної інстанції неправильно застосували норми матеріального права та помилково дійшли висновку, що іпотека підлягає припиненню згідно зі статтею 17 Закону України «Про іпотеку».

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу, ОСОБА_1 , заперечує проти доводів відповідача та просить залишити ухвалені у справі рішення без змін, посилаючись на їх законність і обґрунтованість.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої статті 400 ЦПК України в редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором.

Під припиненням зобов`язання розуміють припинення правового зв`язку між його сторонами, звільнення їх від прав та обов`язків, що становлять зміст зобов`язання.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом положень статей 509, 526, 598 ЦК України, статей 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі виконання у повному обсязі основного, а не будь-якого іншого зобов`язання, забезпечення якого передбачено іпотечним договором. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема на підставі його виконання.

За відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора за основним зобов`язанням і припинення у зв`язку з цим основного зобов`язання іпотека припиняється.

У справі, яка переглядається установлено, що позивач виконав рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 липня 2015 року про стягнення на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 21 872,89 доларів США, ОСОБА_1 сплатив остаточну суму заборгованості за рішенням суду та судові витрати, у зв`язку з чим постановою відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 19 липня 2018 року виконавче провадження закінчено у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 червня 2018 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Чернігівської області від 29 серпня 2018 року, ПАТ «Універсал Банк» відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за відсотками та пені.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 листопада 2018 року у задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних у сумі 26275,69 грн. та 146 581,87 грн інфляційних витрат, нарахованих за період з 06 липня 2015 року по 13 червня 2018 року - відмовлено. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 01 березня 2019 року з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції виключено посилання на безпідставність вимог, пред`явлених до ОСОБА_3 як поручителя. В іншій частині рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 листопада 2018 року залишено без змін.

Установивши, що позивач повністю виконав рішення суду, яким з нього достроково стягнуто на користь банку усю суму заборгованості за кредитним договором, перерахував кошти на відповідний рахунок банку у валюті кредиту - доларах США, у зв`язку з чим, постановою відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 19 липня 2018 року виконавче провадження закінчено з підстав повного фактичного виконання рішення, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про припинення зобов`язання за іпотечним договором, як похідним від кредитного договору в силу припинення основного зобов`язання.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що з метою захисту прав позивача як власника майна вільно ним розпоряджатися, в силу вимог статті 17 Закону України «Про іпотеку», статті 593 ЦК України зобов`язання між сторонами за вказаним іпотечним договором слід вважати припиненими.

При цьому, поширення умов іпотечного договору на правовідносини, які виникли після ухвалення рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, зокрема на вимоги про стягнення 3% річних за період невиконання судового рішення відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, судами попередніх інстанцій не встановлено.

Зазначеним спростовується твердження скаржника про те, що іпотека не є припиненою, оскільки після рішення суду від 06 липня 2015 року банк нарахував і пред`явив вимогу про сплату 3% річних в порядку приписів статті 625 ЦК України, і така заборгованість не сплачена позичальником.

Доводи касаційної скарги про те, що постановою Чернігівського апеляційного суду від 07 березня 2019 року у справі № 750/11160/18, встановлено обов`язок боржника сплатити грошові кошти за кредитним договором, а отже зобов`язання не припинилось, є безпідставними, оскільки вказане судове рішення стосується стягнення 3% річних у розмірі 12 889,31 грн, нарахованих за частиною другою статті 625 ЦК України за період з 01 грудня 2015 року по 30 листопада 2018 року невиконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 липня 2015 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 27серпня 2015 року, про стягнення заборгованості за кредитним договором від 06 червня 2007 року №35-1/425К-07 в сумі 33066,68 доларів США.

Тобто, дане судове рішення, ухвалено у інших правовідносинах, які не стосується кредитних зобов`язань за кредитним договором від 01 червня 2007 року №35-1/410К-07 (забезпеченого іпотекою, чинність якої є предметом розгляду) та стягнутої судом за цим договором заборгованості у розмірі 21 872,89 доларів США, а отже зміст наведеного рішення, на яке посилається заявник у касаційній скарзі, правового значення для вирішення питання щодо припинення іпотеки, яке є предметом даного розгляду, не мають.

Доводи касаційної скарги про невиконання позивачем основного зобов`язання та дії іпотеки спростовуються матеріалами справи та встановленими судами під час розгляду справи обставинами.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, правильно виходив з того, що доведеність виконання позичальником в повному обсязі своїх основних зобов`язань за кредитним договором обумовлює передбачені законом підстави вважати припиненою іпотеку за іпотечним договором, укладеного в забезпечення такого зобов`язання.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до необхідності переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вмотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів попередніх інстанцій.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2019 року зупинено виконання рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова

від 31 жовтня 2018 року, постанови Чернігівського апеляційного суду

від 18 березня 2019 року, до розгляду справи в касаційній інстанції, то виконання цих рішень, відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 жовтня 2018 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 18 березня 2019 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 жовтня 2018 року, постанови Чернігівського апеляційного суду від 18 березня 2019 року, зупиненого ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

І. В. Литвиненко

І. М. Фаловська