ЄУН № 336/3814/19
пр. № 2/336/290/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

26 березня 2020 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Брагіній І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 вказавши, що позивач ОСОБА_1 та третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1 . В квартирі, окрім позивача та третьої особи, зареєстрований проживаючим їх син ОСОБА_2 , але з 1996 року фактично не мешкає, є громадянином РФ, де постійно і мешкає, тому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 06.08.2019 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 14.01.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, наполягаючи на задоволенні позову.

Відповідач у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про визнання позову, вказавши, що пред`явлений до нього позов визнає у повному обсязі, оскільки з 2007 року отримав громадянство РФ, не має можливості самостійно знятись з реєстрації у вказаній квартирі, та у зв`язку з постійним проживанням за межами України, просить суд розглянути справу за його відсутності.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради представника в судове засідання не направила, звернулись до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності, не заперечуючи проти задоволення позову.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечуючи проти задоволення позову.

В ході розгляду справи позивачем та його представником не заявлено будь-яких заяв чи клопотань також не надано доказів, які не були подані разом з позовною заявою.

Відповідач не скористався своїм правом надання відзиву на позовну заяву, проте направив до суду заяву про визнання позову, до якої долучив виписку з домової книги на підтвердження фактичного місця проживання у м. Москва, РФ.

Треті особи без самостійних вимог на предмет спору не направили до суду письмові пояснення щодо позову.

При вивченні письмових доказів судом встановлено наступне.

Згідно зі свідоцтвом №8037 про право власності на житло, виданого 29.01.1999 року Шевченківською районною адміністрацією, квартира АДРЕСА_1 належало на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Договором про визначення часток у спільній власності на об`єкт нерухомості від 05.06.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Чорненькою О.М., визначено що кожному з співвласників квартири АДРЕСА_1 належать такі частки: ОСОБА_1 1/3 частка у праві спільної власності, ОСОБА_3 1/3 частка у праві спільної власності, ОСОБА_2 1/3 частка у праві спільної власності. Кожен буде володіти, користуватися та розпоряджатися своєю часткою у праві власності на власний розсуд, з урахуванням обмежень, що встановлені цивільним законодавством щодо здійснення права спільної часткової власності.

Договором купівлі-продажу від 07.06.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Чорненькою О.М., укладеним між представником ОСОБА_2 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 продав у власність ОСОБА_3 належну йому на праві спільної власності 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , а ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_2 його частку спільної квартири.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.06.2019 року, 1/3 частка квартири АДРЕСА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_1 , дві частки по 1/3 на праві приватної спільної належать ОСОБА_3 .

Таким чином, відповідач на час звернення з позовом не є власником квартири, оскільки на підставі договору купівлі-продажу від 07.06.2019 року передав належну йому частку квартири у власність ОСОБА_3 .

З наданої відповідачем виписки з будинкової книги № НОМЕР_1 будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований проживаючим у квартирі № АДРЕСА_3 по зазначеній адресі з 13.03.2007 року.

При вирішенні справи суд виходить з такого.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що встановлено ч. 1 ст. 316 ЦК України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном - ч. 1ст. 317 ЦК України.

Стаття 391 ЦК України надає право власнику майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Стаття 405 ЦК України вказує, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З досліджених судом доказів вбачається, що ОСОБА_2 не мешкає в квартирі та не є власником квартири, що створює для позивача перешкоди у здійсненні повною мірою своїх прав, які з урахуванням встановлених обставин та наведених норм закону підлягають захисту.

Зважаючи на викладене, оскільки відповідач вказав на визнання позову, у суду немає підстав сумніватись у добровільності визнання ним позову, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти визнання позову відповідачем, обставини, на які посилався позивач в обґрунтування позовних вимог повністю підтверджені наданими доказами, тож вбачає підстави для задоволення позовних вимог про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаємо наступні відомості:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Жуковського, 36, .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.І. Дацюк

Повний текст рішення суду виготовлений 02 квітня 2020 року.