Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Пушкарьової С.П., при секретарі судового засідання Четвертак Л.М., за участю: представника позивачки - Матросова Є.О. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Василівка у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Служба у справах дітей при Василівській районній державній адміністрації Запорізької області, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

10.12.2019 р. позивачка звернулась до суду з цим позовом, у якому просила постановити рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підставами звернення до суду стало те, що з 31 серпня 2010 року позивачка та відповідач перебували в шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області, про що у книзі реєстрації шлюбу 31.08.2010 року зроблено запис № 86. Від даного шлюбу мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 18 жовтня 2016 року сторони розірвали шлюб, проживають між собою окремо, дитина з позивачкою. ОСОБА_3 самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Дитина знаходиться на повному утриманні позивачки.

Відповідач не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості у її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я та фізичним і духовним розвитком дитини. Батько не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток; не спілкується з дитиною; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Позивачка з донькою живуть разом, між ними існують доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 25.03.2013 року із ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, почавши стягнення з 05 лютого 2013 року та до досягнення дитиною повноліття. Жодного разу відповідач не поцікавився, за які кошти виховується дитина. Є злісним неплатником аліментів.

Згідно розрахунку заборгованості від 04.11.2019 року, проведеного державним виконавцем Василівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізької області, розмір заборгованості по аліментам за виконавчим листом № 2/311/278/2013, виданим Василівським районним судом Запорізької області 28.04.2014 року станом на 01.11.2019 року становить 89530,63 грн.

Донька не бажає зустрічатися зі своїм батьком, не має до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки бачила його кілька разів. Директор КЗ дошкільної освіти № 4 «Струмочок» в довідці від 08.11.2019 р. № 57 повідомляє, що за час відвідування дитячого садка з 2013 року по 2017 р., дитиною опікувалась тільки мати, батько - ОСОБА_3 не брав участі у вихованні та утриманні доньки. Керівник КЗ дошкільної освіти № 4 «Струмочок» в довідці від 14.11.2019 р. № 04-18/180 повідомляє, що з 01.09.2017 року і по тепер батько ОСОБА_4 до школи не з`являвся, участі в батьківських зборах не брав, навчанням дочки не цікавився. У своїй заяві до Василівського районного суду відповідач не заперечує проти позовних вимог і заявляє, що він не справляється з батьківськими обов`язками.

Відповідач відзиву не подав.

18.12.2019 р. ухвалою судді відкрито провадження у справі. Справа призначена до підготовчого засідання на 17.01.2020 р.

14.02.2020 р. до матеріалів справи долучено висновок щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3

17.03.2020 р. підготовче провадження закрито справа призначена до судового розгляду на 18.03.2020.

Представник позивачки - адвокат Матросов Є.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив задовольнити.

17.03.2020 р. позивачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, заздалегідь надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути в її відсутність.

17.03.2020 р. відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, а заздалегідь у поданій до суду заяві позовні вимоги ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав визнав, справу просив розглянути в його відсутність.

Оскільки, сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, то їх неявка у судове засідання, згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

В судове засідання представник третьої особи- Служби у справах дітей Василівської райдержадміністрації Запорізької області Давиденко В.С. не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. При вирішенні справи просить прийняти рішення в інтересах дитини.

У відповідності до ч. 3 ст. 223 ЦПК України судовий розгляд справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів у відсутність представника третьої особи.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову та продовжує судовий розгляд.

Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 р., у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування та дослідження інших обставин справи.

Фактичні обставини, встановлені судом і зміст спірних правовідносин, посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Так, у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що є сусідкою позивачки з 2010 року. З 2011 року по 2016 рік сторони проживали разом однією сім`єю. Потім ОСОБА_3 поїхав на заробітки у Росію та з тих пір вона його не бачила. Зі слів ОСОБА_2 вони розлучились, батько дитині не допомагає, аліменти не платить, донькою не цікавиться.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що позивачка є її знайомою, оскільки вона знала її батьків. Працює у позивачки нянею з 2017 року та ні разу не бачила батька дівчинки. Їй відомо, що батьки ОСОБА_4 розлучені. Дитина з батьком не спілкується, він до них додому не приходить.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області 31 серпня 2010 р., було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 . Прізвище після реєстрації шлюбу дружини - « ОСОБА_2 » (а/с 8).

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області 05 липня 2011 р., ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_4 (а/с 10).

Відповідно до копії рішення Василівського районного суду Запорізької області від 18.10.2016 р. по цивільній справі № 311/2503/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про розірвання шлюбу, позов задоволено. Шлюб розірвано, прізвище позивачки залишено без змін (а.с. 9).

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 25 березня 2013 року по цивільній справі № 311/928/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_12 , про стягнення аліментів і коштів на утримання, позовну заяву задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, почавши стягнення з 5 лютого 2013 року та до досягнення нею повноліття; стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 кошти на утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісяця, почавши стягнення з 5 лютого 2013 року та до досягнення дитиною трирічного віку (а/с 11).

Як вбачається з довідки про склад сім`ї, виданої виконавчим комітетом Василівської міської ради Запорізької області від 07.11.2019 р. № 5747, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - донька, яка знаходиться на повному її утриманні (довідка від 08.11.2019 р. № 5759) (а/с 13, 14).

Згідно довідки, виданої Комунальним закладом дошкільної освіти № 4 «Струмочок» комбінованого типу Василівської міської ради Запорізької області, від 08.11.2019 р. № 57, донька ОСОБА_2 - ОСОБА_4 дійсно відвідувала заклад дошкільної освіти з вересня 2013 року по вересень 2017 року та опікувалась тільки мамою. Батько ОСОБА_3 не брав участі у вихованні та утриманні доньки (а/с 15).

Відповідно до довідки, виданої Комунальним закладом «Василівська гімназія «Сузір`я». Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Василівської районної ради Запорізької області № 04-18/180 від 14.11.2019 р., дочка ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , з 01.09.2017 р. і до тепер навчається у вищезазначеному закладі освіти. За цей час батько ОСОБА_4 до школи не з`являвся, участі у батьківських зборах не брав, навчанням доньки не цікавився (а/с 16).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, виданого Василівським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 04.11.2019 року, за виконавчим провадженням № 43254166 з примусового виконання виконавчого листа № 2/311/278/2013, виданого 28.04.2014 р. Василівським районним судом Запорізької області, станом на 01.11.2019 р. заборгованість ОСОБА_3 складає 89530,63 грн. (а/с 18).

Як вбачається з висновку Василівської райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , 30.01.2020 р. орган опіки та піклування Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, діючи виключно в інтересах дитини, вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав (а.с. 35-36).

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у порядку встановленому законом і ніким не оспорюються.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте та сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Сім`я, дитинство, материнство та батьківство охороняються державою (ст. 51 Конституції України).

Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків.

Статтею 11 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання у сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 12 вищезгаданого Закону визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку мережі дитячих закладів. Відповідно до статті 14 указаного Закону, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно з вимогами ст. 150 СК України на батьків покладено обов`язок виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, у сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно з частинами 4 - 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь в її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

В пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття та ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16 зазначеної Постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних

цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року в справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними та достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ні хто не чинив і не чинить.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються у заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Враховуючи визнання позову відповідачем, зважаючи на доведеність факту невиконання ОСОБА_3 відносно своєї доньки ОСОБА_4 батьківських обов`язків, позовні вимоги слід задовольнити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 164 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ст.ст. 3, 5, 12, 13, 18, 258, 260, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 27 березня 2020 року.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.П. Пушкарьова