Справа № 576/161/20
Провадження № 2/576/160/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.03.20 м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Сапона О.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за заявою представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, -

В С Т А Н О В И В:

25 березня 2020 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Лебединська Н.С. звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, стягнення пені та індексації за несплату аліментів.

Свою заяву мотивує тим, що рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 13 березня 2020 року були частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, стягнення пені та індексації за несплату аліментів.

Однак, вказаним вище рішенням суду позивачу було відмовлено у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу, так як вона не надала доказів про понесені нею витрати на таку допомогу. Також мотивує заяву тим, що позивач 18 березня 2020 року отримала копію зазначеного вище рішення, а 20 березня 2020 року здійснила оплату гонорару за правничу допомогу.

За таких обставин просить суд ухвалити по справі додаткове рішення, яким стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 1990 грн.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд розглядає справу за заявою про ухвалення додаткового рішення в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, судом встановлено, що рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 13 березня 2020 року були частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, стягнення пені та індексації за несплату аліментів. Цим же рішенням суду позивачу відмолено у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу, так як вона не надала доказів про понесені нею таких витрат.

Також з матеріалів справи вбачається, що 20 березня 2020 року позивачем ОСОБА_1 було здійснено оплату гонорару адвоката ОСОБА_3 за надану правничу допомогу в сумі 1990 грн.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 цього Кодексу.

А у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Однак, ця справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, а тому сторони в справі участі не приймали. Ухвалу про відкриття спрощеного провадження у справі позивач отримала, а тому їй було відомо, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотання позивача чи відповідача про інший порядок розгляду справи до суду не надходив. В зв`язку із цим позивач достеменно знав, що розгляд справи проводиться без виклику сторін, а тому у відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України судові дебати в справі не проводяться.

Таким чином, положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо можливості надання доказів після ухвалення рішення, в даному випадку, застосуванню не підлягають.

Також суд уже прийняв рішення в цій справі в частині розподілу понесених витрат, а саме, відмовив у їх стягненні, навівши відповідні мотиви. Тому суд не може прийняти по суті нове рішення в частині розподілу судових витрат.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що рішення суду було ухвалене 13 березня 2020 року. 18 березня 2020 року позивач отримала його копію. Але із квитанції про оплату правової допомоги вбачається, що їх оплату позивач провела 20 березня 2020 року.

Тобто, позивач просить стягнути судові витрати із відповідача на підставі додаткового поданих доказів про розмір та склад судових витрат, які були понесені після постановлення рішення суду, що не ґрунтується на вимогах закону.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення по справі.

Керуючись ст. ст. 141, 259-261, 263, 270 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача Трофименко ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сумського апеляційного суду через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Глухівського міськрайонного суду О.В.Сапон