г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/186/20
Номер провадження 2/213/736/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2020 року Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Нестеренка О.М., розглянувши в порядку письмового провадження відповідно до положень ч.13 ст.7 ЦПК України, в приміщенні суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом Донецького юридичного інституту МВС України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за навчання,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 29.12.2019 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, та просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за навчання в Донецькому юридичному інституті МВС України у сумі 18170,00 грн., а також судові витрати у розмірі 1921,00 грн. за сплату судового збору, посилаючись на те, що 25 серпня 2016 року наказом Донецького юридичного інституту МВС України № 140 о/с «Про зарахування на навчання» ОСОБА_1 було зараховано студентом першого курсу денної форми навчання за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб інституту на підставі рішення приймальної комісії від 25.08.2017, протокол № 29. Відповідно до ст.37 Закону України «Про вищу освіту» між інститутом та ОСОБА_1 було укладено договір № 29/16КР про надання освітніх послуг.

Відповідно до вищезазначеного договору, позивач взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача здійснити його навчання на денній формі, за освітнім ступенем «магістр», за спеціальністю «081-право» протягом 1 року та 6 місяців, видати відповідачу документ про освіту державного зразка (пп.3 п.2 Договору), за умови виконання Відповідачем навчального навантаження в обсязі, необхідному для здобуття такого ступеня освіти, а відповідач взяв на себе зобов`язання своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірі та строки, встановлені Договором. Загальна вартість освітньої послуги складала 27255,00 грн.

Відповідач провчилася I-ий семестр 2016-2017 начального року та частково відвідувала заняття у II семестрі. При цьому за навчання у I та II семестри 2016-2017 навчального року відповідач нічого не сплачувала. 31.08.2017 її було відраховано із інституту за невиконання навчального плану та порушення умов договору про навчання.

Позивач зазначає, що вартість за фактично спожиті освітні послуги було нараховано на підставі довідки про результати навчання ОСОБА_1 відповідно до кошторису інституту за кожну послугу, згідно з яким плата за семестр складає 9085,00 грн., а за рік 18170,00 грн.

Як зазначає позивач, через складну ситуацію на Сході України Донецький юридичний інститут вимушено переселився до м. Кривого Рогу, і керівництво вишу йшло на зустріч своїм студентам, надававши їм можливість вільної оплати за навчання, тому в самому договорі не було чітко прописано строки оплати послуг, але відповідача було відраховано із інституту за невиконання навчального плану та порушення умов договору. Нарахувавши заборгованість за рік, позивач намагався врегулювати спір у досудовому порядку шляхом направлення відповідачу письмової вимоги від 19.04.2017 про необхідність оплати, але ця вимога повернулася у зв`язку із закінченням строку зберігання. Тому позивач поросить стягнути з відповідача суму боргу у судовому порядку.

Ухвалою від 28.01.2020 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачу була направлена копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви за адресою її зареєстрованого місця проживання, в передбаченому ЦПК України порядку.

В установлений судом строк Відповідач відзив на позов не подала.

За таких обставин, суд вважає за можливо розглянути справу на підставі наявних в ній доказів.

Відповідно до ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Встановлено, що між Донецьким юридичним інститутом МВС України та ОСОБА_1 було укладено договір № 29/16КР-2877 про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою /а.с.6-7/.

Відповідно до пунктів 1, 2 вищезазначеного договору, позивач взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити його навчання на денній формі, за освітнім ступенем «магістр», за спеціальністю «081-право» протягом 1 року та 6 місяців, видати відповідачу документ про освіту державного зразка. Пунктом 4 Договору визначено, що замовник зобов`язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірі та строки, встановлені Договором. Згідно з п.9 Договору загальна вартість освітньої послуги становить 27255,00 грн. Замовник вносить плату на рахунок інституту за вільним способом, тобто одноразово, щороку, щосеместрово, щомісяця (п.10).

Пунктом 11 Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань Договору сторони несуть відповідальність згідно з законом та цим договором.

Встановлено, що наказом Донецького юридичного інституту № 140 о/с від 25.08.2016 ОСОБА_1 була зарахована студентом першого курсу денної форми навчання /а.с.8-9/.

31.08.2017 відповідача ОСОБА_1 було відраховано із Донецького юридичного інституту за невиконання навчального плану та порушення умов договору про навчання студентів - наказ № 202о/с /а.с.12/.

Згідно наданої суду довідки про розрахунок заборгованості за послуги платного навчання студента ОСОБА_1 згідно договору № 29/16КР за 2016/2017 навчальний рік (з 01.09.2016 по 31.08.2017) нарахована плата за навчання у сумі 18170,00 грн., станом на 29.12.2019 нараховану суму погашено не було, а отже заборгованість з оплати за навчання складає 18170,00 грн. /а.с.13/.

19.04.2017 відповідачу було направлено листа за вих. № 704 про повідомлення суми боргу та пропозицією ліквідувати заборгованість у розмірі 18170,00 грн. протягом двох тижнів /а.с.16/, але вимога була повернута без вручення з відміткою поштового відділення «закінчення строку зберігання» /а.с.17/.

Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлене договором чи законом.

Відповідно до ст.ст. 525 -526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з положеннями ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи.

Суд вважає, що позивачем доведено те, що позивач свої зобов`язання за договором виконав, згідно довідки про результати навчання ОСОБА_1 протягом 1-го та 2-го семестрів 2016-2017 навчального року надавалися освітні послуги, остання складала іспити, заліки /а.с.10-11/, але оплату на навчання не вносила, тобто свої обов`язки згідно вищезазначеного договору відповідач не виконала, чим порушила вимоги договору, а тому з відповідача підлягає стягненню сума, яку вона не сплатила за отримані послуги у розмірі 181790,00 грн.

При цьому суд враховує, що відповідач своїм правом не скористалася, відзив на позов та будь-яких доказів проти заявлених вимог не подала.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України у разі задоволення позовних вимог з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір.

Керуючись ст. ст. 525-526, 611, 625, 901, 903 ЦК України, ст.ст. 7, 81, 141, 228-229, 265, 274, 277, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Донецького юридичного інституту МВС України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за навчання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Донецького юридичного інституту МВС України (на рахунок Державна казначейська служба України м.Київ, МФО 820172, р/р НОМЕР_2 , ) заборгованість за навчання у сумі 18170 (вісімнадцять тисяч сто сімдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Донецького юридичного інституту МВС України (на рахунок Державна казначейська служба України м.Київ, МФО 820172, р/р НОМЕР_3 , ) судові витрати у сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок за сплату судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано, або якщо апеляційну скаргу подано, то після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Інформація щодо учасників справи:

Позивач: Донецький юридичний інститут МВС України 50106, м. Кривий Ріг, мрн.7-й Зарічний, 24;

Відповідач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 27.03.2020.

Суддя О.М. Нестеренко