Провадження № 2з/522/200/20
УХВАЛА

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

03 квітня 2020 року

Приморський районний суд м. Одеси:

під головуванням судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Стогнієнко Т.Г., розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в розмірі 10 000 дол. США.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.12.2019 року в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

Позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, якою він просить суд накласти арешт на Ѕ частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 ; заборонити ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, пов`язані із продажем, даруванням чи відчуженням іншим шляхом Ѕ частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до набрання рішенням суду законної сили.

Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що заява позивача про забезпечення позовних вимог не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1,2 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Обгрунтовуючи заяву про забезпечення позову позивач зазначає, що між ним та відповідачем було укладено договір позики в розмірі 10 000 грн.

Надає витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з якого вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у рівних частках ( шлюб із яким розірвано на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12.12.2019 року).

Квартира, якою можна забезпечити позов, перебуває у їх спільній частковій власності. Зазначає, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси по справі №522/15000/19 з ОСОБА_4 стягнуто грошові кошти в рахунок погашення боргу.

Враховуючи наведені вище обставини позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду по даній справі.

Однак із, наданих позивачем, копій рішень суду неможливо ідентифікувати сторін по справі.

В заяві про забезпечення позову заявник не навів доказів чому не забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також заявник не зазначив доказів, що існує реальна загроза невиконання рішення суду.

Крім того позивачем не зазначено, що даний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами.

Враховуючи, що ст. 150 ЦПК України є дискреційною, суд, відмовляючи у застосуванні заходів забезпечення позову, приймає до уваги наявність обставин, які виключають можливість їх застосування.

Пленум Верховного Суду України « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Отже, в відповідності з зазначеними нормами процесуального права суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 150 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 ,- « про вжиття заходів забезпечення позову»- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя : Р.Д. Абухін

03.04.2020