Ухвала

07 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 766/23407/18

провадження № 61-5471ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Курило В. П.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 грудня 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Кристалбанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дісплей-Плюс», про визнання зобов`язання припиненим,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати припиненим зобов`язання за кредитним договором від 31 березня 2008 року укладеним між ним та Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є відповідач.

Херсонський міський суд Херсонської області рішенням від 02 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Херсонського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року, в задоволенні позову відмовив.

19 березня 2020 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 грудня 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року і справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі заявник зазначає, що судами не враховано правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року № 6-1707цс15 та № 6-249цс15 та постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 564/2199/15-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Також, заявник вказує на порушення судами норм процесуального права, а саме підпункту 4 частини третьої статті 411 ЦПК України, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, зокрема, містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Оскільки викладені в касаційної скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження у даній справі та витребувати матеріали справи.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 грудня 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року.

Витребувати з Херсонського міського суду Херсонської області цивільну справу № 766/23407/18 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Кристалбанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дісплей-Плюс», про визнання зобов`язання припиненим.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. П. Курило