У Х В А Л А

щодо прийняття позовної заяви

02.04.2020 р. м. Жмеринка

Суддя Жмеринського міськрайонного суду

Вінницької області Шепель К.А.,

перевіривши виконання вимог статей 175-177 ЦПК України позову адвоката Ковальова Вадима Олеговича в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_14 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 до Державного реєстратора Браїлівської селищної ради Ланового Володимира Васильовича, третя особа: приватне підприємство "Агро-Вілам" про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок, -

у с т а н о в и в :

Адвокат Ковальов В.О. 31 березня 2020 року звернувся до суду з цим позовом в інтересах тринадцяти осіб з позовом до Державного реєстратора Браїлівської селищної ради Ланового Володимира Васильовича, третя особа: приватне підприємство "Агро-Вілам" про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок. Позивачі обґрунтовують своє звернення до суду тим, що належні їм на праві власності земельні ділянки, починаючи з березня 2011 року, перебували в оренді у ПАТ "Браїлівське" на підставі основного та додаткових угод від 2016 року із строком дії до травня 2018 року. У червні 2019 року позивачам - власникам земельних ділянок - стало відомо, що внаслідок ряду дій державного реєстратора Браїлівської селищної ради Ланового В.В. була здійснена протиправна реєстрація 16-ти земельних ділянок на підставі угод про розірвання договорів оренди землі. Зазначають, що на підставі вказаних документів державним реєстратором Браїлівської селищної ради Лановим В.В. були проведені реєстраційні дії по припиненню права оренди землі ПАТ "Браїлівське", що створило можливість безперешкодної реєстрації права оренди на земельні ділянки, орендовані ПАТ "Браїлівське", іншому суб`єкту господарювання - приватному підприємству "Агро-Вілам".

Крім того, позивачі зазначають, що зазначені реєстраційні дії були здійснені державним реєстратором Лановим В.В., незважаючи на те, що їх договори були дійсними та чинними до травня 2018 року включно.

Представник позивачів у позовній заяві обгрунтовує своє звернення саме до суду цивільної юрисдикції, посилаючись на висновки стосовно юрисдикції аналогічних спорів судів загальної юрисдикції, викладені у Постановах Великої Палати Верховного Суду по справах № 826/9341/17 від 29 травня 2019 року та № 802/385/18-а від 19 червня 2019 року.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, вважаю, що у відкритті провадження у справі слід відмовити у зв`язку з тим, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, з огляду на таке.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пункт 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовим спором визнає, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Водночас, згідно із пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За правилами частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Аналіз наведених процесуальних норм дає підстави для висновку, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні публічно-владних управлінських функцій, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження, а також з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні, і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору.

При цьому, публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Так, предметом спору у даній справі є дії державного реєстратора як суб`єкта владних повноважень.

Водночас, з огляду змісту позовної заяви вбачається, що позовні вимоги ґрунтуються на протиправності рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

При цьому, вимоги позову обґрунтовано виключно недотриманням відповідачем положень пункту 5 частини першої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", якою передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Тому є всі підстави критично оцінити висновок представника позивача, що спір у цій справі не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивачів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а стосується захисту їх приватних інтересів, а тому правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами цивільного права.

Посилання адвоката на Постанови Великої Палати Верховного Суду у справах № 826/9341/17 від 29 травня 2019 року та № 802/385/18-а від 19 червня 2019 року як на правову підставу для звернення до суду саме в порядку цивільного судочинства вважаю помилковим, оскільки в них йдеться про оскарження наказів Мінстерства юстиції України, які призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, які мають майновий характер або пов`язані з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів осіб, тому визнання незаконними (протиправними) таких рішень в цих випадках було способом захисту їх цивільних прав та інтересів.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 свого рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Так, предметом спору в даній справі є виключно правовідносини, врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та іншими прийнятими на його підставі нормативно-правовими актами, якими передбачені умови, підстави та порядок (процедура) дій державного реєстратора при здійсненні державної реєстрації прав та їх обтяжень, а не права на земельні ділянки.

За таких обставин вважаю помилковим позицію позивачів, які визначають спір у цій справі як приватно-правовий, який належить до юрисдикції загальних судів. Ними належним чином не визначений характер спору, предмет та підстави заявлених вимог, унаслідок чого вони дійшли помилкового висновку щодо належності спору до юрисдикції цивільного суду.

На викладені вище обставини вже звертав увагу Сьомий апеляційний адміністративний суд у своїй постанові від 29 жовтня 2019 року у справі № 120/2655/19-а за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_14 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 до Державного реєстратора Браїлівської селищної ради Ланового Володимира Васильовича, третя особа: приватне підприємство "Агро-Вілам" про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок, яка згодом, а саме 20 січня 2020 року, була залишена без розгляду ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду за заявою цих же позивачів.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства

Керуючись статтями 19, 186 ЦПК України, статтями 2, 4, 19 КАС України, -

п о с т а н о в и в :

У відкритті провадження у справі за позовом адвоката Ковальова Вадима Олеговича в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_14 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 до Державного реєстратора Браїлівської селищної ради Ланового Володимира Васильовича, третя особа: приватне підприємство "Агро-Вілам" про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок - відмовити.

Роз`яснити позивачам, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Копію ухвали направити представнику позивачів адвокату Ковальову В.О., з доданими позовними матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвалу складено 2 квітня 2020 року.

Суддя Костянтин Шепель

Ухвалу підписано суддею 2 квітня 2020 року.