Справа № 146/129/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2020 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого-судді Скаковської І.В.,

за участю секретаря Сідак Н.П.,

представника скаржника ОСОБА_1 .Б ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 про визнання дій державного виконавця неправомірними та зобов`язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

21 лютого 2020 року ОСОБА_3 , звернувся до суду зі скаргою про визнання дій державного виконавця неправомірними та зобов`язання до вчинення дій,посилаючись на те, що в провадженні Томашпільського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває на виконанні виконавче провадження ВП № 61286478 за яким, згідно постанови про відкриття виконавчого повадження від 14 лютого 2020 року з ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі 50 грн щомісячно на кожну дитину.

14 лютого 2020 року державним виконавцем Томашпільського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ющишеним В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку скаржником отримано 14 лютого 2020 року.

Згідно розрахунку заборгованості по виплаті аліментів в період з 01 квітня 2018 року по 01 вересня 2019 року ОСОБА_3 нараховано борг у розмірі 11567 грн.

Однак, вже 17 лютого 2020 року державний виконавець Томашпільського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ющишен В.В. вручив боржнику інший розрахунок заборгованості по виплаті аліментів, згідно з яким, в період з 01 квітня 2018 року по 01 вереснся 2019 року ним було нараховано заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 26053,94 грн.

Вважає дані розрахунки заборгованості незаконними та необгрунтованими, в зв`язку з чим вимушений звернутися до суду зі скаргою, в якій просить: визнати неправомірними дії державного виконавця Ющишена В.В. щодо розрахунку заборгованості по аліментах від 14 лютого 2020 року згідно з яким, в період з квітня 2018 року по січень 2020 року ОСОБА_3 була нарахована заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 11567 грн та зобов`язати державного ивконавця Ющишена В.В. скасувати заборгованість по сплаті аліментів; визнати неправомірними дії державного виконавця Ющишена В.В. щодо розрахунку заборгованості по аліментах від 17 лютого 2020 року згідно з яким, вперіод з квітня 2018 року по вересень 2019 року ОСОБА_3 була нарахована заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 26053,94 грн та зобов`язати державного виконавця Ющишена В.В. скасувати заборгованість по сплаті аліментів; стягнути з Томашпільського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на його користь всі документально підтвердженні судові витрати.

02 березня 2020 року дану скаргу прийнято до розгляду та відкрито провадження за скаргою.

17 березня 2020 року через канцелярію суду від державного виконавця Томашпільського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Ющишена В.В. надійшло заперечення на скаргу, відповідано до якого останній просить відмовити у задоволенні скарги. Зазначив, що ним помилково було здійснено розрахунок суми боргу у розмірі 11567 грн, оскільки такий розрахунок здійснювався з урахуванням 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку лише на одну дитину та в зв`язку із усним зверненням у відділ ДВС стягувачки ОСОБА_4 ним було здійснено перерахунок заборгованості по виплаті аліментів та нараховано вірну суму заборгованості 26053,94 грн.

18 березня 2020 року від стягувача ОСОБА_4 надійшли заперечення щодо поданої скарги, в якій остання також просить відмовити в задовленні скарги у вз`язку з її необгрунтованістю та безпідставністю.

25 березня 2020 року скаржником ОСОБА_3 було надіслано відповідь на зеперечення на скаргу.

В судовому засідані представник скаржника ОСОБА_3 адвокат Дунаєв І.Б. скаргу підтримав, посилаючись на обставини зазначені в ній. Крім того вказав, що між ОСОБА_3 та стягувачем ОСОБА_4 було досягнуто домовленості, а саме, те що ОСОБА_3 в рахунок аліментів передав ОСОБА_4 нерухоме майно.

Представник Томашпільського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Ющишен В.В. в судове засідання не з`явився.

Стягувач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, надіслала на адресу суду заяву, в якій просить відкласти розгляд скарги на іншу дату у зв`язку з запровадженням карантинних заходів.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали скарги та виконавчого провадження, приходить до наступного висновку, з таких підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 15 серпня 2019 року справа № 146/1032/19 змінено розмір стягнення аліментів, що стягується за рішенням Томашпільського районного суду від 25 лютого 2014 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 на утримання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Ухвалено стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_4 , жительки АДРЕСА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі по 1200 грн (одна тисяча двісті гривень) на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання даним рішення законної сили. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Виконавчий лист, виданий на виконання рішення Томашпільського районного суду Вінницької області по цивільній справі № 2/146/91/14 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - відкликати після набрання даним рішенням суду законної сили.

03 жовтня 2019 року державним виконавцем Томашпільського районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Ющишеним В.В. винесено постанову про відкритя виконавчого провадження ВП № 60225248, з виконання виконавчого листа № 146/1032/19 виданого Томашпільським районним судом Вінницької області.

Крім того, 09 січня 2020 року Томашпільським районним судом Вінницької області видано дублікат виконавчого листа № 2/146/91/14 відповідно до якого з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 стягуються аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 грн на кожну дитину, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 23 січня 2014 року.

На виконання вказаного виконавчого листа, 14 лютого 2020 року державним виконавцем Томашпільського районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Ющишеним В.В. винесено постанову про відкритя виконавчого провадження ВП № 61286478.

Згідно оглянутих в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження ВП 61286478, а саме розрахунку заборгованості по виплаті аліментів від 17 лютого 2020 року заборгованість ОСОБА_3 по виплаті аліментів за виконавчим листом № 2/146/91/14 за період з квітня 2018 року по січень 2020 року становить 26053,94 грн.

Також в матеріалах справи наявна копія заяви ОСОБА_4 від 26 лютого 2018 року, адресованої начальнику Томашпільського ВР ДВС Ющишену В.В., у якій остання просить повернути без виконання виконавчий лист № 146/91/14 від 18 березня 2014 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII частину другу статті 182 Сімейного кодексу України (далі - СК України) викладено в новій редакції, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частин першої та другої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912), у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно із частиною першою статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У постанові ВП ВС від 04 березня 2020 року справа № 682/3112/18 зазначено, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Зокрема вказано, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст.192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.

Законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру на рівні 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Отже посилання ОСОБА_3 на те, що розмір аліментів може бути змінено виключно на підставі рішення суду є помилковим.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Відповідно до ч.1 ст.194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Отже не зважаючи на те, що ОСОБА_4 26 лютого 2018 року звернулася до державного виконавця з заявою про повернення виконавчого листа № 2/146/91/14 від 18 березня 2014 року без виконання, остання не позбавлена можливості звернутися повторно з виконавчим листом, в межах строків, визначених законом та вимагати стягнення аліментів за попередній період, а державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання.

Твердження представника скаржника ОСОБА_3 адвоката Дунаєва І.Б. про те, що між боржником і стягувачем було досягнуто домовленості про передачу ОСОБА_3 в рахунок аліментів нерухомого майна ОСОБА_4 жодним чином не підтверджуються.

Разом з тим, та враховуючи те, що державним виконавцем під час проведення розрахунку заборгованості, відповідно до якого в період з квітня 2018 року по січень 2020 року заборгованість ОСОБА_3 по сплаті аліментів становить 11567 грн, було допущено помилку, що визнається самим виконавцем, суд вважає, що такий розрахунок підлягає скасуванню. В іншій частині скарга задоволенню не підлягає.

Щодо стягнення з Томашпільського районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на користь скаржника Шестопалька М.Ю. витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.

Згідно ст. 452 ЦК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Скарга задоволена частково, отже судові витрати вирішуються пропорційно розміру задоволених вимог.

Пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), детальний розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Так, на підвердження понесення витрат на правничу допомогу представником скаржника надано розрахунок витрат на професійну правничу допомогу та квитанцію про оплату гонорару адвокату. Однак, представником скаржника не надано до суду договір про надання професійно правничої допомоги, тому суд відмовляє в стягненні з Томашпільського районного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на користь ОСОБА_3 судових витрат за надання правничої допомоги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 263, 268, 447, 450-452 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 про визнання дій державного виконавця неправомірними та зобов`язання до вчинення дій задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Томашпільського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Ющишена Віталія Вікторовича щодо розрахунку заборгованості по аліментах від 14 лютого 2020 року, згідно з яким в період з квітня 2018 року по січень 2020 року ОСОБА_3 була нарахована заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 11567 грн (одинадцять тисяч п`ятсот шістдесят сім гривень).

Зобов`язати державного виконавця Томашпільського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Ющишена Віталія Вікторовича скасувати заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 11567 грн (одинадцять тисяч п`ятсот шістдесят сім гривень).

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

В задовленні стягнення з Томашпільського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) судових витрат - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Томашпільський раойнний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення та протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує.

Суддя: І. В. Скаковська

Повний текст ухвали виготовлено 01 квітня 2020 року