пр.№2/759/2038/20
"19" березня 2020 р.
Святошинський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Горбенко Н.О., за участі секретаря судових засідань Савіцької Л.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві, без участі сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна, в особі Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди,-
У листопаді 2019р. до суду звернулась представник позивача ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_1 до Держави України, в особі Державної казначейської служби України з вимогою про стягнення моральної шкоди в розмірі 342 436,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 24.04.2014р. ОСОБА_1 була затримана працівниками Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області за підозрою у вчиненні злочину за ч. 5 ст. 27, ч. З ст. 368 КК України. Того ж дня, оголошено повідомлення про підозру за ч.5 ст.25. ч.3 ст. 368 КК України. ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому злочині не визнавала, та надалі до її виправдання безперервно перебувала під слідством і судом.
Ухвалою Києво-Святошинського суду від 26.04.2014р. обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави. Чоловіком позивачем було внесено заставу на депозитний рахунок суду.
01.12.2016р. Бориспільський міськрайонний суд Київської області ухвалив вирок, яким ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні щодо вчинення нею злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.З ст.368 КК України.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 04.03.2017р. вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області залишено без змін.
25.07.2017р. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ залишив вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01.12.2016р. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 14 березня 2017 року залишено без змін.
Загалом ОСОБА_1 перебувала під слідством і судом з 24 квітня 2014 року до 25 пня 2017 року, тобто три роки, три місяця та один день.
ОСОБА_1 була незаконно затримана, до неї був незаконно застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, вона перебувала в ізоляторі тимчасового тримання Васильківського МВ ГУМВС України в Київській області, тобто була незаконно обмежена протягом 5-ти діб, незаконно перебувала під слідством з 24.04.2014 року по 25.07.2017 року, тобто протягом 40-ка місяців. В процесі проведення слідчих дії ОСОБА_1 знаходилась у шоковому стані, та її права порушувались, що підтверджується копією заяви ОСОБА_2 від 25.04.2014р., на яку відповідь так і не була отримана. Також неправомірні дії відносно ОСОБА_1 були зі сторони співробітника УДСБЕЗ ГУМВС України в Київської області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 ., про що від ОСОБА_1 на ім`я начальника ДСБЕЗ ГУМВС України в Київської області була направлена заява. У зв`язку з цим ОСОБА_1 зазнала значних моральних страждань, приниження честі, гідності, та ділової репутації, моральних переживань у зв`язку з порушенням її прав та нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, вимушеність змін звичного способу життя, що призвело до необхідності витрачання додаткових зусиль для його організації, тому у ОСОБА_1 виникло право на відшкодування моральної школи на підставі чинного законодавства України.
У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві зазначив, що просить проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить суд його задовольнити, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, по причини неявки суд не повідомив, повідомлявся належним чином.
Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, вважає можливим розглянути справу заочно, згідно ст.223 та ст.280 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред`явлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 01.12.2016р. Бориспільський міськрайонний суд Київської області ухвалив вирок, яким ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні щодо вчинення нею злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.З ст.368 КК України.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 04.03.2017р. вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області залишено без змін.
25.07.2017р. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ залишив вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01.12.2016р. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 14 березня 2017 року залишено без змін.
Відповідно до квитанції №QS21573241 від 24.06.2014р. ОСОБА_4 внесено заставу за ОСОБА_1 у розмірі 60 900 грн. на депозитний рахунок Києво-Святошинського районного суду Київської області.
Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.
Відшкодування в розміри не менш, ніж чотирьохкратний розмір мінімальний розмір заробітної плати, що складає 4173 х 4 = 16 692 грн. моральної шкоди.
Розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, з урахуванням незаконного тримання та перебування під вартою складає (4173 х 2 х 39,03) + (4173 х 4) = 325 744 + 16 692 = 342 436 грн.
Пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17липня 1997року за № 475/97-ВР передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом.
Відповідно до ст.81 ч.1, ч. 6 ЦПК України, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.1 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.
Частиною першою ст..23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
У відповідності до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках постановлення виправдувального вироку суду.
Згідно правового висновку викладеного у Постанові Верховного Суду України від 02.12.2015р. № 6-2203цс15 розмір відшкодування слід розраховувати, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом.
Відповідно до частини 3 статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.
Згідно абз.5,6 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
У відповідності до ст..13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.
З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ЗУ "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" ст..ст.3,10,11,60,61,88,209,212-215,218 ЦПК України, ст..ст.6, 23, 1177 ЦК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Держави Україна, в особі Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Н.О. Горбенко