Номер провадження: 22-ц/813/1694/20
Номер справи місцевого суду: 523/5422/17
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2019 року про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ

Процесуальний рух справи та позиції сторін в суді першої інстанції.

14 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси із позовною заявою в якій просила суд здійснити поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 30 січня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовської адміністрації виконкому Одеської міськради був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . За період шлюбу подружжям було придбано майно на праві спільної сумісної власності, а саме: легковий автомобіль CHEVROLET р/в, реєстраційний номер НОМЕР_1 , легковий автомобіль OPEL ASTRA 2013 р/в, реєстраційний номер НОМЕР_2 , холодильник «Стінол», пральна машина «Бош», посудомийна машина «Бош», електром`ясорубка «Бош», кухонний комбайн «Філіпс», пароварка «Тефаль», соковижималка «Браун», хлібопічка «Moulinex», мікрохвильова піч LG, телевізори Toshiba Regza, телевізор Tohiba Regza, телевізор Sharp Aguos, кондиціонер LG Art Cool, кондиціонер Samsung, бойлер Ariston, монітор Samsung, принтер Canon MF 4150, персональний комп`ютер Asus, ноутбук Asus, електродрель Спаркі, перфоратор Stern, кутова шліфувальна машина, електролобзік Спаркі, тюнер телевізійний . Крім того, позивач зазначала, що 02.06.2016 року відповідач уклав з ТОВ «Валео-Інвест» договір № 3-13/8/34 купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна. Посилаючись на те, що вище зазначене майно відповідно до ч. 3 ст.61 СК України,є спільною сумісною власністю подружжя просила суд задовольнити позовні вимоги (т. 1, а.с. 2-3).

10.05.2017 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси (суддя Кисельов В.К.) було частково задоволено заяву позивача та накладений арешт на спірні легкові автомобілі CHEVROLET LACETTI 2008 р/в та OPEL ASTRA 2013 р/в (т. 1, а.с. 41).

12.03.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, в обгрунтування якої посилалася на те, що відповідач користується спірними автомобілями та передав один з них - OPEL ASTRA 2013 р/в, який є спільним майном, в оренду іншим особам. Вказане, як зазначила позивач, призводить до того, що в авто псується технічний стан та зменшується ринкова вартість. Крім того позивач зазначала, що відповідач неодноразово уникав спілкування щодо вирішення справи мирним шляхом, постійно чинить перешкоди щодо користування сумісним майном. Тому позивач просила задовольнити заяву про забезпечення позову та передати спірні автомобілі на відповідальне зберігання до Південної міжрегіональної філії ДП МВС «Інформ-Ресурси» (т. 1, а.с. 198).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси (суддя Кисельов В.К.) від 13.03.2019 року частково задоволено заяву позивача та вирішено легковий автомобіль OPEL ASTRA 2013 p/в, номер шасі (кузова) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_5 , який належить, ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн. НОМЕР_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) передати на відповідальне зберігання до Південної міжрегіональної філії Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ «Інформ-Ресурси», Спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів (м. Одеса, вул. Аеропортівська, №29). Витрати за зберігання транспортного засобу вирішено покласти на ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 203-204).

05.04.2019 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою від 13.03.2019 року. В обґрунтування свого клопотання відповідач зазначив, що заява про застосування заходів забезпечення позову не відповідає вимогам процесуального закону. Також відповідач зазначив, що має намір в порядку поділу сумісного майна подружжя один з автомобілів (за результатами їх оцінки та інших обставин справи) передати позивачці, а інший залишити собі, а тому ставиться до цього майна з необхідною відповідальність, як професійний водій, та забезпечує його збереження в належному стані (т. 1, а.с. 214-215).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2019 року вирішено заяву ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити та скасувати заходи забезпечення позову, які були накладені ухвалою суду від 13 березня 2019 року щодо передачі легкового автомобіля OPEL ASTRA 2013 р/в реєстраційний номер НОМЕР_4 на відповідальне зберігання до Південної міжрегіональної філії Державного підприємства МВС «Інформ-Ресурс», спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів (т. 1, а.с. 221-222).

Процесуальний рух справи та позиції сторін в суді апеляційної інстанції.

Не погорджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржувану ухвалу. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції прийшов до хибного висновку про скасування заходів забезпечення, мотивуючи оскаржувану ухвалу тим, що відповідач використовує автомобіль з метою отримання прибутку для можливості оренди житла, адже ОСОБА_2 не проживає у спільній з позивачем квартирі так як мешкає в квартирі по якій виплатив кредит за договором купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна № 3-13-8/34, яка розташована в ЖК «Тридцять четверта жемчужина» за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, апелянт зазначає, що відповідач офіційно працевлаштований та в ТОВ «Мастеркар Сервіс» та отримує заробітну плату (т.2, а.с.1-5).

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 16, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

В судовому засіданні представник позивача Авраменко О.А. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Відповідач та його представник ОСОБА_4 проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Позиція апеляційного суду по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників провадження, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно з ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приймаючи оскаржувану ухвалу в справі суд першої інстанції виходив з того, що відповідач пояснив, що він використовує автомобіль з метою отримання прибутку для можливості оренди житла, оскільки не проживає в квартирі, що належить на праві спільної сумісної власності.

Інших мотивувань оскаржувана ухвала не містить.

Апеляційний суд частково задовольняючи апеляційну скаргу вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, а саме п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Суд, ухвалюючи рішення в справі, повинен повно і всебічно з`ясувати обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 263 ЦПК України). В судовому рішенні, серед іншого, повинні міститися мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи відповідне судове рішення (мотивувальна частина ухвали, п. 3 ч. 1 ст. 260 ЦПК України).

Приймаючи ухвалу про скасування заходів забезпечення позову суд повинен повно та всебічно дослідити матеріали справи, встановити всі обставини, які мають значення для вирішення відповідного питання, навести обґрунтовані мотиви того, що скасування заходів забезпечення позову як наслідок не призведе до виникнення загрози невиконання або утруднення виконання рішення суду в майбутньому. При цьому, суд повинен керуватися реальними мотивами на основі відповідних належних доказів формуючи висновки щодо суті вимог заявника та приймаючи ухвалу щодо скасування заходу забезпечення позову.

Разом з тим, за обставинами даної справи суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу належним чином не встановив та не дослідив обставини, які мають значення для справи та не перевірив доводи відповідача щодо скасування забезпечення. Відповідно до копії договору № 3-13-8/34 купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна від 02.06.2016 року ТОВ «ВАЛЕО ІНВЕСТ» продав, а ОСОБА_2 придбав майнові права на нерухоме майно квартиру в багатоповерховому житловому комплексі з вбудованими приміщеннями громадського призначення «Тридцять Четвертая Жемчужина» за адресою: АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_3 , а.с. 10-15). Як вбачається з відповіді ТОВ «ВАЛЕО ІНВЕСТ», наданої на адвокатський запит представника позивача, 06.03.2019 року на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № 3-13-8/34 від 02.06.2016 року був укладений Акт прийому-передачі в тимчасове користування квартири АДРЕСА_4 . Жодних угод за участю продавця щодо перестуки (відчуження) покупцем на користь інших осіб майнових прав на квартиру, які виникли у останнього на підставі договору № 3-13-8/34 від 02.06.2016 року укладено не було. Вказані обставини не були враховані та перевірені судом в процесі вирішення питання щодо скасування заходів забезпечення позову. Крім іншого, суд першої інстанції не перевірив наявність та джерело доходу відповідача, наявність іншого житла та місця проживання, тобто дійшов передчасних висновків щодо суті спірного питання.

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, а суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали дійшов передчасних висновків приймаючи оскаржувану ухвалу, апеляційний суд на підставі ст. 379 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу частково, оскаржувану ухвалу скасовує та направляє заяву про скасування заходів забезпечення позову до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 12 квітня 2019 року про скасування заходів забезпечення позову скасувати. Заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко

Повний текст цієї постанови складено 06 квітня 2020 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

12.03.2020 року м. Одеса