ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/136/20 р.
07.04.2020 року смт. Золочів
Золочівський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді Шабас О.С.,
за участі секретаря Бойко І.О.,
06.02.2020 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявоюв якій просить: стягнути зі ОСОБА_1 на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України (надалі МТСБУ) суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 6865,72 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 15 липня 2016 року 0 15.00 годині з вини ОСОБА_1 , який керував автомобілем «ГАЗ» днз. НОМЕР_1 , була скоєна дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль «ВАЗ`днз. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 . Постановою Золочівського районного суду Харківської області від 14вересня 2016 року ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. ст. 124,122-4 КУпАП. Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб складає 5565,72 грн.
ОСОБА_2 , своєчасно звернувся до позивача із повідомленням про ДТП від 19.07.2016 року та заявою про виплату стразового відшкодування. Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 5565,72 грн. а також витрати аварійного комісара в розмірі 1300,00 грн. Так як цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована на момент ДТП, то МТСБУ, виплативши страхове відшкодування потерпілій особі, набуло право вимоги до ОСОБА_1 після виплати страхового відшкодування в порядку регресу. Оскільки відповідач не сплатив страхове відшкодування в добровільному порядку, МТСБУ змушене звернутися за захистом своїх порушених прав до суду.
У судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання представника позивача -адвоката Сечко С.В.. про розгляд справи без участі представника позивача. Проти заочного розгляду справи не заперечували.
У судове засідання відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, шляхом надіслання судових повісток, за місцем реєстрації, в судове засідання повторно не прибув, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву, клопотань, тощо не надав.
07 квітня 2020 року ухвалою суду визначено здійснювати заочний розгляд справи.
Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
14.09.2016 року постановою Золочівського районного суду Харківської області ,що набрала законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. ст.124, 122-4 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн.
04.09.2016 року ОСОБА_2 повідомив МТСБУ про ДТП та подав заяву з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану відповідачем.
Вартість послуг автотоварознавчого дослідження, згідно акту виконаних робіт, становить 1300 грн., які сплачені МТСБУ, підтверджується квитанцією № 35/СВ/2016 від 21.09.2016 року.
Згідно довідки про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих №1, виданої МТСБУ 19.02.2017 рокуроку, відповідне відшкодування ОСОБА_2 становить 5565,72 грн. - підтверджена шкода по майну.
Згідно наказу МТСБУ від 22.02.2017 року № 1557 та платіжного доручення № 1557рв від 23.02.2017 р., у зв`язку з настанням події, передбаченої ст. 41 п. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування ОСОБА_2 у розмірі 5565,72 грн.
09 жовтня 2018 року юридична компанія ТОВ «A.S.A. GROUP»в інтересах МТСБУ направлено лист ОСОБА_1 , з вимогою погашення сплаченої суми відшкодування 6865,72 гривень, вказана сума до моменту розгляду справи відповідачем добровільно не сплачена.
При вирішенні спору, суд виходить з наступних норм закону:
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.
Згідно з п. 2.1. ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.
Стаття 41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відповідно до п.1.6. ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», власники транспортних засобів це юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.
Згідно з підпунктом 38.2.1. пункту 38.2. статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Згідно п.40.3 ст.40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.
Як було встановлено, та не спростовано під час розгляду справи, відповідач, що визнаний винним у скоєнні ДТП, на дату його скоєння не виконав вимоги вищевказаного Закону України та не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.
Законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Отже, положення ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
04.09.2016 року ОСОБА_2 повідомив МТСБУ про ДТП та, скориставшись своїм правом, передбаченим Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а 13.02.2017 року подав заяву, як того вимагає ст.35 п.35.1 вказаного Закону, з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду, завдану відповідачем.
МТСБУ, в порядку передбаченому законом, визначено розмір завданої ОСОБА_2 шкоди. Доказів, які б спростовували розрахунки позивача, відповідачем надано не було.Водночас, суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
В свою чергу, Моторне (транспортне) страхове бюро України виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність - ОСОБА_1 .
Після проведення виплати ОСОБА_2 у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право зворотної вимоги до відповідачаСтукало Є.В. відповідно до положень ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.1191 ЦК України.
Відповідач відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно не сплатив.
Таким чином, позов МТСБУ до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, в розмірі 6865,72 гривень (5565,72 грн.+1300,00 грн.)підлягає задоволенню в повному обсязі.
Стосовно судових витрат по справі суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджену суму понесених судових витрат (судового збору) у розмірі 2102,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись викладеними нормами матеріального права та ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 263, 265, 268, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування- задовольнити.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя О. С.Шабас