РІШЕННЯ

Іменем України

27.03.2020 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова,

в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Школьніковій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, про визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ЛМР, про усунення перешкод у користуванні приміщенням та в подальшому уточнив позовні вимоги зазначивши про визнання за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , право особистої приватної власності на нежитлове приміщення (гараж), позначено під індексом В-1 загальною площею 42,0 кв.м., яке розташоване поблизу прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 , частка: 1/1.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі витягу про реєстрацію права власності від 05.03.2008р. №17990509 є власником квартири АДРЕСА_2 . Тривалий час, ще до купівлі квартири, користувався гаражем, що розташований на прибудинковій території будинку АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 квартири АДРЕСА_3 вказаного будинку шляхом надання розписки підтвердила факт користування гаражем.

В судове засідання позивач не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву, у якій просить позов задоволити, розгляд справи проводити без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутністі, в задоволенні позову просить відмовити.

Враховуючи неявку всіх учасників по справі, суд вважає за можливе розглянути справу за наявним у ній доказів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши зібрані докази у їх сукупності, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Судом встановлено, що у відповідності до витягу про реєстрацію права власності від 05.03.2008р. №17990509 ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 . Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки від 04.01.2016р., виданої ЛКП «Вулецьке», квартира АДРЕСА_2 складається з однієї житлової кімнати житловою площею 18,0 кв.м. з комунальними вигодами. Загальна площа квартири становить 32,7 кв.м.

Відповідно до розписки від 29.06.2011р., наданої ОСОБА_2 позивачу за участю двох свідків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_2 - мешканка квартири АДРЕСА_3 будинку, отримала від ОСОБА_1 16 000 грн. 00 коп. як плату за купівлю самовільно збудованого гаражу, котрий знаходиться на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 . Жодних матеріальних претензій щодо подальшої реконструкції, перебудови чи знесення гаражу, а також використання земельної ділянки, на якій розташований гараж та під`їзд до нього ОСОБА_2 не має.

Позивач у своїх поясненнях стверджує, що ще до придбання квартири АДРЕСА_2 користувався спірним гаражем, постійно вирішував проблеми побутового характеру, ремонтував дане приміщення. Однак, на вказане нерухоме майно - гараж, немає правовстановчих документів, що у свою чергу унеможливлює оформити оренду земельної ділянки під ним, оплачувати податки за вказане майно. З моменту купівлі квартири Позивач фактично користується гаражем, в його ремонт вклав свої кошти, що підтверджується чеками на купівлю будівельних матеріалів. Мешканці будинку АДРЕСА_1 , на прибудинковій території якого розташований гараж, не мають жодних заперечень щодо розташування вказаного гаражу та користування ним Позивачем, оскільки цю прибудинкову територію поділено між усіма мешканцями пропорційно.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завдання цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Частиною 1ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно ч. 1 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні, акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Згідно ст. 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до вимог ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності здійснюється у порядку, передбаченому ст. 364 ЦК України.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. ст. 89 ЦПК України,суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства,визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 33, 47, 124 Конституції України, ст.ст. 10, 11, 15, 57, 158, 209, 212, 214, 215, 218, 224, 225, 226 ЦПК України, на підставі п. 1 ст. 328, 344, 392 ЦК України, суд, -

вирішив :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Львівської міської ради, про визнання права власності, - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , право особистої приватної власності на нежитлове приміщення (гараж), позначено під індексом В-1 загальною площею 42,0 кв.м., яке розташоване поблизу прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 , частка: 1/1.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України п. п. 15., 15.5 до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Франківський районний суд м.Львова.

Суддя Ванівський Ю.М.