ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/1139/18
номер провадження 2-сз/695/2/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2020 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Середи Л.В.

за участю:

секретаря Оніщенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша клопотання ОСОБА_1 про повернення судового збору по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення та стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про повернення судового збору по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення та стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Вимоги вказаного клопотання мотивовані тим, що Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області 23.10.2019 року було ухвалено рішення по справі № 695/1139/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення та стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Даним рішенням суду у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю. Однак ОСОБА_1 при подачі позовної заяви сплатила судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., а при ухваленні рішення суду питання щодо повернення вказаного судового збору позивачу вирішено не було, а тому ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням, яким просила повернути їй сплачений судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

У судове засідання сторони по справі не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином у порядку визначеному чинним законодавством.

Дослідивши вказане клопотання ОСОБА_1 суд приходить до наступного висновку.

Вирішення питання розподілу судових витрат після ухвалення рішення суду врегульовано нормами ст. 270 ЦПК України, відповідно до ч. 1 якої суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: … 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже із змісту вказаної частини статті вбачається, що суд може ухвалити додаткове рішення про вирішення питання розподілу судових витрат як за власної ініціативи, так і ініціативи учасників по справі, яка має бути відповідно оформлена у формі заяви про ухвалення додаткового рішення по справі.

Разом із тим із змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що остання не ставить питання перед судом про ухвалення додаткового рішення по справі, а просить винести ухвалу про повернення сплаченого нею судового збору.

Отже вбачається, що вказане клопотання ОСОБА_1 не відповідає нормам ЦПК України.

Окрім того суд не вбачає підстав для винесення додаткового рішення про вирішення питання про судові витрати з власної ініціативи із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Судом встановлено, що рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.10.2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, відмовлено повністю.

З матеріалів справи вбачається, що за подачу вказаної позовної заяви ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., що стверджується відповідною квитанцією від 12.04.2018 року.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Статтею 7 ЗУ «Про судовий збір» врегульовані випадки повернення судового за клопотанням особи, яка його сплатила.

Разом з тим вирішення питання про повернення судового збору позивачу після ухвалення судового рішення по справі, яким вирішено спір по суті, нормами даної статті не врегульовано.

Пільги щодо сплати судового збору встановлені статтею 5 вказаного закону.

Як вбачається із п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», яка діяла станом на дату подання позовної заяви, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Отже станом на дату подання позовної заяви нормами чинного законодавства позивачі по справах про збільшення розміру аліментів від сплати судового з бору не звільнялися, та у випадку звернення до суду з такими позовними вимогами повинні були сплачувати судовий збір у розмірі та порядку, що діяв на дату подання позову.

У подальшому ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» були внесені зміни до ряду законодавчих актів України, в тому числі і до ЗУ «Про судовий збір», а саме частини першої статті 5, де після слів «у справах про стягнення аліментів» доповнено словами «збільшення їх розміру».

Таким чином в ході розгляду матеріалів справи в суді були внесені зміни до ЗУ «Про судовий збір», який звільняв позивачів від обов`язку сплати судового збору по справах про збільшення розміру аліментів.

Однак такі зміни не є підставою для повернення вже сплаченого судового збору позивачам з подання позовної заяви, оскільки сплата такого судового збору здійснювалася на підставі норм діючого законодавства, а подальші зміни в законодавстві не мають зворотної дії в часі.

Таким чином відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивачу на підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір останньому поверненню не підлягає.

Також слід зазначити, що при виготовленні та оформленні судового рішення у передостанньому абзаці мотивувальної частини рішення вказано: «Оскільки позивач при поданні позову була звільнена від сплати судового збору, то витрати по оплаті судового збору слід залишити за рахунок держави».

Вказане речення є опискою та зазначено в судовому рішенні помилково. Однак вказана описка створює сумніви і протиріччя при виконанні рішення по вказаній справі, а тому наявна необхідність її виправлення за ініціативою суду.

Виправлення описок та арифметичних помилок у судовому рішенні врегульовано статтею 269 ЦПК України, відповідно до норм якої суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Суд зважає, що в даному випадку є доцільним вирішення питання внесення виправлень до судового рішення, оскільки наявність вказаної описки створює сумніви та протиріччя при виконанні судового рішення, що в свою чергу не забезпечує належного захисту прав сторін по справі, та викликає сумніви та протиріччя щодо остаточного рішення по справі.

Виправлення вказаної описки не змінює зміст судового рішення, а лише усуває неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення.

А тому суд приходить до висновку, що допущена описка підлягає виправленню шляхом виключення передостаннього абзацу мотивувальної частини судового рішення.

На підставі зазначеного та керуючись

ст., ст. 269, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про повернення судового збору по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення та стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовити.

Виправити описку, допущену в рішенні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.10.2019 року по справі №695/1139/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, шляхом виключення передостаннього абзацу мотивувальної частини судового рішення наступної редакції: «Оскільки позивач при поданні позову була звільнена від сплати судового збору, то витрати по оплаті судового збору слід залишити за рахунок держави» із змісту вказаного рішення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Середа Л.В.