Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 2-6799/10
Провадження № 4-с/711/24/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.03.2020 м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька С.М., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 про визнання дій приватного виконавця незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Сучила Артема Олеговича, звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси із скаргою в якій просить визнати неправомірними дії приватного виконавця Плесюка Олексія Степановича щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 60967642 від 13.01.2020 з виконання виконавчого листа № 2-6799/2010 від 29.11.2010, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Київської міської філії заборгованості за договором кредиту № 895/06-034-231 від 15.04.2008 у сумі 262094,51 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 2079903,41 гривень і судових витрат по сплаті судового збору у сумі 1700 гривень, а також судових витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 120 гривень, шляхом звернення стягнення на нежитлове приміщення п`ятого поверху № 7, загальною площею 401,2 кв.м, літера «А-20», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та скасувати вказану вище постанову.

Зазначено, що за вказаним вище виконавчим листом було звернено стягнення на нежитлове приміщення п`ятого поверху № 7, загальною площею 401,2 кв.м, літера «А-20», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Між тим, відповідно до договору купівлі-продажу вбудовано-прибудованих торгівельно-офісних приміщень № 8156 від 16.12.2015, виданого приватним нотаріусом Левицькою Е.А., укладеного між ОСОБА_2 (далі - Продавець) та ОСОБА_3 (далі - Покупець), Продавець продала та передала у власність Покупця вбудовано-прибудовані торгівельно-офісні приміщення, а саме: приміщення п`ятого поверху №1-7, А-20, площею 401,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, майно, на яке було звернено стягнення, відповідно до виконавчого листа, продане 16.12.2015 ОСОБА_3 .

У свою чергу, ОСОБА_3 продала дане майно ОСОБА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу нежитлових приміщень №843 від 29.12.2016, виданого приватним нотаріусом Романій А.В., відповідно до якого ОСОБА_3 продала та передала у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у рівних частках вбудовано-прибудовані торгівельно-офісні приміщення, а саме: приміщення п`ятого поверху №1-7, площею 401,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Між тим, постановою приватного виконавця Плесюка О.С. від 13.01.2020 відкрито виконавче провадження № 60967642 з примусового виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-6799/10 від 29.11.2010.

На думку скаржниці, приватний виконавець Плесюк О.С. при винесенні вказаної вище постанови не встановив факт наявності майна та належності права власності ОСОБА_2 , чим порушив права та законні інтереси скаржниці ( ОСОБА_1 ).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 3 цього Закону визначено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі визначених виконавчих документів, зокрема виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Як передбачено ч.1 ст. 448 ЦПК, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

За положеннями частин 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб (ч.1 ст. 287 КАС України).

Разом з тим, із поданої ОСОБА_1 скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що вона не є стороною виконавчого провадження № 60967642 з примусового виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси №2-6799/10 від 29.11.2010 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк», в особі Київської міської філії, заборгованості за договором кредиту № 895/06-034-231 від 15.04.2008 у сумі 262094,51 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 2079903 грн. 41 коп. та судових витрат по сплаті судового збору у сумі 1700 грн. і витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 120 гривень шляхом звернення стягнення на нежитлове приміщення п`ятого поверху № 7, загальною площею 401,2 кв.м, літера «А-20», що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Вказане також стверджується постановою приватного виконавця від 13.01.2020.

З наведених вище норм права вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» та Кодексом адміністративного судочинства України для осіб, які не є сторонами виконавчого провадження встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення, шляхом подачі адміністративного позову, розгляд якого відноситься до юрисдикції адміністративних судів та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються матеріали (ст. 186 ЦПК України). Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено. У разі скасування цієї ухвали позовна заява (у даному випадку скарга) вважається поданою у день первісного звернення до суду.

Як передбачено ч. 5 ст. 186 ЦПК України, відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Відповідно до частини 9 статті 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Таким чином, скарга ОСОБА_1 про визнання дій приватного виконавця незаконними та зобов`язання вчинити певні дії не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а тому у відкритті провадження по справі за такою скаргою слід відмовити. Крім того, слід роз`яснити ОСОБА_1 , що вона має право звернутися з відповідним адміністративним позовом у порядку, передбаченому статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст. 287 КАС України, Конституцією України, ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 4, 10, 19, 186, 447, 448, 353, 354 ЦПК України суддя, -

у х в а л и в:

У відкритті провадження по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій приватного виконавця незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Роз`яснити скаржнику, що дана справа віднесена до розгляду у порядку адміністративного судочинства, відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено. Ухвала суду може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу. У разі скасування цієї ухвали заява вважається поданою в день первісного звернення до суду.

Повний текст ухвали складено 27.03.2020.

Суддя: С. М. Позарецька