Провадження № 2/161/1108/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Олексюка А.В.,

при секретарі судового засідання - Шумиводі О.І.,

з участю представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що 14.05.2009 року на підставі довіреності, яка посвідчена приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Губик З.В. за №748, він передав у користування відповідачу автомобіль марки «Опель Векра», д.н.з НОМЕР_1 .

Проте, 11.04.2011 року за заявою позивача вищевказана довіреність була скасована.

ОСОБА_3 звернувся до відповідача з вимогою про повернення автомобіля, проте, останній не повернув спірний автомобіль, чим порушив права позивача як власника даного транспортного засобу.

Згідно акту прийому-передачі №1 від 14.05.2009 року сторонами в договірному порядку визначено вартість автомобіля в розмірі 200 000,00 грн.

Позивач просить суд, з врахуванням збільшених позовних вимог, стягнути з відповідача в його користь грошові кошти в розмірі 209939,85 грн., з яких: 71200,00 грн. - сума основного боргу, 14794,00 грн. - 3 % річних та 113945,85 грн. - інфляційні втрати, 10000,00 грн. - моральна шкода.

Крім того, просить суд, стягнути з відповідача в його користь понесені судові витрати по справі.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні збільшенні позовні вимоги підтримала. Просила суд, позов задовольнити.

Представник відповідача Ходачинська Ю.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, не заперечувала факту передачі позивачем в користування відповідача за довіреністю від 14.05.2009 року автомобіля марки «Опель Вектра» д.н.з. НОМЕР_1 . Крім того, погоджувався на відшкодування збитків за ремонт автомобіля, а саме 7200,00 грн.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з кредитного договору № 6878344 від 15.09.2008 року, укладеного між ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк» та ОСОБА_3 , банк надав позичальнику кредит у розмірі 26203,00 доларів США, цільове призначення кредиту: для придбання транспортного засобу марки «Опель», номер кузова НОМЕР_2 (а.с. 4-8).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 12.09.2008 року ОСОБА_3 являється власником автомобіля марки «Опель Векра», д.н.з НОМЕР_1 . (а.с. 44)

Судом встановлено, що 14.05.2009 року на підставі довіреності, яка посвідчена приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Губик З.В. за №748, позивач передав у користування відповідачу автомобіль марки «Опель Векра», д.н.з НОМЕР_1 . (а.с. 15)

На підставі акту прийому-передачі №1 від 14.05.2009 року ОСОБА_3 передав ОСОБА_4 вищевказаний автомобіль, сторони в договірному порядку визначили вартість спірного автомобіля в розмірі 200000,00 грн. Згідно даного акту-прийому передачі представник - відповідач приймає автомобіль та зобов`язується використовувати його у власних цілях , крім використання в якості таксі та не передавати іншим особам без письмової згоди Довірителя - позивача. Представник зобов`язаний повернути автомобіль в стані не гіршому ніж на момент отримання, а у випадку пошкодження - відшкодувати завдані збитки (а.с. 13).

Однак, 11.04.2011 року за заявою ОСОБА_3 вищевказана довіреність була скасована, що підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей. (а.с. 15)

Згідно розписки від 26.03.2012 року, ОСОБА_4 зобов`язався повернути ОСОБА_3 автомобіль марки «Опель Векра», д.н.з НОМЕР_1 , до 06.04.2012 року (а.с. 14).

З розписки (а.с. 42) вбачається, що весною 2011 року автомобіль марки «Опель Векра», д.н.з НОМЕР_1 , ОСОБА_4 залишив ОСОБА_5 для ремонту, який останній передав його ОСОБА_3 15.09.2012 року. ОСОБА_3 сплатив ОСОБА_5 кошти за проведені ремонті роботи автомобіля в розмірі 7200,00 грн.

Відповідно до п.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

П. 2 ст. 1166 ЦК України передбачає, що особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдано не з її вини.

Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В обґрунтуванні своїх вимог, позивач посилається на те, що відповідачем йому завдано майнову шкоду, оскільки за період перебування спірного автомобіля у ОСОБА_4 його вартість зменшилась на 64000,00 грн. по відношенню до узгодженої між сторонами вартості згідно акту прийому передачі, так як станом на жовтень 2012 року за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів від 04.10.2012 року його вартість становила 136000,00 грн. (а.с.41).

Так, згідно ст. 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Тому суд не бере до уваги розмір страхової суми зазначений в договорі добровільного страхування наземних транспортних засобів, як доказ визначення вартості автомобіля на момент укладання договору.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 р. N 142/5/2092 (далі - Методика).

Ринкова вартість КТЗ (його складників) - вартість, за яку можливе відчуження КТЗ (його складників) на ринку подібного КТЗ (його складників) на дату оцінки за договором, укладеним між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Поняття дійсної вартості, що вживається у судовій практиці, за своїм змістом і числовим значенням рівнозначне поняттю ринкової вартості.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Майном, яке може оцінюватися, вважаються об`єкти в матеріальній формі, будівлі та споруди (включаючи їх невід`ємні частини), машини, обладнання, транспортні засоби тощо; паї, цінні папери; нематеріальні активи, в тому числі об`єкти права інтелектуальної власності; цілісні майнові комплекси всіх форм власності.

Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості) (п. 2.4 Методики).

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що за період перебування спірного автомобіля у користуванні ОСОБА_4 його вартість зменшилась на 64000,00 грн.

При цьому, враховуючи докази по справі, суд знаходить позовні вимоги в частині стягнення з відповідача в користь позивача понесенних останнім витрат за проведені ремонті роботи автомобіля в розмірі 7200,00 грн. підставними.

Тому, суд приходить до висновку, що слід стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму в розмірі 7200,00 грн. за завдану майнову шкоду.

Разом з тим, позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача в його користь підставі ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на основну суму боргу в розмірі 71200,00 грн., з яких: 64000,00 грн. - сума зменшення вартості автомобіля; 7200,00 грн. - кошти сплачені за ремонт автомобіля, за період з 04.10.2012 року по 06.09.2019 року.

Положення стаття 625 ЦК регулює зобов`язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду.

Відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов`язання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності.

Таким чином, дія частини другої статті 625 ЦК про обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, не поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди.

Отже, підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 у цій частині немає.

Згідно ч. 1ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 9, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Проте, дослідивши матеріали справи, вбачається, що позовна заява не містить відомостей, у чому саме полягає моральна шкода, завдана позивачу, якими неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача її заподіяно, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір такої шкоди, а також які саме моральні страждання позивач зазнав. Під час судового розгляду справи суду також не надано належних та допустимих доказів на підтвердження даних вимог.

Згідно ст.141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 71,82 грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог позов задоволено на 3,42 %) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78, 141, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 625, 1166, 1167, 1192 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму в розмірі 7200 (сім тисяч двісті) гривень за завдану майнову шкоду.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 71 (сімдесят одну) гривню 82 копійки судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 .

Відповідачем у справі є ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В.Олексюк