Ухвала

25 березня 2020 року

м. Київ

справа № 170/631/13-ц

провадження № 61-48324св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Ступак О. В. (суддя-доповідач),

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С.,

Усика Г. І., Яремка В. В.

учасники справи:

заявники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

суб`єкт оскарження - начальник відділу державної виконавчої служби Шацького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області,

розглянув у порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 - Тертичного Юрія Вікторовича про ухвалення додаткового рішення у справі за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на дії та постанови начальника відділу державної виконавчої служби Шацького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог заяви і рішень судів

У березні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду із скаргою на дії та постанови начальника відділу державної виконавчої служби Шацького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - Шацького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області).

Свої вимоги обґрунтовували тим, що постановами начальника відділу державної виконавчої служби від 24 лютого 2017 року відкрито виконавче провадження про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 69 367,78 грн, із ОСОБА_2 у розмірі 69 367,78 грн, із ОСОБА_3 у розмірі 69 367,78 грн. Із ухвали Шацького районного суду Волинської області від 20 березня 2018 року вони дізналися про те, що зазначені постанови про відкриття виконавчого провадження винесені на підставі постанов про стягнення виконавчого збору, які в свою чергу винесені на підставі рішення Шацького районного суду Волинської області про солідарне стягнення з них заборгованості. Вважають, що дії начальника Шацького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області щодо стягнення виконавчого збору є протиправними, а постанови про стягнення виконавчого збору такими, що підлягають скасуванню, оскільки стягнення виконавчого збору мало бути проведено солідарно, а не з кожного боржника окремо, оскільки згідно з рішенням Шацького районного суду Волинської області від 14 травня 2015 року задоволені вимоги про стягнення із скаржників на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості у сумі 690 023,18 грн солідарно. Крім того, при винесенні постанов про стягнення виконавчого збору начальником Шацького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області неправильно застосовано статтю 27 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 % суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. Під час виконання виконавчого провадження між стягувачем та боржником ОСОБА_2 досягнуто згоди щодо врегулювання розміру заборгованості та виконано зобов`язання розірванням кредитного договору. 31 жовтня 2017 року добровільно сплачено кошти у розмірі 345 000,00 грн (заборгованість погашена).

Посилаючись на викладене, скаржники просили визнати дії начальника Шацького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області Мохнюка О. В. щодо стягнення виконавчого збору протиправними та скасувати постанову від 24 лютого 2017 року № 51263959 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 69 367,78 грн, постанову від 24 лютого 2017 року № 51264057 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_3 у розмірі 69 367,78 грн та постанову від 24 лютого 2017 року № 51264006 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_2 у розмірі 69 367,78 грн.

Ухвалою Шацького районного суду Волинської області від 14 вересня 2018 року скаргу задоволено. Визнано дії начальника Шацького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області Мохнюка О. В.щодо стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 протиправними.Скасовано постанову начальника Шацького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області Мохнюка О. В. від 24 лютого 2017 року № 51263959 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 69 367,78 грн, постанову від 24 лютого 2017 року № 51264057 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_3 у розмірі 69 367,78 грн та постанову від 24 лютого 2017 року № 51264006 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_2 у розмірі 69 367,78 грн.

Постановою Волинського апеляційного суду від 22 листопада 2018 року ухвалу Шацького районного суду Волинської області від 14 вересня 2018 року скасовано. Закрито провадження у справі за скаргою на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Апеляційний суд, закриваючи провадження у справі, виходив із того, що справи, у яких оскаржуються постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, віднесені до юрисдикції адміністративних судів.

Постановою Верховного Суду від 18 грудня 2019 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - Тертичного Ю. В. задоволено частково. Постанову Волинського апеляційного суду від 22 листопада 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ГТУЮ у Волинській області по 587,33 грн із кожного витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги, скасовано.В іншій частині постанову Волинського апеляційного суду від 22 листопада 2018 року залишено без змін.

У січні 2020 року представник ОСОБА_1 - Тертичний Ю. В. подав до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просив стягнути за рахунок бюджетних коштів Шацького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області на користь Тертичного Ю. В. судові витрати у розмірі 352,40 грн за подання касаційної скарги в інтересах ОСОБА_1 .

Заява обґрунтована тим, що постановою не вирішено питання про розподіл судових витрат, зокрема, за подання касаційної скарги адвокатом Тертичним Ю. В. та відшкодування сплаченого ним судово збору.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається, в тому числі, з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Згідно з частинами першою, тринадцятою статі 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог підпункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду заяви

У своїй касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - Тертичний Ю. В. , оскаржуючи постанову суду апеляційної інстанції, серед іншого, вказував на те, що відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях, а отже, суд апеляційної інстанції не мав права стягувати судовий збір із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Тобто, заявник, серед інших доводів касаційної скарги, також оскаржував рішення суду апеляційної інстанції в частині розподілу судових витрат.

Верховний Суд, частково задовольняючи касаційну скаргу, погодився із доводами заявника про те, що рішення апеляції у частині розподілу судових витрат підлягає скасуванню, як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм процесуального права та скасував рішення апеляційного суду лише у частині розподілу судових витрат. В іншій частині Верховний Суд погодився із висновками апеляційного суду про закриття провадження у справі і в цій частині постанову апеляційного суду залишив без змін.

На підставі наведеного, Верховний Суд приходить висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення із Шацького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області судового збору на користь представника ОСОБА_1 - Тертичного Ю. В. оскільки, відповідно до підпункту 9) пункту першого частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За змістом цієї норми судовий збір за оскарження судового рішення в частині розподілу судового збору, тобто в частині, яка не пов`язана з вимогами позову (заяви) і не стосується суті спору, не сплачується. Враховуючи те, що касаційна скарга представника ОСОБА_1 - Тертичного Ю. В. задоволена лише в частині вирішення судом питання щодо розподілу судових витрат, і за оскарження в цій частині судового рішення судовий збір не справляється, тому відсутні підстави для відшкодування заявнику судових витрат за подання касаційної скарги у цій справі, яка визнана обґрунтованою і задоволена лише в частині скасування рішення апеляції в частині розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 141, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - Тертичного Юрія Вікторовича про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

Г. І. Усик

В. В. Яремко