УХВАЛА

27 березня 2020 року

м. Київ

справа № 621/557/14-ц

провадження № 61-11882св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Олійник Людмила Михайлівна, ОСОБА_4 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 02 травня 2019 року у складі колегії суддів: Котелевець А. В., Піддубного Р. М., Тичкової О. Ю., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Олійник Людмила Михайлівна, ОСОБА_4 , про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання житлового будинку з надвірними будівлями спільною сумісною власністю, визнання недійсними договорів купівлі-продажу часток житлового будинку, поділ нерухомого майна, що є спільною сумісною власністю, з відступом від рівності часток, визначення порядку користування житловим будинком з надвірними будівлями,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

В лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Позовна заява, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що він з 1995 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 , в 1996 році в них народився син - ОСОБА_5 .

Зазначав, що вони з ОСОБА_2 спочатку проживали в орендованих квартирах, а потім - в квартирі його матері за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, він працював, заробляв гроші, а ОСОБА_2 займалася домогосподарством.

В червні 2003 року вони придбали будинок АДРЕСА_2 за його особисті кошти, однак право власності на нього оформили на ОСОБА_2 .

З 2004 року він разом зі своїми родичами здійснював перепланування та капітальний ремонт житлових кімнат, провів централізоване газопостачання, централізований водопровід, встановив газове опалення, перебудував веранду, вбиральню та ванну кімнату, замінив дах за його рахунок та його родичів. ОСОБА_2 участі в переплануванні будинку не брала.

За час фактичного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу оспорюване домоволодіння значно збільшилося, як за загальною площею, так і за вартістю.

В лютому 2014 року ОСОБА_2 без згоди позивача продала зазначений будинок ОСОБА_3 .

Вважаючи, що вчинення ОСОБА_2 незаконного правочину порушує права та інтереси його та їх спільної дитини, просив позов задовольнити та встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 01 січня 2004 року по 2013 рік; визнати житловий будинок АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що воно істотно збільшилось у своїй вартості за час фактичного проживання однією сім`єю; визнати недійсною угоду купівлі-продажу ѕ частин зазначеного житлового будинку, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 19 лютого 2014 року, посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Олійник Л. М. за реєстровим № 279; визнати недійсною угоду купівлі-продажу ј частини зазначеного житлового будинку, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 19 лютого 2014 року, посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Олійник Л. М. за реєстровим № 284; поділити майно, що є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відступивши від рівності часток; визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на гараж літ. В, що розташований за адресою АДРЕСА_2 , право приватної власності на Ѕ частину вказаного житлового будинку літ. А-1; огорожу № 1 та ворота № 2 залишити в сумісній власності; визначити порядок користування зазначеним житловим будинком літ. А-1 наступним чином: виділити ОСОБА_1 , з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , в користування наступні приміщення: житлову кімнату № 2 , загальною площею 9,6 кв. м, житлову кімнату № 3 , загальною площею 8,2 кв. м; ОСОБА_2 виділити у користування житлову кімнату № 8 , загальною площею 13,3 кв. м; місця загального користування: кухню № 1, сходову клітину № 4, санвузол № 5, передпокій № 6, сходову клітину № 7, підвал № 1, тамбур П - залишити в загальному користуванні.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 29 червня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 01 січня 2004 року до 2013 року. Житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_2 визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що він істотно збільшився у своїй вартості за час фактичного проживання однією сім`єю. Визнано право власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_6 та на гараж літ. В за цією ж адресою за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по Ѕ частині за кожним. Житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_2 залишено у спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . В задоволенні позову в іншій частині відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року до 2013 року підтверджується фотознімками за період 1997-1999, 2002-2006 років та показаннями свідків. Факт збільшення майна у вартості внаслідок спільних трудових та грошових затрат позивача підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи від 15 жовтня 2014 року № 7170/8696. Оскільки ОСОБА_2 не надала обов`язкову згоду на отримання нею грошової компенсації, а позивач попередньо не вніс на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми, суд першої інстанції вважав за необхідне визнати за сторонами ідеальні частки в цьому майні без його реального поділу та залишити будинок за вказаною адресою у їх спільній частковій власності - по Ѕ частині за кожним.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині відступлення від рівності часток, суд першої інстанції вважав його недоведеним. Відмовляючи в задоволенні позову в частині визнання правочинів купівлі-продажу недійсними, суд першої інстанції вказав, що позивач не є стороною цих угод, тому порушене право останнього підлягає захисту шляхом пред`явлення віндикаційного позову.

Постановою Харківського апеляційного суду від 02 травня 2019 року рішення Зміївського районного суду Харківської області від 29 червня 2018 року в частині визнання спільною сумісною власністю будинковолодіння та поділ майна скасовано та ухвалено в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю, поділ нерухомого майна, що є спільною сумісною власністю, визначення порядку користування житловим будинком з надвірними будівлями відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції, посилаючись на покази свідків, зокрема сина ОСОБА_5 , та фотокартки, дійшов правильного висновку, що сторони постійно проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю, та встановив факт проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року до 2013 року. Проте матеріали справи не містять відомостей, які б підтверджували, що вартість спірного домоволодіння збільшилась з моменту його придбання та до припинення шлюбних відносин між сторонами. Висновок судової будівельно-технічної експертизи від 15 жовтня 2014 року № 7170/8696 не є беззаперечним доказом на підтвердження збільшення домоволодіння, як за загальною площею, так і за вартістю, оскільки ним визначено ринкову вартість будинку АДРЕСА_2 на час розгляду справи станом на жовтень 2014 року.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у червні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального права просить скасувати постанову апеляційної інстанції, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 02 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у зазначеній справі та витребувано її із Зміївського районного суду Харківської області.

27 серпня 2019 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.

Позиція та висновки Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ).

Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-ІХ касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Отже, розгляд касаційної скарги у цій справі здійснюється у порядку, визначеному ЦПК України в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Олійник Людмила Михайлівна, ОСОБА_4 , про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання житлового будинку з надвірними будівлями спільною сумісною власністю, визнання недійсними договорів купівлі-продажу часток житлового будинку, поділ нерухомого майна, що є спільною сумісною власністю, з відступом від рівності часток, визначення порядку користування житловим будинком з надвірними будівлями призначити до судового розгляду.

Справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:А. І. Грушицький В. В. Сердюк І. М. Фаловська