Справа № 487/1907/20
Провадження № 2/487/1451/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2020 року

Cуддя Заводського районного суду м. Миколаєва Темнікова А.О., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Астаніної Лариси Дмитрівни про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

02.04.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 76276,85 грн, з яких: сума позики - 55400,00 грн, інфляційні витрати - 1617,60 грн, три проценти річних за користування чужими коштами - 1894,00 грн, пеня - 17365,25 грн.

Провадження у справі не відкрито через виконання вимог п. 6 ст. 187 ЦПК України.

Одночасно з пред`явленням позову, представник позивача адвокат Астаніна Лариса Дмитрівна подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну відповідачу 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 .

Подана заява обґрунтована тим що, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором позики в сумі 76276,85 грн. Оскільки ОСОБА_2 більше року не сплачує борг, не виходить на зв`язок, відмовляється зустрітись та повідомити, коли він має намір віддати борг та чи взагалі має такий намір, у позивача ОСОБА_1 виникли обґрунтовані сумніви у добросовісності відповідача та побоювання того, що ОСОБА_2 чинитиме перешкоди у виконанні рішення суду про стягнення з нього суми боргу. Це дає підстави позивачу вважати, що без вжиття заходів забезпечення позову, виконання рішення суду може істотно ускладнитись або унеможливитись.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з роз`ясненнями п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

З наведеного вбачається, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо наявності або відсутності у відповідача ОСОБА_2 заборгованості перед позивачем у ОСОБА_1 згідно до розписки від 27.12.2018 року в загальній сумі 76276,85 грн.

Порушуючи питання про забезпечення позову, представник позивача вказала, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_2 на праві власності належить 1/5 частка квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

Викладені обставини, враховуючи положення ст.151 ЦПК України, є достатніми для обґрунтованого припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі його задоволення.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, у тому числі, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

На підставі викладеного, враховуючи розмір позовних вимог, з метою охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, суд вважає необхідним вжити заходи забезпечення позову, про які просить позивач, що гарантуватиме реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом накладення арешту на належну відповідачу ОСОБА_2 1/5 частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною її відчуження. Даний спосіб забезпечення позову відповідає заявленим вимогам, є необхідним і достатнім для забезпечення виконання можливого судового рішення.

Керуючись ст.149-153, 157, 353-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Астаніної Лариси Дмитрівни про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Накласти арешт на належну ОСОБА_2 1/5 (одну п`яту) частку квартири, за адресою: АДРЕСА_2 , заборонивши її відчуження.

Копію ухвали для негайного виконання направити до Департаменту надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, а сторонам - до відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 156 ЦПК України, за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Роз`яснити, що згідно п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк пред`явлення ухвали до виконання - три роки.

Суддя А.О. Темнікова