Номер провадження: 22-ц/813/3999/20
Головуючий у першій інстанції Донцов Д. Ю.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.

за участю секретаря судового засідання: Бикової К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» адвоката Радченко Вікторії Юріївни на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2019 року про відкриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Юрій Сергійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Юрій Сергійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник Акціонерного товариства «Альфа-Банк» адвокат Радченко Вікторія Юріївна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2019 року та направити справу на розгляд до Печерського районного суду м. Києва, посилаючись на порушення судом першої інстанції правил територіальної підсудності.

Колегія суддів звертає увагу, що апеляційна скарга подана представником Акціонерного товариства «Альфа-Банк» адвокатом Радченко Вікторією Юріївною у листопаді 2019 року, а апеляційне провадження, після усунення апелянтом недоліків апеляційної скарги, відкрито 02.01.2020 року та призначено до розгляду ухвалою суду від 20.01.2020 року за нормами ЦПК України, в діючій на той час редакції, яка зокрема передбачала можливість окремого від рішення суду оскарження ухвали про відкриття провадження у справі у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи відноситься до основних засад (принципів) цивільного судочинства (п. 8 ч. З ст. 2 ЦПК України).

На час розгляду апеляційної скарги по суті, Законом України № 460-ІХ від 15.01.2020 року з ст. 353 ЦПК України виключений п. 8, яким передбачувалося право на апеляційне оскарження ухвали про відкриття провадження у справі у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності.

Колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Згідно з пунктом «d» статті 5 Рекомендацій (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам- членам щодо введення в дію та поліпшення функціонування систем і процедур оскарження у цивільних і торговельних справах від 7 лютого 1995 року для забезпечення того, щоби суд апеляційної інстанції розглядав лише вагомі питання, державам слід відтермінувати реалізацію права на оскарження з низки проміжних питань до подання основної скарги у справі.

Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі (зокрема права на апеляційне оскарження ухвал про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі), до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у частині пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

При таких обставинах, колегія суддів доходить до висновку, що виключення з переліку ухвал, що можуть бути оскарженими в апеляційному порядку окремо від рішення суду ухвали про відкриття провадження у справі у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності передбачено законом, яким внесені зміни до процесуального законодавства і має легітимну мету.

Проте, в даній справі, на час подання представником Акціонерного товариства «Альфа-Банк» апеляційної скарги, відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду в апеляційному порядку, національним законом - п. 8 ст. 353 ЦПК України передбачалася можливість оскарження ухвали про відкриття провадження у справі у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності окремо від рішення суду.

У відповідності до ч.4 ст. 4 ЦПК України закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Враховуючи наведене, не розгляд прийнятої в установленому порядку апеляційної скарги представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» та призначеної до розгляду в апеляційному порядку ухвали районного суду про відкриття провадження у справі, не може за наведених обставин вважатися, що таке втручання в його процесуальне право на оскарження судового рішення (ухвали про відкриття провадження у справі) є достатнім, виправданим та пропорційним його інтересам.

Відповідно до Закону України № 460-ІХ від 15.01.2020 року, який набрав чинності 08.02.2020 року, ухвала про відкриття провадження у справі касаційному оскарженню не підлягає.

На час розгляду апеляційної скарги по суті, Законом України № 460-ІХ від 15.01.2020 року з ст. 353 ЦПК України виключений п. 8, яким передбачувалося право на апеляційне оскарження ухвали про відкриття провадження у справі у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності.

Нормами закону, яким внесено відповідні зміни та перехідними положеннями не врегульовані дії апеляційного суду відносно апеляційних скарг на ухвали про відкриття провадження у справі у зв`язку з порушенням правил територіальної підсудності, апеляційне провадження за якими відкрито і які призначені до апеляційного розгляду за правилами ЦПК України, які діяли до набуття 08.02.2020 року чинності Законом України № 460-ІХ від 15.01.2020 року.

Разом з тим пунктом 2 прикінцевих та перехідних положень до Закону України № 460-ІХ від 15.01.2020 року передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» адвоката Радченко Вікторії Юріївнипідлягає розгляду по суті.

Так, в апеляційній скарзі представник Акціонерного товариства «Альфа-Банк» адвокат Радченко Вікторія Юріївна зазначає, що дана справа повинна розглядатись за правилами ч.2 ст.27 ЦПК України, тобто за місцезнаходженням правонаступника АТ «Укрсоцбанк» - АТ «Альфа Банк» (м.Київ, вул..Велика Васильківська, буд.100), що територіально відноситься до юрисдикції Печерського районного суду м.Києва.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, представник АТ «Альфа-Банк» Мартиненко В.В. просив відкласти судове засідання посилаючись на необхідність свої пристуності в судовому засіданні та на неможливість такої присутності через введення на території України карантину рішенням Кабінету Міністрів України з 11.03.2020 року до 03.04.2020 року та перебування представника у відпустці.

Судова колегія виходить з такого.

Сама по собі присутність належним чином повідомлених сторін на стадії апеляційного перегляду судових рішень не є обов`язковою.

Надаючи заяву представник АТ «Альфа-Банк» Мартиненко В.В. не навів мотивів за яких особиста присутність представника апелянта в судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги на ухвалу суду про відкриття провадження у справі через порушення правил територіальної підсудності дійсно є необхідною чи обов`язковою з огляду на те, що всі доводи щодо незгоди з відкриттям провадження у справі районним судом викладені в апеляційній скарзі.

Судова колегія враховуючи вказані обставини, вважає, що подана АТ «Альфа-Банк» апеляційна скарга на законність ухвали райсуду про відкриття провадження у справі підлягає розгляду по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч.12 ст.28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

За виконавчим написом від 12.06.2017 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. стягнув з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 66 244,30 доларів США за період з 08 квітня 2015 року по 28 лютого 2017 року, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 33 333,33 доларів США та заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 32 910, 97 доларів США.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербаковим Юрієм Сергійовичем від 04.09.2019 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 10775 виданого 12.06.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 2008/13-1-08/182 за період з 08.04.2015 року по 28.02.2017 року у загальному розмірі 66244,30 доларів США.

Звертаючись із позовною заявою до Приморського районного суду м. Одеси, позивач визначив підсудність даної цивільної справи відповідно до положень ч.12 ст.28 ЦПК України за місцем виконання напису, а саме за місцем знаходження приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича.

Проте, таке визначення підсудності справи не відповідає вимогам ч.12 ст.28 ЦПК України і справу належить передати за підсудністю до іншого суду з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 7 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу про відкриття провадження у справі і прийняти постанову про направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Частиною 12 ст. 28 ЦПК України визначено право позивача звернутися до суду за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса.

Статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що є місцем виконання рішення.

Так, відповідно до вищенаведеної норми, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України. Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій. Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України. У разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби. Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України. Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Таким чином, компетенція відділів ДВС поширюється лише на один або кілька районів області, або на один район міста. Одночасно, приватний виконавець відкриває виконавче провадження в межах округу. Виконавчим округом є територія АР Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Виконавчі округи приватних виконавців не мають такого поділу на райони як межі територій органів ДВС. Тобто, якщо боржник мешкає, володіє майном і працює в різних районах міста, то стягувачу спершу треба визначитись до якого відділу подавати заяву про примусове виконання рішення, а в процесі виконання, звертаючи стягнення на майно, доходи і кошти боржника, відділи ДВС пересилатимуть документи між собою. Натомість усі приватні виконавці м.Києва уповноважені відкривати виконавчі провадження на території всього міста. Так само і виконавці в областях відкривають провадження по всій області. Подальші виконавчі дії приватний виконавець може здійснювати на території всієї України без обмежень.

Таким чином, в розумінні ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання виконавчого документу є не фактичне місцезнаходження приватного виконавця, а місце проживання (перебування) боржника або місцезнаходження його майна.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно йому належить 1/3 частина квартири за зазначеною адресою.

Разом з тим, місце знаходження відповідача є м.Київ.

Як вже зазначалося, місце знаходження приватного виконавця не є тотожним поняттю місце виконання виконавчого напису.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Юрій Сергійович має право вчиняти виконавчі дії на всій території України, при цьому, відповідно до положень ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», місцем виконання буде вважатися або місце проживання боржника, або місце знаходження його майна.

Враховуючи, що місце проживання (місце реєстрації) боржника та місцезнаходження його майна розташоване за адресою АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Суворовського району м.Одеси, а також приймаючи до уваги відсутність відомостей про наявність у боржника майна на території Приморського району м. Одеси, розгляд цієї справи є підсудним Печерському районному суду м. Києва (в порядку загальної підсудності) або Суворовському районному суду м.Одеси (в порядку альтернативної підсудності, тобто за вибором позивача).

Враховуючи наведене та на підставі п.7 ч.1 ст.374 ЦПК України судова колегія віддає приорітет альтернативної підсутності, оскільки позивач є мешканцем м. Одеси і виходячи з цього вважає за можливе передати дану цивільну справу за підсудністю до Суворовського районного суду м.Одеси, за місцем виконання виконавчого напису (місцем проживання позивача /боржника/та за місцем знаходження його майна).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, п.7 ч.1 ст.374, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» адвоката Радченко Вікторії Юріївни - задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2019 року про відкриття провадження у справі - скасувати, справу направити за встановленою підсудністю до Суворовського районного суду м. Одеси для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку на підлягає.

Повний текст судового рішення складено 06.04.2020 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова