Справа № 362/3578/18
Провадження № 6/362/44/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ковбеля М.М.,

при секретарі Сілецькій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Василькові Київської області подання приватного виконавця виконавчого округу Київській області Говорова Павла Володимировича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку,

В С Т А Н О В И В :

Приватний виконавець виконавчого округу Київській області Говоров П.В. звернувся до суду з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку в обґрунтування якого зазначив, що неможливо звернути стягнення на майно боржника оскільки воно не зареєстроване за ним відповідно до закону.

Державний виконавець в судовому засіданні підтримав подання, просив його задовольнити та пояснив, що під час здійснення виконавчого провадження виявлено нерухоме майно боржника, що не зареєстроване державою у встановленому законом порядку.

Представник боржника в судовому засіданні заперечував щодо задоволення подання.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали зведеного виконавчого провадження № 59830974, суд приходить до наступних висновків.

З доданих до подання копій матеріалів виконавчого провадження № 59830974 вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу Київській області Говоровим П.В. здійснюється зведене виконавче провадження № 59830974 за виконавчими листами Васильківського міськрайонного суду Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів.

Зокрема у своєму поданні приватний виконавець посилається на належність боржнику нерухомого майна на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2018 року.

Так, рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 серпня 2018 року:

-повернуто від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку, загальною площею 0,0529 га., кадастровий № :01:048:0013, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

-витребувано з незаконного володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку, загальною площею 0,0971 га., кадастровий № :01:048:0014, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

-визнано незаконним та скасовано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25.07.2013 року № 6846149 на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Державний виконавець в поданні зазначає, що боржнику на праві власності належать:

1) житловий будинок, загальною площею 85,9 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстрований в установленому законом порядку;

2) земельна ділянка, кадастровий номер :01:048:0013, загальною площею 0,0529 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що не зареєстрована в установленому законом порядку;

3) земельна ділянка, кадастровий номер :01:048:0014, загальною площею 0,0971 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що не зареєстрована в установленому законом порядку;

4) житловий будинок, загальною площею 322,6 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 , що не зареєстрований в установленому законом порядку

5) земельна ділянка, кадастровий номер :01:048:003, загальною площею 0,0500 га для ведення особистого селянського господарства, що зареєстрована в установленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2, 5, 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах; у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення; виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до положень ч. 10 ст. 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

При цьому, згідно ч.1 та п.4 ч.3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

У відповідності до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Разом із тим, відповідно до ст.76 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи на підставі будь-яких даних, які є доказами. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми (статті 77-80 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Та відповідно до статті 371 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Статтею 366 ЦК України визначено, що кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом.

У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Згідно ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Виконавцю обов`язково потрібно довести факт того, що у боржника недостатньо грошових коштів або рухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача. Дане обумовлено тим, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено черговість звернення стягнення на майно боржника, відповідно до якої стягнення на нерухоме майно звертається у останню чергу.

В матеріалах, які додані до вказаної заяви не надано підтверджень чи направлялась постанова про відкриття виконавчого провадження боржнику для виконання, та що боржник її отримав, тому невідомо чи боржник свідомо не виконує рішення суду також суду не надано доказів про проведення необхідних виконавчих дій приватним виконавцем, зокрема не надано доказів, що у боржника недостатньо грошових коштів або іншого, в тому числі, рухомого або нерухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що приватним виконавцем не доведено обставин, що підтверджують передбачені Законом підстави, які б свідчили про необхідність звернення стягнення на нерухоме майно боржника, тому з метою уникнення порушення конституційних прав громадянина на житло, суд доходить до висновку про відмову в задоволенні подання.

Керуючись ст. ст. 258 - 261, 268, 353, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.М. Ковбель