Справа № 428/878/20
Провадження № 2/428/1328/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Колядінцевої П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради про визнання права користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою до Сєвєродонецької міської ради про визнання права користування квартирою.

В обґрунтування заявлених вимог позивач ОСОБА_1 зазначає, що вона з 1987 року проживає за адресою: АДРЕСА_1 , вселилась у цю квартиру як член сім`ї наймача, а саме як дружина сина наймача, і законно проживає протягом 33 років. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивачки - ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 померла свекруха позивачки ОСОБА_4 . Оскільки усі члени сім`ї наймача померли, вона продовжує користуватись цією квартирою та виконувати усі обов`язки, передбачені договором найму житлового приміщення, а тому вважає, що має право на визнання за нею права користування цією квартирою.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги з підстав, які викладені у позові, просила позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Сєвєродонецької міської ради Шарнікова І.І. в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що він працював з чоловіком позивачки та з 2005 року по кінець 2018 року мешкав з ним в одному під`їзді. Йому відомо, що в квартирі АДРЕСА_2 мешкала позивачка разом з чоловіком - ОСОБА_3 , його матір`ю ОСОБА_4 , а також донькою ОСОБА_6 . У 2010 році помер чоловік позивачки, позивачка його поховала. Потім донька поїхала на навчання і стала мешкати окремо. Потім померла свекруха позивачки, вона також її поховала. Свідку відомо особисто, що позивачка мешкає у зазначеній вище квартирі з 2005 року, але вважає, що вона мешкала там і раніше, дана квартира є її постійним місцем проживання.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що вона знає родину ОСОБА_8 більше 20 років, вона працювала разом з ОСОБА_4 , вони дружили, ходили періодично у гості. Їй відомо, що вони мешкали у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . В ній мешкали ОСОБА_4 , її син ОСОБА_9 , невістка - ОСОБА_10 та донька ОСОБА_6 . Зазначену квартиру ОСОБА_11 на склад родини двох синів - ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . ОСОБА_13 трагічно помер ще наприкінці 80 років. Потім донька ОСОБА_6 виросла та поїхала на навчання і стала мешкати окремо. В 2010 році помер ОСОБА_3 , позивачка та її свекруха його поховали. Потім ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 , свідок була присутня на похованні та бачила, що похованням займалася позивачка. Позивачка з 90 років мешкає у вищезазначеній квартирі, дана квартира є її постійним місцем проживання, вона це знає безпосередньо, так як багато разів була у зазначеній квартирі та бачила там позивачку, її речі, та крім цього їй про це повідомляли сама позивачка та ОСОБА_4 .

Вислухавши пояснення позивача та свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до ордеру № 74 від 14 червня 1984 року ОСОБА_4 отримала право на зайняття житлового приміщення в двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , на склад родини: вона квартиронаймач та два сина - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим міським бюро ЗАГС м. Сєвєродонецька від 30 листопада 1966 року, ОСОБА_3 є сином ОСОБА_4 .

Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим виконкомом Бутовської селищної ради народних депутатів Старобільського району від 21 січня 1989 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 21 січня 1989 року уклали шлюб.

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим відділом ЗАГС м. Сєвєродонецька від 17 березня 1989 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області від 20 листопада 2010 року, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 04 січня 2019 року, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права користування жилим приміщенням після смерті наймача цього приміщення та усіх членів її сім`ї. Вказані правовідносини регулюються нормами Житлового кодексу України та Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України гарантується свобода пересування і вільний вибір місця проживання.

Відповідно до ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.

Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до ст. 106 ЖК України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.

Відповідно до ст. 817 ЦК України наймач та особи, які постійно проживають разом з ним, мають право за їхньою взаємною згодою та за згодою наймодавця вселити у житло інших осіб для постійного проживання у ньому. Особи, які вселилися у житло відповідно до частини першої цієї статті, набувають рівних з іншими особами прав користування житлом, якщо інше не було передбачено при їх вселенні.

Відповідно до ч. 2 ст. 824 ЦК України у разі смерті наймача або вибуття його з житла наймачами можуть стати усі інші повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем, або, за погодженням з наймодавцем, одна або кілька із цих осіб. У цьому разі договір найму житла залишається чинним на попередніх умовах.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вслелилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Відповідно до абз. 2 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловили таку згоду.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України № 6-60цс12 від 11 липня 2012 року, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача. Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

З пояснень позивача та свідків, наданих у судовому засіданні, та письмових доказів судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , з 1987 року, була вселена до квартири в якості дружини померлого ОСОБА_3 та з його та його матері усної згоди, проживала з ним та свекрухою ОСОБА_4 в якості члена сім`ї і вела з ними спільне господарство.

Таким чином, судом вбачається, що позивач ОСОБА_1 була вселена до квартири як дружина ОСОБА_3 за згодою усіх членів сім`ї наймача ОСОБА_4 , проживала з ними тривалий строк в якості члена сім`ї і вела спільне господарство, а отже набула рівного з іншими членами сім`ї наймача права користування жилим приміщенням, оскільки про наявність іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням матеріали справи не містять.

У зв`язку з наведеним вище суд доходить висновку, що у разі смерті наймача ОСОБА_4 та відсутності інших членів її сім`ї позивач вправі вимагати визнання її наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача.

За таких обставин суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради про визнання права користування квартирою підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради про визнання права користування квартирою задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право користування квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_6 ;

- відповідач: Сєвєродонецька міська рада, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, бул. Дружби Народів, б. 32, .

Суддя І. С. Посохов