ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3966/20 Справа № 211/5489/18 Суддя у 1-й інстанції - Ніколенко Д. М. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 року м.Кривий Ріг

Справа № 211/5489/18

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.,

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 грудня 2019 року, яке ухвалене суддею Ніколенко Д.М. о 13 годині 03 хвилин у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 20 грудня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Позовна заява мотивована тим, що його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 року позивач ОСОБА_1 досяг повноліття, є студентом денної форми навчання Криворізького Державного педагогічного університету, термін навчання до 31.12.2020 року, у з в`язку з чим потребує матеріальної допомоги від батька. Відповідач має матеріальну можливість надавати позивачу утримання, однак повністю усунувся від виконання свого обов`язку, передбаченого ст. ст. 198, 199 СК України, матеріальної допомоги йому не надає. Позивач проживає окремо від батьків, несе витрати, пов`язані з навчанням та утриманням на період навчання, тому потребує матеріальної підтримки також від свого батька.

Просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь та утримання ОСОБА_1 аліменти у сумі 2000,00 гривень до закінчення ним навчання, чи до досягнення ним 23 років, у зв`язку з тим, яка з зазначених обставин настане першою.

Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 грудня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі, яка становить 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок, щомісячно, на утримання та на користь повнолітнього сина ОСОБА_1 , на період його навчання у Державному вищому навчальному закладі «Криворізький державний педагогічний університет», тобто до 31 грудня 2020 року, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років,починаючи стягнення з 13 листопада 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 704 гривень 80 коп.

На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України допущено до негайного виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду змінити в частині розміру аліментів, згоден, щоб з нього стягували на користь та утримання позивача аліменти у сумі 500 гривень, щомісячно, до закінчення строку навчання чи до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку, зважаючи на те, яка подія настане першою.

Вказує, що судом першої інстанції не прийнято до уваги той факт, що він має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають разом з ним та перебувають на його утриманні.

Крім того, на його утриманні перебуває його мати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є пенсіонеркою, та особою з інвалідністю другої групи.

Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що позивач є студентом за державним замовлення, у зв`язку з чим отримує стипендію та знаходиться на утриманні держави, крім того, судом не досліджено матеріальне становище матері позивача і способи її утримання повнолітнього сина також не надано доказів щодо проживання останнього окремо від матері.

Вказує, що про дату, час та місце розгляду зазначеної справи, судом першої інстанції належним чином не повідомлявся, тому не міг надати пояснення суду, щодо обставин справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 5, 56).

Згідно довідки Державного вищого навчального закладу «Криворізький державний педагогічний університет» від 12.09.2018 року № 15-601 ОСОБА_1 є студентом 4 курсу, групи ТОА-15, факультету дошкільної і технологічної освіти денної форми навчання за державним замовленням. Наказ про зарахування від 11.08.2015 року № 1101-су. Термін навчання на 4 курсі у 7 семестрі з 01.09.2018 року по 01.02.2019 року. Термін навчання для здобуття ступеня бакалавра по 31.06.2019 року ( а.с. 8)

Згідно довідки Криворізького державного педагогічного університету від 24.09.2019 року № 15-837 ОСОБА_1 є студентом 1 курсу групи ТОАМ-15 факультету дошкільної і технологічної освіти денної форми навчання за державним замовленням. Наказ про зарахування від 09.08.2019 року № 707-с. Термін навчання на 1 курсі у 1 семестрі з 01.09.2019 року по 01.02.2020 року. Термін навчання для здобуття ступеня магістра по 31.12.2020 року ( а.с. 55).

Задовольняючи позовні вимоги позивача та стягуючи з відповідача на користь позивача та на його утримання на період навчання, тобто до 31 грудня 2020 року, але не більше ніж до досягнення ним 23 років, аліменти у розмірі 1500 гривень, щомісячно, починаючи з 13 листопада 2018 року, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач працездатний, законодавством передбачено його обов`язок надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові, оскільки останній навчається, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька, відсутності у відповідача інших аліментних зобов`язань та доказів неможливості надання ним матеріальної допомоги повнолітньому синові.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_5 аліментів на утримання повнолітнього сина на період його навчання, що повністю узгоджується з приписами ч. 1 ст. 199 СК України.

Проте, з висновком суду щодо визначеного розміру аліментів, який підлягає стягненню на користь позивача, колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Покладаючи на відповідача обов`язок зі сплати аліментів на користь позивача, суд першої інстанції виходив із того, що платник аліментів є працездатною, здоровою людиною, а також з факту досягнення позивачем повноліття й продовження ним навчання, при цьому визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд не встановив й не врахував обставини, що мають значення по справі, в тому числі й те, чи має можливість відповідач сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Так, відповідно до ч.1 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, суд враховує обставини, зазначені у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Забезпечення ж його утримання на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків - батька ОСОБА_5 та матері ОСОБА_3 (ст. 180 СК України).

Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідач ОСОБА_5 не заперечує проти необхідності надання ним матеріальної допомоги повнолітньому синові, проте, в розмірі 500 гривень, оскільки в нього на утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають разом з ним, крім того, на його утриманні перебуває його мати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є пенсіонеркою, та особою з інвалідністю другої групи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача щодо перебування на його утриманні двох неповнолітній дітей знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку, що відповідач не має можливості надавати матеріальне утримання у розмірі 1500 гривень своєму повнолітньому синові ОСОБА_1 , отже погоджується з доводами апеляційної скарги в цій частині.

Доводи відповідача про те, що він про дату, час та місце розгляду зазначеної справи судом першої інстанції належним чином не повідомлявся, тому не міг надати пояснення суду щодо обставин справи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідач був завчасно повідомлений засобами зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, що відповідає вимогам ст. 128 ЦПК України (а.с. 52).

Посилання відповідача, стосовно того, що позивачем не надано доказів, щодо проживання останнього окремо від матері, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки

відповідно до ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з яким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів при визначенні розміру аліментів, бере до уваги матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, а також враховує, що утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на обох батьків.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції на підставі п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України, в частині розміру аліментів, стягнутих з відповідача ОСОБА_5 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1 та зменшує цей розмір з 1500 гривень до 1000 гривень.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 грудня 2019 року змінити.

Зменшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на його утримання, який продовжує навчання з 1500 гривень до 1000 ( одна тисяча) 00 (нуль) копійок, щомісячно.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне рішення суду складено 01 квітня 2020 року.

Головуючий:

Судді: