Справа № 296/5541/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

"05" березня 2020 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Акціонерного товариства «Укрексімбанк» у м. Житомирі до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач, Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Акціонерного товариства «Укрексімбанк» у м.Житомирі з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що між ним та відповідачем 26 січня 2016 р. було укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка у рамках зарплатного проекту № НОМЕР_1 БС/2016-01. Згідно з умовами договору, позивачем було відкрито відповідачу кредитну лінію, у межах якої позивач надає позичальнику кредит з лімітом у розмірі не більше 10000,00 грн., для проведення операцій із застосуванням картки. Дія кредитної лінії припиняється 29.12.2017 року. У зв`язку з порушенням відповідачем умов договору, банком було подано 19 жовтня 2017 року до суду позовну заяву про стягнення заборгованості за договором. 25 квітня 2018 року Корольовським районним судом м. Житомира прийнято заочне рішення про задоволення позову в повному обсязі. Рішення суду у повному обсязі було виконано відповідачем лише 20 березня 2019. Так, станом на 06 червня 2019 року відповідач не сплатив позивачу нараховані за період з 20 жовтня 2017 року по 20 березня 2019 року за користування кредитом кошти в сумі 6540,59 грн. з яких: нараховані проценти в сумі 2785,58 грн.; пеня в сумі 2859,79 грн.; три проценти річних в сумі 316,11 грн., інфляційні витрати в сумі 579,11 грн., а тому просить стягнути з відповідача на свою користь вищевказану суму заборгованості та судові витрати.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира Галасюка Р.А. від 25.06.2019 відкрито спрощене позовне провадження.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано судді Адамовичу О.Й. для розгляду, у зв`язку зі звільненням 01.08.2019 року судді Галасюка Р.А. у відставку.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 08.10.2019 дану справу прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та не заперечив проти винесення заочного рішення суду (а.с.64).

Відповідач відзив на позов до суду не надав, копія ухвали від 08.10.2019 разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача (а.с.31-32, 35-36, 42-45, 60-63). Крім того, відповідача повідомлено про дату час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке оприлюднено 13.11.2019, 23.12.2019 та 23.01.2020 (41,48,59).

У судове засідання 05.03.2020 відповідач не з`явився.

Відповідно ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Таким чином відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, відповідно до ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 26.01.2016 між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку у рамках зарплатного проекту №БН/2016-01, згідно якого відповідачу надано кредит з лімітом не більше 10000,00 грн, зі сплатою 36% річних за користування кредитом із терміном повернення кредиту 29.12.2017 р. (а.с.5-6)

В зв`язку з тим, що відповідач неналежно виконував умови кредитного договору, позивач 19.10.2017 звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто до закінчення терміну повернення кредиту (29.12.2017).

Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 25.04.2018 з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» стягнуто заборгованість за кредитним договором №БН/2016-01 від 26.01.2016 у розмірі 6663,90 грн., в тому числі заборгованість за тілом кредиту в сумі 5469,01 грн. (а.с.10-12).

За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1049 ЦК України передбачений обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вказувалося вище заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 25.04.2018 з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» стягнуто заборгованість за кредитним договором №БН/2016-01 від 26.01.2016 та як зазначає позивач вказане рішення виконана відповідачем у повному обсязі 20 березня 2020 року.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача відсотків за користування коштами.

Правила щодо сплати процентів від суми позики містяться у статті 1048 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За змістом частини другої статті 1056-1ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Пунктом 2.6 договору визначено, що за користування кредитом клієнт зобов`язаний щомісячно сплачувати банку проценти, нараховані за фіксованою процентною ставкою у розмірі 36% річних.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12 зазначено, що за змістом ст. 526, ч. 1 ст. 530, ст. 610 та ч. 1 ст. 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема, щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як зазначено позивачем та підтверджується наявними у справі доказами дія кредитної лінії припиняється 29.12.2017 року.

Слід також зазначити, що 19 жовтня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №БН/2016-01 від 26.01.2016 та позовні вимоги були задоволені, а сума заборгованості була сплачена відповідачем у повному обсязі 20 березня 2019 року.

Таким чином, з часу пред`явлення позивачем позову (19.10.2017) до позичальника ( ОСОБА_1 ) строк кредитування закінчився.

Проте, згідно з розрахунком, незважаючи на закінчення строку кредитування, позивач продовжував нарахування процентів за користування кредитом, а відтак зазначена сума процентів, що нарахована поза межами визначеного договором строку кредитування, є необґрунтованою та не підлягає стягненню з відповідача.

З огляну на ту обставину, що судом відмовлено у стягненні відсотків нарахованих поза межами строку кредитування, не підлягає також до задоволення вимога про стягнення 3% річних та інфляційних витрат, які нараховані позивачем внаслідок прострочення виконання зобов`язання з виплати таких відсотків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Зі змісту статті 625 ЦК України випливає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні.

3% річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Дана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року справа № 373/2054/16-ц.

Оскільки відповідачем боргове зобов`язання по сплаті тіла кредиту не виконане у встановлений строк, з урахуванням меж заявлених вимог суд приходить до висновку про стягнення 3% річних, нарахованих на суму основного боргу за період з 20.10.2017 по 20.03.2019 року, що становить 517 днів, в сумі 231,85 грн., а також про стягнення 341,27 грн. інфляційних втрат за період з 20.10.2017 по 20.03.2019 року.

У силу статті 550 ЦК України право на неустойку, якою згідно зі ст. 549 цього Кодексу є штраф, пеня, виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Згідно з пунктом 7.2 договору у разі прострочення сплати заборгованості за кредитом та/або процентів за користування кредитом клієнт сплачує банку за кожний день прострочення, включаючи день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості до дня погашення відповідної заборгованості у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Проте, суд відмовляє у стягненні нарахованої пені, оскільки її нарахування виконано за період поза межами строку дії договору.

До висновку про відсутність правових підстав для стягнення пені, нарахованої після строку кредитування, прийшов також Верховний Суд у постанові від 06.02.2019 року по справі №175/4753/15-ц.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає необхідним задовольнити позов частково у вищевказаному обсязі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 168,33 грн. судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 526, 549, 550, 625, 626, 628, 638, 1048, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 12, 76-81, 141, 259, 263-265, 273, 280-282, 352, 354ЦПКУкраїни суд

УХВАЛИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії Акціонерного товариства «Укрексімбанк» у м. Житомирі до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку у рамках зарплатного проекту №БН/2016-01 від 26.01.2016 року у розмірі 573,12, з яких : 231,85 грн. три проценти річних, 341,27 грн. інфляційні втрати.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» суму сплаченого судового збору у розмірі 168,33 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Антоновича, 127, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Головуючий суддя О. Й. Адамович

Дата складення повного судового рішення: 11.03.2020