Справа № 473/4414/18
УХВАЛА

"07" квітня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі судді Ротар М.М., розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про заміну заходу забезпечення позову по цивільній справі 473/4414/18 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_4 , приватний нотаріус Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Кучерова Г.А., ОСОБА_5 про визнання недійним договору купівлі-продажу Ѕ частки нежитлового приміщення, переведення прав та обов`язків покупця по договору купівлі-проджу Ѕ частки нежитлового приміщення, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_1 про визнання орендаря таким, що втратив переважне право на придбання орендованого майна, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору оренди нежитлового приміщення нікчемним; треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_4 , приватний нотаріус Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Кучерова Ганна Анатоліївна, ОСОБА_5 ,

,

встановив

13 листопада 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_4 , приватний нотаріус Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Кучерова Г.А., ОСОБА_5 про визнання недійним договору купівлі-продажу Ѕ частки нежитлового приміщення, переведення прав та обов`язків покупця по договору купівлі-проджу Ѕ частки нежитлового приміщення .

Ухвалою суду від 14.11.2018 року провадження по справі було відкрито та справа призначена до розгляду.

Ухвалою суду від 21.11.2018 року було задоволено заяву про забезпечення позову, зобов`язано ОСОБА_3 розблокувати двері до нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , що перебуває в користуванні позивача ОСОБА_2 на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 01.07.2012 року.

Ухвалою суду від 29.11.2018 року за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову було накладено арешт на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті та вступу в законну силу рішення суду.

Також ухвалою суду від 06.02.2019 року було задоволено заяву позивача про забезпечення позову та заборонено іншим особам вчиняти будь-які дії стосовно нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 08.02.2019 року прийнята зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_1 про визнання орендаря таким, що втратив переважне право на придбання орендованого майна та зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору оренди нежитлового приміщення нікчемним.

Ухвалою суду від 08.02.2019 року до участі у справі в якості третіх особі, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору залучені ОСОБА_4 , приватний нотаріус Кучерова Г.А. та ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 02 серпня 2019 року провадження по справі було зупинено до розгляду справи № 915/1654/19 , що розглядається в порядку господарського судочинства за позовом ОСОБА_5 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визнання договору оренди нежитлового приміщення недійсним.

Ухвалою суду від 30 березня 2020 року провадження по справі було поновлено та справа призначена до судового розгляду.

06 квітня 2020 року року відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про заміну заходу забезпечення позову, що був вжитий ухвалою суду від 29.11.2018 року за заявою ОСОБА_2 про накладення арешту на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 на заборону ОСОБА_3 відчужувати вказане приміщення третім особам, які не є учасниками справи до розгляду справи по суті та вступу в законну силу рішення суду. Обгрунтовуючи свою заяву, відповідач ОСОБА_1 зазначила, що на сьогоднішній день ОСОБА_3 звернулася до неї з вимогою розірвати договір купівлі продажу нежитлового приміщення, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 . Однак при звернені до нотаріуса з метою укладення угоди про розірвання договору, їм було відмовлено через арешт вказаного нежитлового приміщення, що був застосований в якості забезпечення позову за заявою ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали заяви, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановленно, що Ухвалою суду від 29.11.2018 року за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову було накладено арешт на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті та вступу в законну силу рішення суду.

Відповідно до ст.156 ЦПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим. Питання про заміну одного заходу забезпечення позову іншим вирішується судом у судовому засіданні не пізніше наступного дня після надходження до суду відповідного клопотання учасника справи. За наслідками розгляду клопотання про заміну одного заходу забезпечення позову іншим постановляється ухвала. Копії ухвали про заміну одного заходу забезпечення позову іншим направляються учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення. У разі заміни одного заходу забезпечення позову іншим суд може відповідно змінити заходи зустрічного забезпечення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з положеннями ст.13 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини також вказав, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

З рішення Європейського суду в справі «Пронина проти України» від 18 липня 2006 року вбачається, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Заходи забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави та не повинні призводити до фактичного вирішення справи по суті.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права, при цьому, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у п.4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доцільність задоволення клопотання ОСОБА_1 про заміну одного заходу забезпечення іншим лише в частині заборони ОСОБА_3 відчужувати нежитлове приміщення, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 ., оскільки заявником зазначено доказів, що потреба в забезпеченні позову не відпала, при цьому такий вид заходу забезпечення позову цілком гарантує не порушення прав позивача ОСОБА_2 . При цьому його права як позивача за даним позовом не будуть обмежувати права власника приміщення та права сторін договору купівлі-продажу, яким гарантовано право на розірвання укладеного між ними договору за їх згодою.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та положення ЦПК України, суд погоджується з доводами заявника, у зв`язку з чим вважає за необхідне здійснити заміну одного заходу забезпечення позову іншим, замінивши захід забезпечення позову, визначений ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області 29.11.2018 року.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.150,151,156,353 ЦПК України, суд

постановив

Заяву ОСОБА_1 про заміну одного заходу забезпечення позову іншим - задовольнити частково.

Допустити заміну заходу забезпечення позову визначеного ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області 29.11.2018 року, а саме з накладення арешту на нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 на заборону ОСОБА_3 здійснювати дії по відчуженню нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 до розгляду справи по суті та вступу в законну силу рішення суду.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з дня її проголошення або безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги або через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Оскарження ухвали про заміну одного виду забезпечення іншим зупиняє виконання цієї ухвали.

Суддя М.М.Ротар