Провадження № 22-ц/801/798/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2020 рокуСправа № 127/29987/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Матківської М.В., Міхасішина І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу №127/29987/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей,

за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 лютого 2020 року та на додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 березня 2020 року, які ухвалені суддею Венгрин О.О. в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області, рішення суду о 09:12 год, повний текст складено 07 лютого 2020 року, додаткове рішення суду о 13:00 год, повний текст складено 04 березня 2020 року,

в с т а н о в и в :

В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи позовні вимоги тим, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 червня 2018 року (справа №127/6978/18) розірвано. У шлюбі народились діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачем.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30 серпня 2018 року (справа №127/12081/18) з ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.

Станом на 31 жовтня 2019 року розмір заборгованості відповідача по аліментах складає 10827,03 грн. Відповідач добровільно не бажає брати участь у додаткових витратах на дітей. Діти проживають з нею в квартирі по АДРЕСА_1 . З жовтня 2017 року по серпень 2019 року було сплачено 5475,02 грн за комунальні послуги.

Дитина ОСОБА_5 хворіє, потребує спеціального медичного догляду, з 01 липня 2017 року по 31 травня 2019 року на обстеження дитини ОСОБА_5 в ПМП «Центр-В» було витрачено 4194,50 грн, лікарські засоби на дитину коштували 3822,54 грн.

07 червня 2019 року ОСОБА_5 проведено процедуру в стоматологічній клініці, вартістю 150 грн, а 08 жовтня 2019 року ОСОБА_5 проходив обстеження в ПМП «Центр-В», вартістю 260 грн, на ліки було витрачено 67,98 грн. Син ОСОБА_5 відвідував Вінницький ДНЗ №7, батьківська плата - 1737 грн. Дитина планує займатись тхеквондо, вартість придбаного захисного спорядження становить 1970 грн.

Дитина ОСОБА_4 консультувалась у лікаря-дерматолога, за призначенням якого було придбано лікарських засобів на 1783,93 грн. 23 вересня 2019 року ОСОБА_4 проходила обстеження в ПМП «Центр-В», вартістю 235 грн.

З метою розвитку вокальних здібностей ОСОБА_4 відвідує зайняття у ВДШ «Вишенька», з вересня 2018 року по жовтень 2019 року вартість навчання склала 7135 грн.

З квітня 2019 року по липень 2019 року ОСОБА_4 відвідувала групові зайняття у фітнес-клубі «Fitness Time», вартістю 1847,50 грн, а з 02 червня 2018 року по 22 червня 2018 року ОСОБА_4 перебувала у ТОВ «Лікувально-оздоровчий спортивний комплекс «Маяк-ЛТД», вартість оздоровлення - 4620 грн.

З метою культурного розвитку діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відвідали Національний ботанічний сад ім. М. Гришка, Державний історико-архітектурний заповідник «Хотинська фортеця», парк-пам`ятку садово-паркового мистецтва загальнодержавного значення «Феофанія», вартість квитків - 160,24 грн. На квитки у Вінницький академічний обласний театр ляльок і Вінницьку філармонію ім. Д. М. Леонтовича було витрачено 65 грн.

Для розвитку здібностей придбано товари на навчання та творчість дітей на 4664,28 грн. З 23 червня 2019 року по 05 липня 2019 року діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у пансіонаті «Чорноморська перлина», вартість оздоровлення становить 15784,12 грн.

Позивач витратила 48497,09 грн на утримання неповнолітніх дітей, тому просила стягнути з відповідача на її користь 1/2 частину понесених додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 24248,55 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 лютого 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7470 грн додаткових витрат на утримання дітей. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 236,74 грн судового збору.

07 лютого 2020 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Брилянт І.О. звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, мотивуючи її тим, що рішенням суду від 04 лютого 2020 року не вирішено питання щодо витрат позивача на правничу допомогу адвоката. Просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 6000 грн витрат на правничу допомогу.

Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 березня 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1848,60 грн, витрат на правничу допомогу, в стягненні решти витрат на правничу допомогу відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального та процесуального права. Зазначивши, що незаконність і необґрунтованість рішення полягає в неправильному дослідженні та оцінці доказів. Просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Крім того, представник ОСОБА_1 - Брилянт І .О. подала апеляційну скаргу на додаткове рішення, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

Відзив на апеляційні скарги не надходив.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18 березня 2020 року розгляд справи в апеляційній інстанції призначено без повідомлення учасників справи згідно ч.1 ст.369 ЦПК України.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваних рішень суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення частково не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для стягнення додаткових витрат у розмірі 7470 грн разово, що становить половину понесених позивачем додаткових витрат на оздоровлення кожної з дітей. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в іншій частині, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені додаткові витрати не є такими, що викликані особливими обставинами, а також такими які не є додатковими у розумінні ст. 185 СК України.

Колегія суддів, частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 червня 2018 року (справа №127/6978/18) розірвано (т.1 а.с.18 - 19).

Сторони є батьками дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають з матір`ю-позивачем. Зазначене підтверджується письмовими доказами: копіями свідоцтва про народження дітей, копією довідки ОСББ «Подолянка-5» від 21 травня 2018 року (т.1 а.с.16, 17, 20).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30 серпня 2018 року (справа №127/12081/18) з ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно (т.1 а.с.21 - 22).

Виконавчий лист №127/12081/18, виданий Вінницьким міським судом Вінницької області 15 січня 2019 року, перебуває на виконанні в Староміському відділі державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (т.1 а.с.23, 25 - 26). Розмір заборгованості по аліментах станом на 31 жовтня 2019 року складає 10827,03 грн (т.1 а.с.27).

Позивач ОСОБА_1 працює робітником з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями ОСББ «Бортняка-14», з травня 2019 року по жовтень 2019 року їй нараховано 30848,11 грн заробітної плати, що підтверджується письмовими доказами: витягом (копією) з трудової книжки, копією довідки про доходи (т.1 а.с.28-29).

За змістом положень ст.81 ЦПК України, кожна із сторін зобов`язана довести належними і допустимими доказами ті, обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Верховний Суд в постановах від 205/4622/16-ц (справа №205/4622/16-ц), від 10 січня 2019 року (справа №369/11745/16-ц) не відносить до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, відвідування спортивної секції, дитячого гуртка, дитячого садка.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що навчання з вокалу, відвідування тренажерного залу Fitness Time, не відносяться до додаткових витрат на дітей, що викликані особливими обставинами, доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу.

Також, як вбачається з матеріалів справи позивачем не надано суду доказів того, що дитина ОСОБА_5 займається тхеквондо, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в стягненні 1970 грн.

Крім того, є вірним висновок суду першої інстанції, що витрати на оплату комунальних послуг у сумі 5475,02 грн, не відносяться до додаткових витрат на дітей, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими. Крім того, неможливо обрахувати конкретний розмір таких витрат на кожну з дітей за фактично отримані ними послуги, які, зокрема, покриваються за рахунок сплати аліментів.

Позивач ОСОБА_1 сплатила батьківську плату за навчання ОСОБА_5 у Вінницькому ДНЗ №7 в розмірі 690 грн та 1047 грн, всього 1737 грн (т.1 а.с.241 - 242), які вона просила стягнути, проте колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині, оскільки такі витрати не відносяться до додаткових витрат на дітей, що викликані особливими обставинами, такі витрати мають покриватись аліментними платежами, які сплачує відповідач згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 серпня 2018 року (справа №127/12081/18) в розмірі 1/3 частки доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і коштами позивача (матері).

Щодо витрат на екскурсії, туристичні тури, товари для розвитку та канцелярське приладдя, книги та інше в розмірі 4889,52 грн (160,24 грн + 65 грн + 4664,28 грн), то такі витрати не є додатковими витратами, що викликані особливими обставинами, у розумінні положень статті 185 СК України, тому позовні вимоги в цій частині позову є безпідставними.

Отже колегія суддів вважає, що зазначені вище витрати не можуть бути віднесені до додаткових витрат на дітей.

Так, згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин належить до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Згідно з частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Як вбачається з матеріалів справи, з 02 червня 2018 року по 22 червень 2018 року дитина ОСОБА_4 оздоровилась в ТОВ «ЛОСК «Маяк-ЛТД». Вартість путівки склала 4620 грн (т.1 а.с.155 - 158).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №174 від 02 липня 2019 року вартість відпочинку в «Чорноморській перлині» позивача ОСОБА_1 , дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_4 становить 15480 грн за трьох. Вартість відпочинку однієї особи складає 5160 грн (т.1 а.с.159).

Встановивши вказані обставини, які підтверджено належними та допустимими доказами, керуючись наведеною вище нормою права, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач понесла фактичні додаткові витрати на оздоровлення обох дітей у санаторіях в розмірі 14940 грн, а тому з огляду на положення статей 141, 180, 185 СК України дійшов висновку про стягнення половини цих витрат (14940 грн/2 = 7470 грн) із відповідача на користь позивача.

В цій частині колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до аналізу Постанови Верховного Суду від 30 січня 2019 у справі №205/4622/16-ц, у якій суд посилався на роз`яснення, викладені у пункті 18 постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Як вбачається з матеріалів справи, дитина ОСОБА_5 систематично проходила обстеження в Лікувально-діагностичному центрі ПМП «Центр-В», що підтверджується консультаційними висновками спеціалістів, результатами лабораторних досліджень (т.1 а.с.60 - 82, 113).

Згідно акту виконаних робіт про надання медичних послуг ОСОБА_5 , з 13 вересня 2017 року по 28 грудня 2018 року вартість обстеження дитини в ПМП «Центр-В» склала 4194,50 грн (т.1 а.с.83).

Разом з тим, зазначені витрати частково підтверджується копіями рахунків ПМП «Центр-В» та копіями квитанцій про оплату на суму в розмірі 2856,50 грн (т.1 а.с.84-96, 114, 115).

Дитина ОСОБА_4 проходила лікування в стоматологічній клініці «Діадент», вартість лікування - 150 грн (т.1 а.с.112).

Разом і з цим, в матеріалах справи наявні консультаційні висновки спеціалістів щодо дитини ОСОБА_4 (т.1 а.с.117 - 118), а також фіскальні чеки про оплату лікарських засобів (т.1 а.с.119 - 120).

Також, дитина ОСОБА_4 проходила обстеження в Лікувально-діагностичному центрі ПМП «Центр-В», вартістю 235 грн (т.1 а.с.121 - 123).

Наявними в матеріалах справи фіскальними чеками про оплату лікарських засобів, підтверджується придбання лікарських засобів на суму 5816,05 грн (т.1 а.с.116, 120, 210 - 240).

Таким чином, у зв`язку з наведеними обставинами, станом здоров`я та лікуванням дітей позивачем протягом 2018-2019 років було витрачено кошти на ліки та медичне обстеження, придбання різних медичних засобів, що в сумі складає 9057,55 грн.

Колегія суддів, приходить до висновку, що суд першої інстанції відмовляючи в цій частині прийшов до помилкового висновку, що ці витрати не відносяться до додаткових витрат на дітей, що викликані особливими обставинами.

З наведених вище норм чинного законодавства України про особисті немайнові і майнові права та обов`язки батьків і дітей, випливає обов`язок відповідача утримувати своїх дітей до досягнення повноліття шляхом сплати аліментів на їх утримання у розмірі, визначеному судом, а також нести додаткові витрати на утримання дітей, у зв`язку з їх хворобами.

Так, судом установлено, що діти періодично хворіють, проходять медичне обстеження, а тому потребують постійних витрат на лікування та оздоровлення. Відповідач жодної участі у таких витратах, які понесла позивач, на себе в добровільному порядку не бере, належних доказів на спростування даних обставин суду також не представив. Таким чином, позовні вимоги у частині додаткових витрат на лікування та оздоровлення дітей знайшли своє підтвердження та підлягають частковому задоволенню, які документально підтвердженні.

Таким чином, загальна сума документально підтверджених витрат складає: витрати на лікування та оздоровлення дітей, в сумі 23997,55 грн (3091,50 грн медичне обстеження дітей + 150 грн лікування в стоматологічній клініці + 5816,05 грн лікарські засоби + 4620 грн вартість путівки ОСОБА_4 + 5160 грн *2 вартість відпочинку), половина з яких, а саме 11998,78 грн = (23997,55 грн/2) підлягає стягненню з відповідача.

Отже колегія суддів приходить до висновку, що підлягає стягненню з відповідача саме 11998,78 грн додаткових витрат на дітей, що викликані особливими обставинами, а тому рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Таким чином, оскільки апеляційний суд прийшов до висновку про зміну рішення в частині стягнення додаткових витрат на дітей, а саме збільшення з 7470 грн до 11998,78 грн, також підлягають зміні витрати на правничу допомогу адвоката та судовий збір.

Згідно витягу з договору №17/19 про надання юридичної (правничої) допомоги від 17 травня 2019 року, укладений між позивачем ОСОБА_1 та АО «Дестра» в особі голови-керуючого партнера Брилянт І.О. (т.1 а.с.14).

Згідно додаткової угоди №1 від 02 січня 2020 року до договору №17/19 про надання юридичної (правничої) допомоги від 17 травня 2019 року сторони дійшли згоди щодо зміни розміру гонорару АО «Дестра»: винагорода за послуги, що надаються АО «Дестра», визначається за згодою АО «Дестра» та клієнта в межах 1800 грн за годину роботи особи, яка надавала правову допомогу, якщо інший порядок розрахунків не зазначений в дорученні (угоді) до даного договору (т.2 а.с.9).

З звіту (акту надання послуг) від 06 лютого 2020 року вбачається, що АО «Дестра»; в особі голови-керуючого партнера Брилянт І.О. надало ОСОБА_1 правничу допомогу згідно договору №17/19 від 17 травня 2019 року на суму 11129,36 грн (т.2 а.с.7).

Відповідно до квитанцій від 04 лютого 2020 року, 07 лютого 2020 року та виписки за особовим рахунком від 31 жовтня 2019 року позивачем ОСОБА_1 було перераховано АО «Дестра» 6000 грн згідно договору №17/19 від 17 травня 2019 року (т.2 а.с.4 - 6).

Позов ОСОБА_1 задоволено частково на суму 11998,78 грн (49,48%), тому апеляційний суд враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог, у розмірі 2968,80 грн (49,48% + 6000 грн), в іншій частині слід відмовити.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, доводи апеляційних скарг частково спростовують висновки суду першої інстанції, за таких обставин рішення суду необхідно змінити, збільшивши розмір стягнутої на користь ОСОБА_1 суми додаткових витрат на дітей з 7470 грн до 11998,78 грн.

Крім того, підлягає зміні додаткове рішення та стягненню з відповідача на користь позивача 2968,80 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині судові рішення підлягають залишенню без змін.

Відповідно до положень частини тринадцятої статті 141, підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України з відповідача на користь держави пропорційно задоволеним позовним вимогам підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 380,20 грн (розрахунок 49,48 % х 768,40 грн, що підлягало сплаті за позов = 380,20 грн). Крім того, пропорційно задоволеної частини апеляційної скарги з відповідача на користь держави також підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 215,31 грн (розрахунок: 4528,78 грн (задоволена частинна вимог апеляційної скарги) х 100 : 24248,55 грн (ціна позову) = 18,68 %; підлягало сплаті судовий збір за подання апеляційної скарги 1152,60 грн х 18,68 % = 215,31 грн).

Керуючись ст. ст. 141, 367, 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 лютого 2020 року та додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 березня 2020 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей, збільшивши з 7470 грн, стягнутих рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 лютого 2020 року до 11998,78 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, збільшивши їх з 1848,60 грн, стягнутих додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 березня 2020 року до 2968,80 грн.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати по оплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 380,20 грн та витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 215,31 грн.

В іншій частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 лютого 2020 року та додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 01 квітня 2020 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Матківська М.В.

Міхасішин І.В.