Ухвала

18 березня 2020 року

м. Київ

справа № 464/7011/16-ц

провадження № 61-12168св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду

від 27 лютого 2019 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Львівської області від 22 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Копняк С. М.,

Бойко С. М., Ніткевича А. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Позовна заява мотивована тим, що 18 травня 2013 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 06 липня 2016 року було розірвано.

Зазначала, що за час перебування у шлюбі ними укладалися правочини в інтересах сім`ї, в тому числі і придбання спірного автомобіля. Однак, у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 мав документ про право керування транспортним засобом, придбаний автомобіль було зареєстровано на його ім`я.

Вказувала, що спірний автомобіль ними було придбано за кошти у сумі

304 660,76 грн, які були спільною сумісною власністю подружжя, а також за кошти у сумі 174 339,24 грн, отримані ОСОБА_2 за її згодою у кредит на підставі кредитного договору, зобов`язання відповідача за яким було забезпечено договором застави вищевказаного автомобіля та договором поруки, згідно якого вона є поручителем за зобов`язаннями ОСОБА_2 .

Ураховуючи зазначене, ОСОБА_1 просила суд поділити автомобіль марки MITSUBISHI (модель ASX), 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , тип - загальний легковий універсал-В, реєстраційний номер НОМЕР_2 , між нею та відповідачем по 1/2 частці як спільне майно подружжя; визнати за ОСОБА_2 право власності на вказаний автомобіль; стягнути з відповідача на її користь 152 330,00 грн компенсації в рахунок

1/2 частини у праві спільної сумісної власності.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 28 лютого 2017 року у складі судді Мички Б. Р. позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Поділено автомобіль марки MITSUBISHI (модель ASX), 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , тип - загальний легковий універсал-В, реєстраційний номер НОМЕР_2 , між ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 по 1/2 частці як спільне майно подружжя.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки

MITSUBISHI (модель ASX), 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , тип - загальний легковий універсал-В, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто

152 330,00 грн компенсації у рахунок 1/2 частини у праві спільної сумісної власності.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 22 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 28 лютого 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 27 лютого 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Апеляційного суду Львівської області від 22 грудня 2017 року скасовано.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 28 лютого 2017 року скасовано у частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та стягнення грошової компенсації.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та стягнення грошової компенсації відмовлено.

У іншій частині рішення Сихівського районного суду м. Львова від 28 лютого 2017 року залишено без змін.

Короткий зміст вимог заяви

У квітні 2019 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 у якій вона просила роз`яснити зміст постанови Верховного Суду від 27 лютого

2019 року у цій справі в частині підстав відмови їй у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про припинення її права власності на частку у спільному неподільному рухомому майні та стягнення грошової компенсації на її користь.

При цьому посилалась на те, що Верховний Суд у постанові від 28 лютого 2017 року вказав на те, що підставою для часткового скасування рішення Сихівського районного суду м. Львова від 28 лютого 2017 року у частині позовних вимог щодо припинення її права на частку у спільному майні сторін у справі та стягненні грошової компенсації за таке припинення з відповідача є ті обставини, що вона під час звернення з такими вимогами не внесла на депозитний рахунок суму вартості частки у спільному майні.

Позивач посилалась на те, що вона не заявляла вимог про примусове припинення права власності відповідача на спільне майно на підставі статті 365 ЦК України, для задоволення яких, як вона вважала, безумовною обставиною є попереднє внесення позивачем на депозитний рахунок суду суми вартості частки у майні щодо якої заявлено позов про припинення.

Під час подання позовної заяви вона просила здійснити поділ спільного майна подружжя у рівних частинах по 1/2 частині кожній стороні, шляхом припинення її права власності на спірне майно та стягнути на її користь компенсацію за належну їй частку у спільному майні.

У зв`язку із чим просила роз`яснити їй: навіщо позивач, яка не просила припинити право власності відповідача на спірне майно - неподільну річ, а просила виділити її частку зі спільного майна та залишити спірне майно у повній власності відповідача, мала внести належну їй з відповідача грошову суму на рахунок судового депозиту;

чиє право мала забезпечити внесена нею грошова сума на рахунок судового депозиту, якщо вона не просила припинити право власності відповідача на спірне майно;

хто мав отримати внесену нею грошову суму з рахунку судового депозиту, якщо вона просить стягнути на її користь з відповідача грошову суму, що є компенсацією частки саме позивачки у спільному майні;

чому вона має у примусовому порядку через суд саме припиняти право відповідача на спірне майно, якщо вона не має ні бажання, ні можливості користуватися таким майном за цільовим його призначенням;

нормами якого закону позивачка позбавлена права на виділ його частки зі спільного майна подружжя та при неможливості такого виділу через неподільність речі позбавлена права на отримання грошової компенсації за його згодою за його частку у спільному майні від титульного власника.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Вивчивши заяву ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку, що заява про роз`яснення судового рішення не підлягає задоволенню.

Відповідно до частин першої-третьої статті 271 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

За змістом положень зазначеної статті незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів його тлумачення, що призводить до утруднення чи неможливості його виконання.

Відповідно до роз`яснень, викладених пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Судове рішення, яке просить роз`яснити ОСОБА_1 є зрозумілим, не допускає кількох варіантів тлумачення, а тому не підлягає роз`ясненню у порядку статті 271 ЦПК України.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 27 лютого 2019 року не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 271 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 27 лютого 2019 року відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта