ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1422/20 Справа № 175/4106/18 Суддя у 1-й інстанції - Новік Л. М. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що вона є власником земельної ділянки № АДРЕСА_2, кадастровий №:02:002:0601. У червні 2018 року вона вирішила встановити паркан (огорожу), для чого були проведені геодезичні роботи щодо перенесення меж земельної ділянки на місцевість. Сусідня земельна ділянка належить відповідачу ОСОБА_1 . Позивач вказувала, що на її земельній ділянці 12 червня 2018 року проходили роботи по встановленню металевих стовпчиків - бетонування їх у фундамент. В цей день відповідач прибула на свою земельну ділянку та, побачивши проведення будівельних робіт по встановленню паркану, почала вести себе вкрай агресивно, лаятися, кричати, розмахувати руками, погрожувати, а потім почала діставати металеві стовпчики із бетону, який ще не встиг затвердіти, ламати фундамент, перекидати металеві стовпчики на її земельну ділянку. Зазначена обставина підтверджується відеозаписом та копією пояснень відповідача від 19 липня 2018 року. Вказаними діями відповідач завдала їй матеріальної шкоди у розмірі 2 640 грн. 34 коп., що дорівнює ринковій вартість робіт з установлення металевих стовпчиків паркану (огорожі) та відновлення паркану (огорожі). Розмір матеріальної шкоди підтверджується висновком експерта від 15 вересня 2018 року. Позивач зазначала, що розмахуючи одним із металевих стовпців, відповідач нанесла їй легкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновком спеціаліста судово-медичного експерта №1708 та довідкою № 5940 КЗ «Дніпропетровська клінічна лікарня № 16» Дніпропетровської міської ради. Через зазначені обставини у неї погіршилось здоров`я, вона відчувала постійну біль у нозі, не могла нормально спати уночі через чіпляння рани за постільну білизну. Порушення сну у свою чергу призвело до головних болей, запаморочення, слабкості. На її нозі залишився шрам від рани, через що вона, коли одягає відкритий одяг, постійно відчуває почуття сорому. Завдану моральну шкоду вона оцінює у 30000 грн. Також нею були понесені судові витрати, які складаються із витрат на проведення будівельно-технічної експертизи у розмірі 2500 грн., витрат по сплаті судового збору - 704,80 грн., а також із витрат на правову допомогу, а саме: підготовка адвокатом позовної заяви складає 1200 грн., підготовка клопотань, заяв - 400 грн., участь представника у судових засіданнях - 2400 грн., ознайомлення зі справою - 750 грн., отримання документів із суду - 800 грн. З наведених підстав позивач просила суд стягнути з ОСОБА_1 матеріальну шкоду у сумі 2640 грн. 34 коп., а також 30000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 2640 грн. 34 коп., моральну шкоду у розмірі 500 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. та витрати на проведення будівельно-технічної експертизи у розмірі 2500. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

З таким рішенням, в частині задоволення позовних вимог, не погодилася відповідач ОСОБА_1 , звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та не повне їх з`ясування, порушення норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, позивач ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 16 червня 2017 року є власником земельної ділянки № АДРЕСА_2 району Дніпропетровської області, кадастровий номер :02:002:0601. (а.с. 10).

Сусідня земельна ділянка № АДРЕСА_3 у вказаному садівничому товаристві знаходиться у користуванні відповідача ОСОБА_1 .

Між позивачем та відповідачем виник спір щодо встановлення межі вказаних сусідніх земельних ділянок.

На замовлення позивача ФОП ОСОБА_3 складено звіт щодо перенесення земельної ділянки в натуру (на місцевість) (а.с. 11).

З акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання вбачається, що межі земельної ділянки позивача за кадастровим номером :02:002:0601 закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками у кількості 8 шт., схема прив`язки поворотних точок додається. Межові знаки встановленого зразка не встановлювались (а.с. 14).

З урахуванням технічного звіту по проведенню геодезичних робіт щодо перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) позивачем 12 червня 2018 року були проведенні роботи щодо встановлення паркану (огорожі), а саме металевих стовпчиків - бетонування їх у фундамент (а.с.12-15).

Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідач ОСОБА_1 не заперечувала, що вона видалила металеві стовпчики із бетонних лунок, оскільки вважає, що стовпчики були встановлені на її земельній ділянці, та перенесела їх на територію земельної ділянки позивача.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанції посилався на доведеність спричинення відповідачем позивачу матеріальної шкоди, розмір якої становить 2640,34 грн., що дорівнює ринковій вартість робіт з установлення стовпчиків, та моральної шкоди у розмірі 500 грн., однак, погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За частинами 1, 2, 4 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивач ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 16 червня 2017 року є власником земельної ділянки № АДРЕСА_2 району Дніпропетровської області, кадастровий номер :02:002:0601. (а.с. 10).

Сусідня земельна ділянка № АДРЕСА_3 у вказаному садівничому товаристві знаходиться у користуванні відповідача ОСОБА_1 .

Між позивачем та відповідачем виник спір щодо встановлення межі вказаних сусідніх земельних ділянок.

На замовлення позивача ОСОБА_2 ФОП ОСОБА_3 складено звіт щодо перенесення земельної ділянки в натуру (на місцевість) (а.с. 11).

З акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання вбачається, що межі земельної ділянки позивача за кадастровим номером :02:002:0601 закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками у кількості 8 шт., схема прив`язки поворотних точок додається. Межові знаки встановленого зразка не встановлювались (а.с. 14).

З урахуванням технічного звіту по проведенню геодезичних робіт щодо перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) позивачем 12 червня 2018 року були проведенні роботи щодо встановлення паркану (огорожі), а саме металевих стовпчиків - бетонування їх у фундамент (а.с.12-15).

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач зазначала, що їй було спричинено діями відповідача матеріальну шкоду у розмірі 2640,34 грн., що дорівнює ринковій вартість робіт з установлення металевих стовпчиків паркану (огорожі) та відновлення паркану (огорожі).

Згідно висновку експерта №5 за результатами проведення будівельно - технічного дослідження від 15 вересня 2018 року, ринкова вартість робіт з встановлення металевих стовпчиків паркану (огорожі) та відновлення паркану (огорожі) складає 2640,34 грн. (а.с. 20).

Відповідач ОСОБА_1 не заперечувала, що вона видалила металеві стовпчики із бетонних лунок, оскільки вважає, що стовпчики були встановлені на її земельній ділянці, та перенесла їх на територію земельної ділянки позивача.

З матеріалів справи вбачається судова будівельно-технічна, чи судова землевпорядна експертизи у даній справі судом не призначалися.

Слід зазначити, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що сума у розмірі 2640,34 грн. була дійсно сплачена позивачем за проведення відповідних робіт.

У судовому засіданні в апеляційному суді позивач ОСОБА_2 пояснила, що встановлення металевих стовпчиків здійснював її чоловік, а не будівельна організація.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 2640,34 грн., яка є ринковою вартістю проведених робіт з встановлення металевих стовпчиків паркану (огорожі), за відсутності доказів на підтвердження дійсної сплати вказаної суми позивачем, є недоведеними належними доказами у справі, а тому у задоволенні позовних вимог позивача в цій частині слід відмовити.

Стосовно позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди слід зазначити, відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Заявляючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, позивач зазначала, що розмахуючи одним із металевих стовпців, відповідач нанесла їй легкі тілесні ушкодження, через що у неї погіршилось здоров`я, вона відчувала постійну біль у нозі, не могла нормально спати уночі через чіпляння рани за постільну білизну, а порушення сну призвело до головних болей, запаморочення, слабкості, на її нозі залишився шрам від рани, через що вона, коли одягає відкритий одяг, постійно відчуває почуття сорому.

В матеріалах справи міститься копія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000898 від 14 липня 2018 року за ч.1 ст.125 КК України, з якого вбачається, що 12 червня 2018 року близько 15:30 год. за адресою: смт. Обухівка с/т/ «Аіст» невідома особа спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЖЄО №11118 від 13 липня 2018 року) (а.с.74).

Висновком спеціаліста судово-медичного експерта №1708 від 13 червня 2018 року, підтверджено, що у ОСОБА_2 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця та садна на її тілі на правій гомілці, що спричинені від дії тупого твердого предмету, можливо з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо в термін в термін, на який вказує обстежена. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. (а.с.16-17).

Вказані документи не містять відомостей, що зазначені тілесні ушкодження були заподіяні позивачу саме відповідачем ОСОБА_1 ..

Відповідач у судовому засіданні в апеляційному суді заперечувала, проти спричинення нею тілесні ушкодження позивачу.

Будь-які належні докази, на підтвердження того, що саме винними діями відповідача ОСОБА_1 позивачу було завдано тілесних ушкоджень, чим заподіяно моральну шкоду, у матеріалах справи відсутні.

Суд першої інстанції належної уваги на зазначене не звернув та дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду частковому скасуванню в частині задоволення позовних вимог позивача з ухваленням нового рішення про відмову у задоволення позовних вимог позивача в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 2640 грн. 34 коп., моральної шкоди у розмірі 500 грн., судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн. та витрати на проведення будівельно-технічної експертизи у розмірі 2500 грн. та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за звернення з апеляційною скаргою у розмірі 2 114 грн. 40 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді