ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«02» квітня 2020 року

м. Харків

справа № 623/1480/19-ц

провадження № 22ц/818/2423/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В. Б.,

за участю секретаря - Колосовської А.Р.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , представниця позивача - ОСОБА_2 ,

відповідачі - Куньєвська сільська рада Ізюмського району Харківської області, ОСОБА_3 , представниця відповідача - Стрельцова І . О .

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23 січня 2020 року в складі судді Герцова О.М.

в с т а н о в и в:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Куньєвської сільської ради Ізюмського району Харківської області, ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, який у подальшому уточнив.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , у власності якого перебувала земельна ділянка площею 5,9094 га, розташована на території Куньєвської сільської ради Ізюмського району Харківської області, КСП «Жовтень».

Вказав, що ОСОБА_6 був його сусідом та товаришем, постійно хворів і займатися земельною ділянкою був не в змозі, тому на його прохання земельну ділянку обробляв він.

Зазначив, що за життя ОСОБА_6 склав на його ім`я заповіт від 31 серпня 2005 року, яким заповів йому зазначену земельну ділянку.

Вказав, що у квітні 2019 року звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_6 , однак йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду.

Зазначив, що у встановлений законом строк не мав можливості звернутися до нотаріуса за прийняттям спадщини у зв`язку з тривалою хворобою, оскільки з 15 червня 2014 року по 20 липня 2014 року перебував на амбулаторному лікуванні у лікаря-травматолога.

Просив визначити йому додатковий строк терміном два місяці для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Куньє Ізюмського району Харківської області, судові витрати залишити за ним.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23 січня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду - скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, судові витрати залишити за ним.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, зазначив, що причини пропуску ним строку на прийняття спадщини, які він зазначив, є поважними, оскільки з 15 червня 2014 року по 20 липня 2014 року він перебував на амбулаторному лікуванні у лікаря-травматолога із захворюванням колінного суглоба. Крім того, він має низку хронічних захворювань, у зв`язку з чим майже постійно має погане самопочуття, підвищення тиску, головні болі, дискомфорт в ділянці серця, неодноразово був госпіталізований до терапевтичного відділення лікарні, де щороку проходив лікування. Зазначив, що з травня 2019 року його самопочуття значно погіршилося на фоні психоемоційних навантажень. Наявні у нього захворювання, часте погіршення здоров`я, погане самопочуття, категорична заборона психоемоційних навантажень, періодичні курси лікування у сукупності призвели до того, що він своєчасно не звернувся із заявою про прийняття спадщини. Вказав, що оскільки померлим ОСОБА_6 складено на його ім`я заповіт, то за життя він висловив свою волю та не бажав, щоб його земельну ділянку обробляла інша особа; що і по теперішній час він обробляє зазначену земельну ділянку.

26 березня 2020 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він вважав рішення - законим, а апеляційну скаргу - необгрунтованою. Зазначив, що ОСОБА_1 не надав до суду жодних доказів поважності пропуску строку для прийняття спадщини.

30 березня 2020 року від ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення до апеляційної скарги, в яких він, зокрема, зазначив, що не мав можливості звернутись до нотаріальної контори у зв`язку з тривалою хворобою, оскільки з 15 червня 2014 року по 20 липня 2014 року знаходився на амбулаторному лікуванні у лікаря травматолога; з 03 квітня 2014 року по 17 квітня 2014 року, з 10 березня 2015 року по 20 березня 2015 року, а також у січні 2016 року, березні 2017 року та вересні 2018 року він також хворів. Також, вказав, що судом першої інстанції також не враховано, що він має ряд хронічних захворювань. Неодноразово був госпіталізований до терапевтичного відділення Ізюмської ЦМЛ, де змушений був проходити курси лікування. Зазначив, що судом першої інстанції не надано оцінку виписці з історії хвороби від 22 листопада 2019 року, довідці сімейного лікаря від 30 липня 2019 року, а також, записам з амбулаторної карти хворого.

31 березня 2020 року від представниці ОСОБА_3. надано клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції, яке залишено без задоволення, оскільки від ОСОБА_3 та його представниці надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. До суду апеляційної інстанції 20 березня 2020 року від Куньєвської сільської ради Ізюмського району Харківської області, 27 березня 2020 року від ОСОБА_3 та його представниці, 30 березня 2020 року від ОСОБА_1 надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, які задоволено.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду - залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що наведені позивачем причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини не є поважними.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 31 серпня 2005 року ОСОБА_6 склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Куньєвської сільської ради Ізюмського району Харківської області Пивовар Р.М., та зареєстрований в реєстрі за №83, згідно якого заповів ОСОБА_1 належну йому земельну ділянку площею 5,9094 га, розташовану на території Куньєвської сільської ради Ізюмського району Харківської області, КСП «Жовтень», яка належала йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серія ХР № 139352, виданого на підставі розпорядження Ізюмської районної державної адміністрації № 561 від 30 грудня 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 304 від 31 грудня 2004 року (а. с. 7, 9).

З 2004 року без оформлення договору оренди ОСОБА_1 обробляв зазначену земельну ділянку ОСОБА_6 , що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Куньєвської сільської ради Ізюмського району Харківської області від 29 березня 2019 року №123 (а. с. 10). Крім того, 31 серпня 2005 року ОСОБА_6 видано довіреність на ім`я ОСОБА_1 на право розпорядження зазначеною земельною ділянкою строком на п`ять років (а. с. 48). З наданих ОСОБА_1 копій розписок за 2010-2018 роки вбачається, що ОСОБА_6 , а в подальшому ОСОБА_7 , отримували від ОСОБА_1 кошти за земельний пай та оренду земельної ділянки, а також сплачували земельний податок згідно наданих копій квитанцій та податкових повідомлень (а. с. 41-47, 50-58).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер (а. с. 8).

21 лютого 2019 року приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Стрельцовою О.О. заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_6 на підставі заяви його брата ОСОБА_3 (а. с. 12, 13).

10 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Стрельцової О.О. із заявою щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_6 . Однак, листом № 140/02-14 від 10 вересня 2019 року приватного нотаріуса повідомлено ОСОБА_1 , що ним пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, у зв`язку з чим видати йому свідоцтво про право на спадщину неможливо, та рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання (а. с. 11).

Згідно копії довідки Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги міста Ізюм» від 31 липня 2019 року № 1501 ОСОБА_1 неодноразово звертався до поліклінічного відділення з приводу гіпертонічної хвороби та проходив стаціонарне лікування в терапевтичному відділенні з 01 квітня 2014 року по 16 червня 2014 року; заборонені психоемоційні навантаження (а. с. 59).

З копії довідки лікаря поліклінічного відділення Ізюмської ЦМК вбачається, що ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному лікуванні у лікаря-травматолога з 15 червня 2014 року по 20 липня 2014 року у зв`язку з лікуванням правого колінного суглоба (а .с. 10).

Як вбачається з копії виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 від 22 листопада 2019 року, він має низку захворювань, зокрема, гіпертонічна хвороба ІІ ст., 3 ст. високий рівень, кризовий перебіг, нестійка до медикаментозної терапії; метаболічна кардіоміопатія вторинна, вроджена вада серця, мітральна регургітація ІІ ст. СН ІІ ст., виразкова хвороба дванадцятипалої кишки в стадії нестійкої ремісії, деформація цибулини дванадцятипалої кишки; хронічний гастродуоденіт з підвищеною кислото утворюючою функцією в стадії нестійкої ремісії, застійна дуоденопатія. Також, він щорічно проходив курси стаціонарного лікування: з 03 квітня 2014 року по 17 квітня 2014 року, з 10 березня 2015 року по 20 березня 2015 року, у січні 2016 року проходив курс лікування в умовах денного стаціонару; у березні 2017 року, вересні 2018 року - стаціонарне лікування; з травня 2019 року відмічає погіршення загального стану. ОСОБА_1 категорично протипоказані психоемоційні перевантаження, необхідно уникати стресових ситуацій, «Д» нагляд сімейного лікаря, невропатолога, кардіолога, гастроентеролога, контроль АТ, ЧСС, медикаментозне лікування та дієта (а. с. 96-98).

Наявність у ОСОБА_1 гіпертонічної хвороби та його лікування у травматолога у 2014 році підтверджується також копією амбулаторної картки хворого (а. с. 99-109).

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

За змістом статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами 1, 3 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України).

Главою 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини, у тому числі, на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першої заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини (пункт 2.1); якщо заява, в якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини (пункт 3.5).

За змістом частин 1 та 3 статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У випадку, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Аналогічні роз`яснення викладені в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалим відрядженням, в тому числі, закордонним; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17, провадження № 61-41480св18.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Не є поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними.

Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини відносяться причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця таких перешкод для подання заяви не було, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 та у постановах Верховного Суду від 19 грудня 2018 року у справі № 372/2383/16-ц (провадження № 61-20920св18), від 22 травня 2019 року у справі № 351/2403/17; від 20 лютого 2020 року у справі № 419/3788/17 (провадження № 61-2969св19); від 16 березня 2020 року у справі № 644/5098/17 (провадження № 61-20806св19); від 17 березня 2020 року у справі № 683/2587/18 (провадження № 61-11406св19).

Встановлені судом обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто строк на подання заяви про прийняття спадщини після його смерті сплив ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Проте, спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса з метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_6 лише 10 квітня 2019 року, тобто майже через п`ять років.

При цьому, як на поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 посилався на стан здоров`я і перебування на лікуванні.

Однак, зазначені обставини не є поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що унеможливили чи в інший спосіб перешкодили позивачу вчасно здійснити своє право на подання такої заяви, та не є об`єктивними перешкодами для здійснення такої дії.

Дійсно, матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування з 01 квітня 2014 року по 16 червня 2014 року, а також знаходився на амбулаторному лікуванні у лікаря-травматолога з 15 червня 2014 року по 20 липня 2014 року. Крім того, він щорічно проходив курси стаціонарного лікування: з 03 квітня 2014 року по 17 квітня 2014 року, з 10 березня 2015 року по 20 березня 2015 року, у січні 2016 року, березні 2017 року та вересні 2018 року.

Разом з тим, ОСОБА_1 перебував на лікуванні лише у певні нетривалі періоди часу, та його захворювання здебільшого є хронічними. Крім того, він не позбавлений був можливості подати заяву про прийняття спадщини до перебування на лікуванні у квітні 2014 року або одразу після цього, зокрема, й за допомогою засобів поштового зв`язку.

Посилання позивача на погіршення стану його самопочуття з травня 2019 року не можуть бути взяті до уваги, оскільки ці обставини настали вже після його звернення до суду з позовом у цій справі.

Виходячи з встановлених обставин справи та враховуючи тривалість пропуску строку на прийняття спадщини, стан здоров`я позивача не є тією причиною, яка пов`язана з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій з прийняття спадщини.

Інших обставин, які б свідчили про наявність у ОСОБА_1 об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення ним як спадкоємцем дій щодо прийняття спадщини та поважність причин пропуску ним строку на прийняття спадщини, позивачем не наведено.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що оскільки померлим ОСОБА_6 складено на його ім`я заповіт, то за життя він висловив свою волю та не бажав, щоб його земельну ділянку обробляла інша особа; що він по теперішній час обробляє зазначену земельну ділянку, є безпідставними, оскільки такі дії він здійснював та здійснює внаслідок неоформлених орендних відносин, які жодним чином не свідчать про наявність у нього поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини.

Виходячи з викладеного та встановивши, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження існування об`єктивних та істотних труднощів для позивача для своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При цьому судова колегія звертає увагу на те, що у відзиві на позов відповідач ОСОБА_3 посилався на пропуск ОСОБА_1 позовної давності, та у заяві від 20 січня 2020 року ОСОБА_1 просив поновити йому строк позовної давності.

Однак, заява відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності не може бути прийнята до уваги, оскільки позовна давність застосовується лише до обґрунтованих позовних вимог, проте, у даному разі у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 23 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В. Б. Яцина

Повний текст постанови складено 02 квітня 2020 року.