Ухвала

24 березня 2020 року

м. Київ

справа № 357/4244/19

провадження № 61-4188ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., розглянув касаційну скаргу представника Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 22 січня 2020 року у складі колегії суддів: Болотова Є. В., Лапчевської О. Ф., Музичко С. І., у справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа - Релігійна громада Української Греко - Католицької Парафії Різдва Христового, про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2019 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП

ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа - Релігійна громада Української Греко - Католицької Парафії Різдва Христового, про відшкодування шкоди.

Позов мотивовано тим, що 14 травня 2018 року між нам та Релігійною громадою Української Греко - Католицької Парафії Різдва Христового укладений договір підряду № 1 на виконання будівництва першої черги Храму Релігійної громади Української Греко - Католицької Парафії Різдва Христового. Позивач відповідно до робочого проекту підготував земельну ділянку та встановив огорожу будівельного майданчика.

16 серпня 2018 року відповідачі знищили бетонний паркан, яким

було огороджено будівельний майданчик будівництва храму. Відповідно до Звіту про оцінку вартості відновлювальних робіт та визначення розміру матеріального збитку, монтажу залізобетонної огорожі (14 панелей та 14 фундаментів), складеного фахівцем експертом - оцінювачем ФОП ОСОБА_7 , вартість відновлювального ремонту становить 168 342,52 грн.

Постановами Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від

17 серпня 2018 року відповідачів визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП (дрібне хуліганство).

Посилаючись не наведене, просив стягнути з відповідачів солідарно

168 342,52 грн. на відшкодування майнової шкоди завданої знищенням бетонного паркану, на підставі статті 1166 ЦК України.

Короткий зміст ухвалених судових рішень

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в солідарному порядку на користь ФОП ОСОБА_8 на відшкодування майнової шкоди 168 342,52 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 задоволено.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2019 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У березні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

представника ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , у якій він просив скасуватипостанову Київського апеляційного суду від 22 січня 2020 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга містить посилання на те, що судове рішення підлягає касаційному оскарженню з підстав, передбачених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки справа становить значний суспільний інтерес.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

За змістом пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 168 342,52 грн та станом на 01 січня

2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00*100=210 200,00).

Ураховуючи наведене, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Щодо доводів касаційної скарги про те, що справа становить значний суспільний інтерес

Щодо доводів заявника про те, що справа має значний суспільний інтерес, Верховний Суд зазначає що це поняття є оціночним та потребує належного обгрунтування, яке зокрема передбачає зацікавленість широкого кола осіб у вирішенні справи. Заявник не навів переконливих доводів та не надав відповідних доказів, які б свідчили про те, що дана справа становить значний суспільний інтерес з огляду на те, що предметом спору є відшкодування майнової шкоди.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від

07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, відсутні підстави вважати, що справа становить значний суспільний інтерес у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Київського апеляційного суду від 22 січня 2020 року у справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа - Релігійна громада Української Греко - Католицької Парафії Різдва Христового, про відшкодування шкоди, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик І. Ю. Гулейков О. В. Ступак