Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №936/1032/19

30.03.2020 смт Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в складі судді Софілканич О. А., з участю секретаря судового засідання Балецького С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Воловецької державної нотаріальної контори про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

26.11.2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Воловецького районного суду Закарпатської області в інтересах ОСОБА_2 з вищезазначеним позовом.

Позов мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , баба сина позивачки- ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . 23.01.2019 року позивачка звернулась в інтересах недієздатного сина ОСОБА_2 до нотаріальної контори, але 19.08.2019 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки ОСОБА_1 не надано документів на підтвердження родинних відносин спадкодавця ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а також через те, що спадщину за законом фактично прийняв син спадкодавця ОСОБА_4 , як такий, що був зареєстрований та проживав на час смерті спадкодавця разом з нею. Позивач вважає дані підстави такими, що не відповідають дійсності, а відмову нотаріуса- незаконною. Тому просить суд скасувати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язати нотаріальну контору видати ОСОБА_1 , яка діє як опікун в інтересах ОСОБА_2 , свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка ОСОБА_1 та її представник у судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Завідуюча Воловецької державної нотаріальної контори Дідренцел В.Т. надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову заперечила, вважає оксаржувану постанову законною та прийнятою в межах її повноважень.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 09.03.2016 року, що набрало законної сили 22.03.2016 року, ОСОБА_2 визнаний недієздатним, його опікуном призначено матір ОСОБА_1 (а.с.9).

Позивач ОСОБА_1 23.01.2019 року звернулась в інтересах недієздатного сина ОСОБА_2 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 (а.с.11), на підставі якої Воловецькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа за №13/2019 (а.с.13).

19.08.2019 року позивачу постановою нотаріуса було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у ході вивчення наданих документів для оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину, встановлено відсутність документів, які підтверджують факт родинних відносин між спадкодавцем ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а також у зв`язку з тим, що згідно довідки КП ВС "Водоканалсервіс" Воловецького району №194 від 05.08.2019 року спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 прийняв як спадкоємець першої черги за законом її син ОСОБА_4 , який відповідно до цієї довідки значиться зареєстрованим на час смерті матері за її адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16-17).

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат».

Частиною 1 ст. 1 Закону «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Згідно з ст. 5 Закону України «Про нотаріат», нотаріус зобов`язаний сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам.

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Згідно п. 4.14. Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі Порядок), при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників, зокрема за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці; 9) в інших випадках, передбачених законом.

Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону.

Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Згідно з ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 22 вересня 2004 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 одружився 24.02.1996 року з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис №9. Прізвища подружжя після розірвання шлюбу: чоловіка - ОСОБА_4 , дружини - ОСОБА_5 (а.с.66).

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 22.09.2004 року вбачається, що батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є ОСОБА_4 (а.с.26).

Згідно з записом акта про переміну прізвища, імені, по батькові №1 від 25.01.2002 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 змінив прізвище на ОСОБА_4 (а.с.49).

Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 14.12.2007 року підтверджено розірвання шлюбу 05.05.2005 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та зміну прізвища чоловіка на ОСОБА_4 (а.с.61).

Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 05.11.2019 року, виданого Воловецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану, матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 (а.с.21).

Таким чином, з вищезазначених документів вбачається наявність родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а саме те, що він є її внуком, а вона його бабою по лінії батька ОСОБА_4 .

У відповідності до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 18.01.2019 року ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10), і після її смерті відкрилася спадщина на належне їй на праві власності майно.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. ч. 1 та 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, ч.3 с.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Аналогічні норми закріплені в п. 3.21 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5. При цьому у пункті 3.22 вказаного Порядку зазначено, що доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи; орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Системний аналіз вищезазначених вимог закону щодо порядку реєстрації місця проживання особи дає можливість зробити висновок, що довідка КП ВС "Водоканалсервіс" Воловецького району Закарпатської області №195 від 05.08.2019 року, на яку посилається нотаріус в оскаржуваній постанові, не є належним доказом на підтвердження факту реєстрації сина спадкодавця ОСОБА_4 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час її смерті, а відтак не є доказом фактичного прийняття ним спадщини за законом.

Крім цього, позивачкою спростовано факт постійного проживання ОСОБА_4 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, що підтверджено актом обстеження житлово- побутових умов ОСОБА_3 від 13.12.2018 року (а.с.22), актом від 15.10.2019 року (а.с.23), довідкою про результати розгляду звернення Воловецького ВП Мукачівського ВП Головного управління НП у Закарпатській області від 24.01.2019 року за зверненням ОСОБА_1 , згідно якої вжитими працівниками поліції заходами встановлено, що ОСОБА_4 на протязі багатьох років, в тому числі і на поточний період часу проживає в Російській Федерації (а.с.18-19).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку про те, що постанова нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.08.2019 року була винесена передчасно, без належних правових підстав, всупереч положенням ст. ст.5, 49, 68 Закону України «Про нотаріат», глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому підлягає безумовному скасуванню судом.

Таким чином, позов ОСОБА_1 в інтересах недієздатного сина ОСОБА_2 в частині скасування постанови державного нотаріуса від 19.08.2019 року є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Що стосується позову в частині зобов`язання Воловецької державної нотаріальної контори видати ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову в цій частині з урахуванням принципу забезпечення гарантій нотаріальної діяльності, недопущення непропорційного втручання в організацію роботи нотаріусів та наявності чітко регламентованого порядку видачі свідоцтва про право на спадщину за відповідною заявою спадкоємця.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Воловецької державної нотаріальної контори про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання вчинити певні дії - задоволити частково.

Скасувати постанову державного нотаріуса Воловецької державної нотаріальної контори Дідренцел Вікторії Тіберіївни від 19 серпня 2019 року про відмову ОСОБА_1 , яка діє як опікун ОСОБА_2 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

У задоволенні решти позовних вимог- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з часу його проголошення через Воловецький районний суд Закарпатської області або безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

законний представник позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач: Воловецька державна нотаріальна контора, місцезнаходження смт.Воловець, вул.Карпатська, 68 Воловецький район Закарпатська область;

Повний текст рішення буде складено 02.04.2020 року.

Суддя: Софілканич О. А.