Постанова

Іменем України

06 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 369/8770/14-ц

провадження № 61-17696св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Екоінвестбуд»,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 04 вересня 2019 року у складі колегії суддів: Фінагеєва В. О., Мережко М. В., Яворського М. А.,

у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Екоінвестбуд», про звернення стягнення на предмет іпотеки.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»(далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - ТОВ «Екоінвестбуд», про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що між ВАТ «Кредитпромбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк») та ТОВ «Екоінветбуд» був укладений кредитний договір від 12 квітня 2007 року.

27 вересня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Кредитпромбанк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги.

10 жовтня 2013 року новий кредитор направив відповідачу лист-повідомлення про здійснення первісним кредитором на користь нового кредитора відступлення своїх прав за кредитним договором, укладеним з ТОВ «Екоінветбуд», а також пов`язаних з ним договором іпотеки, договором застави та всі права кредитора за договором поруки.

Відповідно до кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, цільового використання, строковості, повернення та платності в межах загальної суми, еквівалентної 28 998 250,00 дол. США за офіційним курсом Національного банку України на дату укладання кожного додаткового договору до кредитного договору.

Кредит позичальнику надавався на поповнення обігових коштів для будівництва житлового масиву «Брест-Литовський» в с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області (пункт 2.2 кредитного договору).

Між банком і третьою особою було укладено ряд додаткових угод до кредитного договору.

Свої зобов`язання за кредитним договором банк виконав у повному обсязі, згідно з умовами кредитного договору та додаткових угод до нього.

Третя особа зобов`язувалась прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити банку проценти за користування кредитом та повернути кредит в повному обсязі в порядку та у строки, визначені кредитним договором.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 02 лютого 2011 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та відповідачем був укладений іпотечний договір, відповідно до якого відповідач передав, а ПАТ «Кредитпромбанк» прийняв в іпотеку наступне нерухоме майно: земельну ділянку площею 1,2245 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Чайки, кадастровий номер земельної ділянки :02:006:0014, цільове призначення - для будівництва багатоповерхових будинків, земельну ділянку площею 2,2036 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Чайки, кадастровий номер земельної ділянки :02:006:0015, цільове призначення - для будівництва багатоповерхових будинків. Загальна вартість предмета іпотеки складає 12 399 577,00 грн без врахування ПДВ.

У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, позивач на адресу ТОВ «Екоінвестбуд» направив претензію про невиконання умов кредитного договору, проте претензія була проігнорована.

Заборгованість ТОВ «Екоінвестбуд» у зв`язку з порушенням взятих на себе зобов`язань станом на 25 липня 2014 року складала 178 039 721,99 грн.

Позивачем на адресу відповідача було направлено письмове повідомлення-вимогу про сплату у повному обсязі існуючої заборгованості та про звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання даної вимоги, проте відповідач її не виконав.

Позивач просив у рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ «Екоінвестбуд» перед ПАТ «Дельта Банк» за кредитним договором від 12 квітня 2007 року № 49.8/15/2007-КЛТ у розмірі 178 039 721,99 грн звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 02 лютого 2011 року № 49.12/15/І06/01.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 жовтня 2014 року в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 02 квітня 2015 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 жовтня 2014 року скасовано та ухвалено нове. Позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 02 лютого 2011 року № 49.12/15/І06/01, шляхом визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 1,2245 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Чайки, кадастровий номер земельної ділянки :02:006:0014; земельну ділянку площею 2,2036 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Чайки, кадастровий номер земельної ділянки :02:006:0015.

Стягнуто з ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 3 654,00 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 1 827,00 грн.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 04 вересня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Апеляційного суду Київської області від 02 квітня 2015 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , третя особа - ТОВ «Екоінвестбуд», про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що зазначені в заяві про перегляд рішення обставини не є нововиявленими, оскільки відповідач не був позбавлений можливості доводити незаконність та протиправність рішення державного реєстратора про реєстрацію за ПАТ «Дельта Банк» прав іпотекодержателя предмета іпотеки під час розгляду справи по суті.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким заяву про перегляд справи за нововиявленими обставинами задовольнити.

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Тому у тексті цієї постанови норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 04 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі, витребувано її з Києво-Святошинського районного суду Київської області.

16 жовтня 2019 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2016 року, позов ТОВ «Екоінвестбуд», ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука С. П., третя особа - ПАТ «Дельта Банк», про визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію прав на нерухоме майно, зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука С. П. про реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 23 жовтня 2014 року за індексним номером 16686131. Під час розгляду вказаної справи судами встановлено, що зазначене рішення було прийняте нотаріусом на підставі документів, які не підтверджують перехід речового права від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк», в тому числі за іпотечним договором від 02 лютого 2011 року № 49.12/15/106/11 (з урахуванням укладених додаткових договорів). Також відсутні докази повідомлення іпотекодавця про відступлення прав вимоги, що є порушенням статті 24 Закону України «Про іпотеку». На думку заявника, вказані обставини є суттєвими, оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки можливе тільки у випадку подання до суду позову іпотекодержателем, яким є ПАТ «Кредитпромбанк».

У касаційній скарзі зазначається, що суд апеляційної інстанції помилково зазначає, що рішення адміністративного суду є новим доказом.

Доводи інших учасників справи

У жовтні 2019 року АТ «Дельта Банк» надіслало відзив на касаційну скаргу, у якому зазначає, що постанова Окружного адміністративного суду міста Києва є фактично новим доказом, оскільки прийнята після набрання законної сили рішенням у цивільній справі.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що між ВАТ «Кредитпромбанк» (правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «Кредитпромбанк») та ТОВ «Екоінвестбуд» був укладений кредитний договір від 12 квітня 2007 року № 49.8/15/2007-КЛТ.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 02 лютого 2011 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладений іпотечний договір № 49.12/15/106/01, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вороною Т. С. і зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 117, відповідно до якого відповідач передав, а ПАТ «Кредитпромбанк» прийняв в іпотеку наступне нерухоме майно: земельну ділянку площею 1,2245 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Чайки, кадастровий номер земельної ділянки :02:006:0014, цільове призначення - для будівництва багатоповерхових будинків, та належить іпотекодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 384455, виданого 12 жовтня 2010 року Управлінням Держкомзему Києво-Святошинського району Київської області на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29 жовтня 2005 року № 3945, заяви власника № 2258 від 07 вересня 2010 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 13; земельну ділянку площею 2,2036 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Чайки, кадастровий номер земельної ділянки :02:006:0015, цільове призначення - для будівництва багатоповерхових будинків, та належить іпотекодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 384456, виданого 12 жовтня 2010 року Управлінням Держкомзему Києво-Святошинського району Київської області на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 3945 від 29 жовтня 2005 року, заяви власника № 2258 від 07 вересня 2010 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 12.

Загальна вартість предмету іпотеки на підставі звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 08 серпня 2014 року складає 12 399 577,00 грн без врахування ПДВ.

27 вересня 2013 між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Кредитпромбанк» укладено та посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д. Г. договір купівлі-продажу прав вимоги (зареєстрований в реєстрі за № 2466).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги за кредитним та іпотечним договорами, про що свідчать нотаріально посвідчена копія договору купівлі-продажу прав вимоги від 27 вересня 2013 року № 2466, а також копія витягу з додатку № 1 до цього договору, в якому зазначені: реквізити правочинів, позичальник/майновий поручитель, сума наданого кредиту, розмір невиконаного грошового зобов`язання на час відступлення прав вимоги, тощо.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки її ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2016 року, та на яку посилається ОСОБА_1 , була прийнята після ухвалення рішення, яке він просить переглянути, тобто, встановлені нею обставини є новим доказом.

Відповідач не був позбавлений можливості доводити незаконність та протиправність рішення державного реєстратора щодо реєстрації ПАТ «Дельта Банк» іпотекодержателем предмета іпотеки під час розгляду цієї цивільної справи по суті.

Судове рішення не може переглядатись у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, визначені частиною другою статті 361 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку. Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Наявність постанови адміністративного суду, на яку посилається ОСОБА_1 , не є нововиявленою обставиною у розумінні статті 423 ЦК України.

У разі належного користування своїми процесуальними правами та виконання процесуальних обов`язків ОСОБА_1 міг знати про зазначені обставини та мав можливість доводити відсутність у позивача ПАТ «Дельта Банк» права на позов про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалене без додержання норм матеріального і процесуального права у справі. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді попередньої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Вищевикладене свідчить про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції залишити без змін, оскільки доводи касаційної скарги правильних висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 04 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький
В. В. Сердюк
І. М. Фаловська