УХВАЛА

25 березня 2020 року

м. Київ

справа №644/5156/19

провадження №61-4211ск20

Верховний Суд у складі суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М., Штелик С. П., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2019 року та на постанову Харківського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», керівника Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» Курмаза Юрія Петровича про розірвання договору про надання телекомунікаційних послуг, визнання дій неправомірними, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укртелеком» про розірвання договору про надання телекомунікаційних послуг, визнання дій неправомірними, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в обґрунтування якого посилався на те, що 24 січня 2018 року між позивачем та відповідачем була укладена угода щодо надання послуги користування пакетом Інтернет та ТП «Вільний» по акції щодо сплати за послуги певного часу, проте, йому довелося сплачувати повну вартість за весь час, тобто умови акції до нього не застосовувались. Фахівці «Укртелекому» постійно стверджували про подорожчання вартості на їх послуги та вимагали підвищену сплату за послуги про що свідчать фіскальні чеки про сплату. Також, з січня 2019 року при сплаті вартості послуг через банкомати встановлені в приміщенні центру обслуговування абонентів по АДРЕСА_1 почав стягуватися комісійний збір з будь-якої суми в розмірі 2 грн., тобто вартість послуги зросла, що не було передбачено угодою. З цього приводу позивач неодноразово звертався до посадової особи ПАТ «Укртелеком», однак, відповіді не отримав. Відтак, просив суд розірвати угоду про надання послуг ПАТ «Укртелеком» без сплати коштів за користування наданими приладами у зв`язку з порушенням умов угоди ПАТ «Укртелеком», що полягає у завищенні вартості послуг у вигляді сплати комісійного збору, застосувати наслідки розірвання угоди та стягнути з ПАТ «Укртелеком» на його користь матеріальну шкоду при сплаті коштів за послуги через банкомат за січень, лютий, березень, квітень, травень місяці, що склало суму 10 гривень, заграти на звернення з заявою до керівника ПАТ «Укртелеком» рекомендованим листом вартістю 17 гривень; просив визнати дії ПАТ «Укртелеком» неправомірними, у зв`язку з порушенням умов угоди та Закону України «Про звернення громадян».

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року, відмовлено у задоволенні позову.

05 березня 2020 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2019 року та на постанову Харківського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

В пункті 8 статті 129 Конституції України зазначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01 січня 2020 року встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 грн.

Зі змісту рішення суду першої інстанції вбачається, що у даній справі позивачем заявлена ціна позову у розмірі 27 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102*100=210 200).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей. Однак, таких доводів касаційна скарга не містить.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Зазначена справа є справою малозначною в силу закону та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

З урахуванням вищенаведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню, випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не встановлено, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 листопада 2019 року та на постанову Харківського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», керівника Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» Курмаза Юрія Петровича про розірвання договору про надання телекомунікаційних послуг, визнання дій неправомірними, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді А. А. Калараш

В. М. Сімоненко

С. П. Штелик