печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2020 р. Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Вовк С. В.,

при секретарі судового засідання - Шевченко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Приятельчук Валентина Анатоліївна, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вказана справа.

Представник позивача подала до суду заяву про забезпечення позову, у якій просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , та заборони реєстрації місця проживання/перебування будь-яких осіб в цій квартирі.

Заява обґрунтовувалась тим, що станом на момент прийняття спадщини ОСОБА_1 , квартира АДРЕСА_1 на праві власності була зареєстрована за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Управлінням справами національної академії наук України 05 липня 1995 року.

ОСОБА_1 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що спадкова квартира після прийняття нею спадщини відчужена невідомими особами на користь ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу від 02 грудня 2019 року.

Позивач стверджує, що ОСОБА_5 їй не відома, не є родичем її померлого племінника ОСОБА_4 , а отже відчуження спадкового майна після прийняття спадщини ОСОБА_1 є незаконним.

Згідно з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 21 березня 2019 року за даними Спадкового реєстру, зареєстрованих заповітів та спадкових договорів від імені ОСОБА_4 , виявлено не було.

Як вбачається з довідки у спадковій справі № 127/02-14 від 06 вересня 2019 року, виданої приватним нотаріусом Приятельчук В. А., інших заяв крім ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 не надходило.

Наведене свідчить про те, що невідомі особи за попередньою змовою протиправно заволоділи спадковим майном, яке належить ОСОБА_1 на праві спадщини після смерті ОСОБА_4 , а саме квартирою АДРЕСА_1 , що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України. З цього приводу позивач звернулась із заявою про вчинення кримінального правопорушення до Печерського УП ГУНП в м. Києві.

Згідно з приписами частини другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої та частини другої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, відповідно до роз`яснень у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір, а невжиття заходів забезпечення позову шляхом арешту спірної квартири впливатиме на ефективність захисту та унеможливить виконання гіпотетичного рішення суду про задоволення вимог позову про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, оскільки новим власником квартири є особа, яка не приймає участі у справі та має змогу відчужити майно на користь третіх осіб та/або зареєструвати в квартирі місце проживання будь-якої особи.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви, а відтак заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 261 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Приятельчук Валентина Анатоліївна, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Заборонити реєстрацію місця проживання/перебування будь-яких осіб в квартирі АДРЕСА_1 .

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень, її оскарження не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги на ухвали суду щодо забезпечення позову до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги, їх подання не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом.

Суддя С. В. Вовк