Справа № 564/3361/19
Костопільський районний суд Рівненської області у складі:
головуючий суддя Левчук В.В.
секретар судового засідання Зберун К.Ф.
позивача - не з`явився
відповідача - не з`явився
Рівненська міська рада звернулась до Костопільського районного суду Рівненської області з цивільним позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину у сумі 3393 грн. 39 коп.
В обґрунтування позовних вимог, вказує на те, що ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 24.09.2019 у справі №564/2587/19 встановлено, що ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України. Потерпілим від вказаного правопорушення був ОСОБА_2 , який отримав внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 тілесні ушкодження та перебував у зв`язку з цим на стаціонарному лікуванні у стоматологічному (щлх) відділенні Комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради з 02.09.2019 по 19.09.2019, а саме 7 ліжко-днів. Сума витрат на лікування ОСОБА_2 склала 3393,39 грн. вказує, що Комунальне некомерційне підприємство «Центральна міська лікарня» перебуває у комунальній власності міста та фінансується з місцевого бюджету, а тому кошти повинні бути стягнуті саме на користь виконавчого комітету Рівненської міської ради, оскільки неповернення вказаних коштів призводить до втрат місцевого бюджету. Просить стягнути на користь Рівненської міської ради 3393,39 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.
Позивач не забезпечив явку повноважного представника в судове засідання, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Відповідач в черговий раз в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив та не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином.
Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.4 ст.223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене,дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних, доказів та постановити заочне рішення.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.
Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 24.10.2019 року у справі № 564/2587/19 встановлено, що 01 вересня 2019 року, близько 23:00 год., ОСОБА_1 , перебиваючи біля кафе «Добриня» в с.Злазне Костопільського району Рівненської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин в ході словесного конфлікту із ОСОБА_2 , умисно наніс останньому один удар кулаком правої руки по в ліву частину обличчя, внаслідок чого ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи в ділянці лівого кута, які за ступенем тяжкості відносяться до середніх.
Ухвалою також встановлено, що своїми умисними діями, які виразились у спричиненні середньої тяжкості тілесних ушкоджень, ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 Кримінального кодексу України.
Ухвала суду набрала законної сили 01.11.2019 року.

Відповідно до листа Комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради від 17.10.2019 року №1-9/2805, адресованого Костопільському відділу Здолбунівської місцевої прокуратури, ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні у стоматологічному (щлх) відділенні з 02.09.2019 по 19.09.2019, що складає 7 ліжко-днів і сума витрат на лікування становить 3393,39 грн.

Комунальне некомерційне підприємство «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради здійснює господарську некомерційну діяльність спрямовану на досягнення соціальних та інших результатів без мети одержання прибутку і власником підприємства є територіальна громада міста Рівного в особі Рівненської міської ради, що підтверджується Статутом Комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради та відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 30.08.2018.

На момент звернення позивача до суду витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого ОСОБА_2 відповідачем не відшкодовані.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст.1191 Цивільного кодексу України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину.

Відповідно до ч.1 ст.1206 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Відповідно до ч.7 ст.128 Кримінального процесуального кодексу України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до абз.2 п.3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 р. N 545, у разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ст.18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, доводів повивача не спростував.

Відтак, суд дійшов висновку, що понесені Комунальним некомерційним підприємством «Рівненська міська лікарня» Рівненської міської ради витрати в сумі 3393,39 грн. на лікування потерпілого ОСОБА_2 , який отримав тілесні ушкодження внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 підлягають стягненню з відповідача на користь Рівненської міської ради, а тому позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно приписів пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1921 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 289, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Рівненської міської ради (м.Рівне, вул.Соборна 12а, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину у сумі 3393 грн. 39 коп. - задоволити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Рівненської міської ради () витрати на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в сумі 3393 /три тисячі триста дев`яносто три/ гривні 39 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ) в дохід держави 1921/одна тисяча дев`ятсот двадцять одна/ гривня судового збору за подання позовної заяви.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

У зв`язку із неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершився розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного заочного судового рішення - 02.04.2020.

СуддяВ. В. Левчук