Ухвала

Іменем України

07 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 401/1824/17

провадження № 61-5227ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Курило В. П.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 19 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Світловодський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про стягнення неповністю сплачених аліментів та пені за несвоєчасну сплату аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Світловодський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, про стягнення неповністю сплачених аліментів та пені за несвоєчасну сплату аліментів.

Заява мотивована тим, що рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2017 року ухвалено на підставі неповних даних щодо розміру боргу зі сплати аліментів, який після розгляду справи був уточнений в розрахунку державного виконавця № 3739 від 26 лютого 2019 року. Розрахунки суду були здійснені на підставі розрахунку державного виконавця від 17 листопада 2017 року № 674/2 за період з 01 квітня 2015 року по 31 травня 2017 року, з урахуванням того, що відповідач офіційно не був працевлаштований. Заявник також зазначала, що при ухваленні рішення суд помилково послався на правові висновки Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року, які були скасовані Верховним Судом 25 квітня 2018 року, як такі, що прямо суперечать змісту статті 196 СК України.

Посилаючись на викладені обставини, просила заяву задовольнити.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2019 року у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами відмовлено.

Не погоджуючись з указаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 19 лютого 2020 року ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2019 року про відмову в перегляді рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2017 року за нововиявленими обставинами залишено без змін.

Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими обставинами у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

У березні 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій під час розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не надали належної правової оцінки доказам, що мають значення для вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суди попередніх інстанцій установили, що рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Світловодський міськрайонний відділ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області про стягнення неповністю сплачених аліментів та пені за несвоєчасну сплату аліментів, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 4 034,50 грн за період з 01 квітня 2015 року до 31 травня 2017 року.

Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2018 року рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 22 травня 2019 року постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2018 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В решті рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2018 року залишено без змін.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 20 серпня 2019 року рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2017 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів задоволено частково, стягнуто пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 30 328,25 грн.

Вказане судове рішення в касаційному порядку сторонами не оскаржувалось.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Враховуючи зазначене, розрахунок державного виконавця від 26 лютого 2019 року № 3739 не є нововиявленою обставиною, а фактично є новим доказом, тому він не може бути підставою для перегляду судового рішення.

Крім того, зміни в законодавстві також не є підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Встановивши, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 не є нововиявленими, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

За правилами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, а зводяться до незгоди заявника з їх змістом.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 19 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Світловодський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про стягнення неповністю сплачених аліментів та пені за несвоєчасну сплату аліментів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

В. П. Курило