УХВАЛА

01 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 203/3524/18

провадження № 61-5834ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 15 серпня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Тез Тур», треті особи: приватне підприємство «Сталкер», товариство з обмеженою відповідальністю «Авіаційна компанія «Роза вітрів», про стягнення збитків, компенсації, пені та моральної шкоди, інфляційних витрат та трьох відсотків річних,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2018 року позивачі звернулися до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Тез Тур» (далі - ТОВ «Тез Тур»), треті особи: приватне підприємство «Сталкер» (далі - ПП «Сталкер»), товариство з обмеженою відповідальністю «Авіаційна компанія «Роза вітрів» (далі - ТОВ «Авіаційна компанія «Роза вітрів»), у якому, з урахуванням уточнень, просила стягнути з відповідача на їх користь солідарно збитки в сумі 21 676 грн 51 коп., грошову компенсацію за відмову від перевезення в сумі 39 167 грн 14 коп., пеню в розмірі 112 697 грн 40 коп., моральну шкоду в сумі 20 000 грн, інфляційні витрати в сумі 9 654 грн 39 коп., проценти в сумі 15 365 грн 84 коп.

Рішенням Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 15 серпня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 15 серпня 2019 року залишено без змін.

28 березня 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 15 серпня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2020 року встановлено у розмірі 2102 грн.

Предметом позову ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в інтересах якого діє ОСОБА_1 до ТОВ «Тез Тур» є стягнення збитків, компенсації, пені та моральної шкоди, інфляційних витрат та трьох відсотків річних у загальному розмірі 218 561 грн 54 коп., у зв`язку з чим, ціна позову у справі № 203/3524/18 не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та в силу положень 2 частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у вказаній справі оскарженню не підлягають.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на наявність обставин, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки справа становить виняткове значення для заявника, а також касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Разом з тим, перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що справа становить виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, так і для висновку про те, що розгляд справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної правозастосовчої практики.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 15 серпня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 15 серпня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Тез Тур», треті особи: приватне підприємство «Сталкер», товариство з обмеженою відповідальністю «Авіаційна компанія «Роза вітрів», про стягнення збитків, компенсації, пені та моральної шкоди, інфляційних витрат та трьох відсотків річних відмовити.

Судді:М. Є. Червинська
С. Ю. Бурлаков
В. М. Коротун