24.03.2020 Справа № 696/510/19
№ 2/696/129/20
24.03.2020 м. Кам`янка
Кам`янський районний суд Черкаської області
у складі: головуючого судді - Шкреби В.В.,
за участі: секретаря судового засідання - Луцаєвської Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янка цивільну справу за позовом Заступника керівника Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області (знах. по вул. Ю. Кондратюка, б. 25, в м. Сміла Черкаської області) в інтересах держави в особі Управління соціального захисту населення Кам`янської районної державної адміністрації Черкаської області (знах. по вул. Декабристів, б. 2 в м. Кам`янка Черкаської області) до ОСОБА_1 (прож. по АДРЕСА_1 ) про стягнення надмірно виплачених коштів,
Однак, отримавши вказаний дохід, ОСОБА_1 при заповненні декларації приховала факт його отримання та не відобразила дані відомості у розділі доходи. Таким чином, безсумнівним є те. що ОСОБА_1 надавши недостовірні відомості, приховавши обставини, які впливають на виплату державної допомоги, отримала за рахунок Держаного бюджету України за період з 01.02.2018 по 31.07.2018 кошти за призначеною допомогою на дітей одиноким матерям у розмірі 10 662.42 грн.
Ухвалою судді Кам`янського районного суду Черкаської області від 20 січня 2020 року по справі відкрито провадження та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження.
В судове засідання прокурор не з`явився, до суду надійшла заява в якій просить справу розглянути без його участі, де також зазначає, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду.
Представник Управління соціального захисту населення Кам`янської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, однак до суду надійшла заява від начальника управління Коваленко В.В., в якій вона просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо їх задоволення.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про час, день та місце судового засідання був повідомлялася у встановленому законом порядку належним чином відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, про що свідчить виклик відповідача на офіційному веб-сайті Кам`янського районного суду Черкаської області від 16.03.2020 року.
Відповідно до ч.11ст.128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.
Суд, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
У суді встановлено, що згідно з заявою про призначення всіх видів соціальної допомоги від 02.02.2018 ОСОБА_1 просила управління соціального захисту населення Кам`янської районної державної адміністрації призначити їй допомогу на дітей одиноким матерям (а.с. 5-6).
Згідно з рішенням управління соціального захисту населення Кам`янської районної державної адміністрації про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 12.02.2018 було вирішено призначити ОСОБА_1 допомогу на дітей одиноким матерям з 01.02.2018 по 31.07.2018 в розмірі 1763.07 грн. (а.с. 7).
Позивачем проведено перевірку правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлових субсидій та соціальної допомоги, результати якої зафіксовані в акті від 14.03.2019 №171/06-33 (а.с. 14).
За результатами перевірки встановлено, що ОСОБА_1 при зверненні із заявою про призначення допомоги на дітей одиноким матерям (з урахуванням доходів) та заповненні декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги (далі декларація), що додана до цієї заяви, приховала обставини, що впливають на виплату такої допомоги в частині розміру отриманих доходів за попередні 6 місяців, внаслідок чого останній надмірно виплачені кошти за період з 01.02.2018 по 31.07.2018 в сумі 10 662,42 грн.
20.12.2017 між ОСОБА_1 як власником та ТОВ «Олімп» як землекористувачем укладено договір про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) за умовами якого власник передає користувачу на 49 років право платного користування вищевказаної земельної ділянки (а.с. 11-13).
Згідно п. 2.2 договору плата за таке користування становить 50 613,75 грн., які власник отримала у повному обсязі під час укладення договору (п. 2.3 договору), тобто 20.12.2017.
Таким чином ОСОБА_1 надавши недостовірні відомості, приховавши обставини, які впливають на виплату державної допомоги, отримала за рахунок Держаного бюджету України за період з 01.02.2018 по 31.07.2018 кошти за призначеною допомогою на дітей одиноким матерям у розмірі 10 662.42 грн.
На адресу боржника позивачем двічі направлялися повідомлення про наявність переплати, яка підлягає поверненню, зокрема повідомлення від 18.03.2019 та від 03.04.2019. однак жодних дій на повернення коштів відповідач не вчинила (а.с. 18-19).
Відповідно до п.3 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Водночас, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.
Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.
Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).
Положення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".
Відповідно до частини третьої статті 23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".
У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.
Наведена позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 25.09.2018 у справі №822/238/15, 19.03.2019 у справі № 910/2491/18.
Аналіз частини третьої ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:
- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;
- у разі відсутності такого органу.
Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються. У першому випадку прокурор набуває права на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
"Нездійснення захисту" має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, яка проте є неналежною.
"Неналежність захисту" може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, передбачає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.
Згідно ст. 4 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» покриття витрат на виплату державної допомоги сім`ям з дітьми здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів.
Згідно з п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» № 1751 від 27.12.2001, призначення і виплата державної допомоги сім`ям з дітьми здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за зареєстрованим місцем проживання або місцем фактичного проживання заявника.
Управління соціального захисту населення Кам`янської районної державної адміністрації є структурним підрозділом Кам`янської районної державної адміністрації. Одним з основних завдань управління є здійснення нагляду за додержання вимог законодавства під час призначення та виплати державної допомоги.
Отже, управління соціального захисту населення Кам`янської районної державної адміністрації є органом, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Позивач посилається на те, що відповідачем з часу проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення всіх видів державно соціальних допомог та після направлення ОСОБА_1 повідомлення про обов`язок відшкодувати надміру виплачені кошти допомоги, а саме - з 14.03.2019 та до теперішнього часу не було вжито заходів до забезпечення стягнення з ОСОБА_1 надміру виплачених бюджетних коштів. Вказане свідчить про неналежне здійснення управлінням захисту інтересів держави.
Витрата значної суми коштів з Державного бюджету внаслідок неповідомлення ОСОБА_1 протягом тривалого часу про зміну обставин, що впливають на виплату допомоги, а також їх неповернення відповідачем у добровільному порядку, негативно впливає на формування дохідної частини державного бюджету та порушує економічні інтереси держави.
За таких обставин, суд вважає, що у справі наявний передбачений Законом України "Про прокуратуру" виключний випадок, коли прокурор може звернутися до суду за захистом інтересів держави.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (у редакції від 01.01.2003 на момент звернення з заявою про державну допомогу), громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.
Відповідно до ст. 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (у редакції на момент звернення з заявою про державну допомогу), право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері, одинокі усиновителі (які не перебувають у шлюбі), якщо у свідоцтві про народження дитини відсутній запис про батька дитини або запис про батька проведено в установленому порядку за вказівкою матері.
Роботу щодо призначення та виплати державної допомоги сім`ям з дітьми організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.
Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 36 Постанови Кабінету Міністрів України «Про Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» № 1751 від 27.12.2001, допомога на дітей одиноким матерям призначається з місяця, в якому було подано заяву з усіма необхідними документами, та виплачується щомісяця по місяць досягнення дитиною 18-річного віку (якщо діти навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах I-IV рівня акредитації, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) включно. Допомога виплачується протягом шести календарних місяців.
Відповідно до п. 46 Постанови Кабінету Міністрів України «Про Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» № 1751 від 27.12.2001 особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми, у разі виникнення обставин, які призводять до припинення виплати допомоги, зобов`язані у десятиденний строк повідомити про це органи соціального захисту населення. Виплата допомоги припиняється за рішенням органу, що призначає та виплачує цю допомогу з місяця, що настає після місяця, у якому виникли такі обставини.
Відповідно до п. 48 Постанови Кабінету Міністрів України «Про Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» № 1751 від 27.12.2001 органи, що призначають і виплачують державну допомогу сім`ям з дітьми, мають право у разі потреби перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення допомоги.
Відповідно до п. 49 Постанови Кабінету Міністрів України «Про Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» № 1751 від 27.12.2001 особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми, зобов`язані повідомляти органи, що призначають і виплачують зазначену допомогу, про зміну всіх обставин, які впливають на виплату державної допомоги (зміни у складі сім`ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї тощо). Суми державної допомоги сім`ям з дітьми, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно із законом.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Виходячи з вищезазначеного, суд вважає встановленим, що через неповідомлення обставин, які вплинули на виплату допомоги одиноким матерям, ОСОБА_1 незаконно отримано державну допомогу одиноким матерям у розмірі 10 662,42 грн.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також мають бути присудженні понесенні останнім витрати по оплаті судового збору в розмірі 1921 гривні 00 копійок.
Керуючись ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 1, 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (у редакції від 01.01.2003), ст. 1166 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 142, 263-265, 274-279, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд
Позов Заступника керівника Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області (знах. по вул. Ю. Кондратюка, б. 25, в м. Сміла Черкаської області) в інтересах держави в особі Управління соціального захисту населення Кам`янської районної державної адміністрації Черкаської області (знах. по вул. Декабристів, б. 2 в м. Кам`янка Черкаської області) до ОСОБА_1 (прож. по АДРЕСА_1 ) про стягнення надмірно виплачених коштів - задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасником справи до або через Кам`янський районний суд Черкаської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя: В.В. Шкреба