Справа № 214/227/20
01 квітня 2020 року м. Кривий Ріг
Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Євтушенка О.І., секретар судового засідання - Єременко К.С.,
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Горбенко Інни Василівни до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Представники: від позивача - адвокат Горбенко І.В.
Адвокат Горбенко І.В., діючи від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовною заявою шляхом направлення поштовою кореспонденцією 11 січня 2020 року (надійшла до суду 17 січня 2020 року), уточнивши вимоги, просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 ; здійснити розподіл судових витрат.
Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу. У належному їй житловому приміщенні значаться зареєстрованими її рідний син ОСОБА_3 , його дружина ОСОБА_2 , їх донька ОСОБА_4 . Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2016 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано. Судовим рішенням встановлено, що з грудня 2015 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. На теперішній час ОСОБА_2 разом з донькою ОСОБА_4 проживають окремо, створивши нову сім`ю. Оскільки зняти з реєстраційного обліку місце проживання ОСОБА_2 в досудовому порядку вона не має можливості, в той час як реєстрація відповідача обмежує її права як одноособового власника житлового приміщення та змушує нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Ухвалою суду від 14 лютого 2020 року позов прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження.
Правом на участь позивач та її представник не скористались, подавши клопотання про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні з підстав, викладених в позові.
Відповідач про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, однак не з`явилась, причини неявки не відомі, відзив на позовну заяву у встановлений строк не подала.
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідача, її неявку до суду без поважних причин, не подання відзиву суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача та її представника проти заочного розгляду справи.
Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.
Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , належної їй на праві приватної власності на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу ВРС №159748, ВРС №159749 від 15 травня 2012 року. Право власності зареєстроване за нею КП «Криворізьке БТІ» 14 грудня 2012 року, запис №272 в книзі 21П-272 (а.с.12, 13).
Як вказувала позивач, що підтверджується довідкою КОМ ДІС «НОВА КОМ» №126 від 10 грудня 2019 року (а.с.15) довідкою Відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради №01.16-13/6/155 від 21 січня 2020 року, в житловому приміщенні з 16 грудня 2013 року та по теперішній час значиться зареєстрованою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Як слідує з рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2016 року (а.с.16), ОСОБА_2 перебувала в шлюбі з ОСОБА_3 - сином позивача ОСОБА_1 з 14 лютого 2009 року, шлюб між ними розірвано в судовому порядку у грудні 2016 року.
Відповідно до акта від 10 січня 2020 року, засвідченого ТОВ «Житлосервіс-КР» (а.с.17), ОСОБА_2 не проживає в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , понад 3 роки, її особисті речі в житловому приміщенні відсутні.
Визначаючи характер спірних правовідносин, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між власником житла та колишнім членом її сім`ї, у зв`язку з чим регулюються ст.405 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
З аналізу положень ст.ст.391, 396 ЦК України слідує, що позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння, на чому також акцентує увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду кримінальних і цивільних справ в п.п.33,34 Постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».
Згідно з ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла в силу наявності особистого сервітуту мають право користування цим житлом відповідно до закону. Натомість, як слідує з положень ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Оскільки відповідач в належному позивачеві житловому приміщенні не проживає понад 1 рік, добровільно обравши собі інше постійне місце проживання після припинення шлюбних стосунків з сином позивача, перешкод в користуванні квартирою їй ніхто не чинив, в той час як реєстрація місця проживання відповідача створює позивачеві перешкоди в користуванні належною їй власністю, обмежуючи майнові права ОСОБА_1 , яка вимушена сплачувати за відповідача додатково комунальні послуги, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог негаторного позову ОСОБА_1 та необхідність їх задоволення із визнанням ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
При цьомусуд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є достатньою правовою підставою для зняття її з реєстрації місця проживання. Положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 840 грн. 80 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору (а.с.7).
Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 273, 279, 280-284, 287, 354, 355, п.15 Перехідних положень ЦПК України, суд, -
Уточнені позовні вимоги представника ОСОБА_1 - адвоката Горбенко Інни Василівни до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Рішення є підставою для зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку місця проживання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його проголошення не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 .

Адвокат Горбенко Інна Василівна , АДРЕСА_3 .

ОСОБА_2 , РНОКПП невідомий, зареєстрована: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення складено та підписано 01 квітня 2020 року.

Суддя О.І. Євтушенко