Єдиний унікальний номер: 223/1189/19
Провадження номер: 2/223/89/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 р. м. Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі: головуючого - судді Дочинець С.І., при секретарі Лифенко Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у приміщенні Вугледарського міського суду Донецької області, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 03 вересня 2019 року їй належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 . Відповідно до договору купівлі-продажу зазначену квартиру позивачка придбала у відповідача ОСОБА_2 , який на момент укладення даного договору був єдиним власником об`єкту купівлі-продажу та зареєстрований у відповідній квартирі. Однак, відповідач, як колишній власник квартири, з 03 вересня 2019 року втратив право користування житловим приміщення, але не знявся з реєстрації місця проживання з вказаної квартири, що на даний час унеможливлює позивачку як власника квартири повністю розпоряджатись своєю власністю. Отже, відповідач зареєстрований, але не мешкає у спірній квартирі, не є членом сім`ї позивачки, а тому втратив право користування відповідною квартирою та повинен був знятися з реєстраційного обліку, чим порушив права ОСОБА_1 щодо володіння, користування та розпорядження її майном. Позивачка на даний час змушена нести додаткові витрати на утримання свої власності, а саме сплачувати за житлово-комунальні послуги, які нараховуються від числа зареєстрованих осіб.

Тому, ОСОБА_1 просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1 , з 03 вересня 2019 року.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується довідкою про доставку СМС-повідомлення щодо документу «Судова повістка про виклик до суду», розпискою про отримання судової повістки про виклик до суду (а.с. 34, 35). Від представника позивачки ОСОБА_3 на адресу суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Згідно доповідних кур`єра Вугледарського міського суду Донецької області від 03 січня 2020 року, від 27 лютого 2020 року, та довідки оператора поштового зв`язку про повернення поштового відправлення за адресою проживання відповідача, зазначеною в позові та підтвердженою листом-відповіддю Відділу державної реєстрації Вугледарської міської ради №07-18/1089 від 25 листопада 2019 року, вручити судові повістки останньому про виклик до суду виявилось не можливим, оскільки фактично ОСОБА_2 за даною адресою відсутній (а.с. 23, 27, 38, 41).

У зв`язку з викладеним Вугледарським міським судом Донецької області, з метою виклику відповідача в судове засідання та повідомлення про місце, дату та час розгляду справи, розміщено оголошення від 24 грудня 2019 року та від 21 лютого 2020 року на офіційній веб-сторінці Вугледарського міського суду Донецької області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (а.с. 30, 36).

Однак, відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

Від відповідачки не надходило клопотань про розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі доказами та документами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) №02370 від 21 січня 2001 року квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с. 9).

Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 від 31 липня 2019 року, виданого ТОВ «Бюро технічної інвентаризації 2015» м. Вугледар, замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_2 (а.с. 10-11).

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 03 вересня 2019 року серії ННХ №958381 ОСОБА_2 як продавець, передав у власність належну йому на праві особистої приватної власності, а ОСОБА_1 , як покупець прийняла у приватну власність квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №179608097 від 03 вересня 2019 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с. 13).

Відповідно до довідки №583 від 10 жовтня 2019 року, виданої Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Троянда-Вугледар», ОСОБА_2 зареєстрований, але не мешкає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 8).

Як вбачається з домової книги для прописки громадян ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 14-15).

Згідно статті 41 Конституції України Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації.

Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі №521/6687/17.

В межах даної цивільної справи, відповідачем ОСОБА_2 не надано до суду відзив на позов або зустрічний позов, а також не надано жодного доказу, на підставі якого суд, мав би можливість встановити, чи наявні у останнього будь-які правові підстави для проживання у спірній квартирі.

Враховуючи зазначене, приймаючи до уваги, що відповідач, який не є членом сім`ї власниці спірної квартири - ОСОБА_1 , не є власником/співвласником спірної квартири, однак зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та не бажає добровільно знятися з реєстраційного обліку за зазначеною адресою, що перешкоджає ОСОБА_1 вільно користуватись та розпоряджатись належним їй нерухомим майном, зважаючи, що будь-яких правових підстав для проживання відповідача у спірній квартирі судом встановлено не було, а тому суд вважає доцільним задовольнити позов в повному обсязі та визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_1 , з часу укладення договору купівлі-продажу, а саме з 03 вересня 2019 року.

Оскільки, відповідно до вимог статті 279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України ст. ст. 316, 317, 319, 321, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 76, 77, 247, 258, 279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 , з 03 вересня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Вугледарський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області Дочинець С.І.