РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2020 року

м. Рівне

Справа № 556/1533/19

Провадження № 22-ц/4815/392/20

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Поровський В.А.

Рішення ухвалене в смт. Володимирець Рівненської області

Дата ухвалення повного тексту рішення не зазначено

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Полюхович О.І. на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 02 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 року, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Позов мотивує тим, що сторони перебували у шлюбі, в якому народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Близько двох років тому ОСОБА_1 залишила сім"ю і зайнялася волонтерською діяльністю. У подальшому влаштувалася на контрактну військову службу. На даний час дитина офіційно зареєстрована в АДРЕСА_1 . Проте, фактично, без реєстрації, на протязі останніх трьох місяців проживає разом з позивачем в будинку його батьків, перебуває на його утриманні, що стверджується актом обстеження умов проживання від 09.08.2019.

Зазначає, що відповідачка на протязі двох останніх років з дитиною не проживає, не доглядає її, не утримує і матеріальної допомоги на її утримання не надає.

Просить стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 02 січня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, в решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Полюхович О.І. вважає оскаржуване судове рішення незаконним та необґрунтованим, через неповне з`ясування судом обставин , що мають значення для вирішення справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків суду дійсним обставинам справи, неправильним застосуванням судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Повідомляє, що на даний час не вирішено питання про те, з ким буде проживати дитина після розірвання шлюбу сторонами. Зокрема, відповідно до ухвали суду від 10.05.2019 у справі 3556/600/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, зупинено провадження в даній справі в частині вирішення питання про залишення дитини на проживання з батьком.

Вказує, що сам по собі факт того, що нині дитина тимчасово перебуває з батьком, а мати з поважних причин не знаходиться поряд з дитиною, бо проходить військову службу, про що вказано нижче, не підтверджує обставини заявленого позову неутримання матір`ю своє ї дитини, та не надає право позивачу на стягнення в його користь з матері дитини аліментів на її утримання.

До того ж місце проживання ОСОБА_4 зареєстровано з її матір`ю, тобто відповідачем, що підтверджується відповідною довідкою про реєстрацію місця проживання дитини, яка додана до матеріалів справи.

Вказує, що жодних доказів на підтвердження того, що дитина перебуває на утриманні позивача, а відповідач її не утримує до суду не надходило. Разом з тим, суд першої інстанції не надав оцінки факту відсутності доказів утримання позивачем своєї дочки. Акт обстеження житлових умов є неналежним доказом на підтвердження таких обставин, оскільки не підтверджує те, що саме позивач утримує дитину. При тому, що позивач не має власного житла. Наразі він проживає у будинку своєї матері.

Також вважає, що суд першої інстанції не надав правовий аналіз тому, що на даний час дитина вимушено має проживати не з її мамою, оскільки остання перебуває на службі у Збройних Силах України.

Окрім того, зазначає, що суд першої інстанції взагалі не врахував обставину того, що дитина має власні доходи, отримує пенсію як дитина-інвалід. Жодних доказів на підтвердження того, що позивач дані кошти витрачає на дитину, або їх недостатньо для проживання дитини, позивач суду не надав.

ОСОБА_1 стверджує, що все, що для дитини потрібно, вона для неї вже купила та продовжує купувати, тобто забезпечує дитину в натуральній формі.

Серед іншого, вважає, що суд першої інстанція не обґрунтував своє рішення і в частині розміру аліментів, які ним було присуджено. Суд встановив 1/3 з усіх заробітків відповідача, проте не вказав, що таке 1/3 - це частина чи частка. Між тим 1/3 частка від заробітку відповідача, з урахуванням положень СК України, присуджується при наявності двох дітей, тобто по 1/6 частці на кожну дитину, а не на одну дитину.

Також вважає, що суд першої інстанції прийняв незаконне рішення в частині стягнення з відповідачки судового збору, оскільки остання звільнена від його сплати відповідно до п.13 ч.1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" як учасник бойових дій.

Покликаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк не надходив.

Згідно з ч.13 ст.7, ч.1ст.274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , подана представником - адвокатом Полюхович О.І. підлягає до часткового задоволення таких підстав.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки на даний час дитина проживає зі своїм батьком і він несе витрати по її утриманню, то згідно норми ст. 181 СК України має право звернутись до суду про стягнення аліментів на утримання дитини.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України з 27.09.1991 року, «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансові можливостей».

За нормами частин 1 та 2 ст.141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Судом установлено, що сторони перебували у шлюбі та згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , виданого Відділом ДРАЦС Володимирецького РУЮ у Рівненській області, ОСОБА_2 є батьком, а ОСОБА_5 є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Згідно з медичного висновку №118 від 21.12.2012, ОСОБА_5 являється дитиною-інвалідом з дитинства віком до 18 років (а.с.7).

Згідно з Акту обстеження умов проживання від 09 серпня 2019 року за адресою : АДРЕСА_2 , встановлено, що даною адресою проживають і мають постійне місце реєстрації ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . В результаті проведеної бесіди дитина повідомила, що зараз проживає з батьком, бо мама на війні (а.с.9).

Із довідки про реєстрацію місця проживання особи №2965 від 03.09.2019, наданої Володимирецькою селищною радою, вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 (а.с.25).

Відповідно до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, способи виконання батьками такого обов`язку визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Враховуючи наведені норми Закону, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки.

Доводи апеляційної скарги, що на даний час не вирішено питання про те, з ким буде проживати дитина після розірвання шлюбу сторонами. Зокрема, що відповідно до ухвали суду від 10.05.2019 у справі №556/600/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, зупинено провадження в даній справі в частині вирішення питання про залишення дитини на проживання з батьком, не підтверджені належними та допустимими доказами. Також, ухвала суду від 10.05.2019 у справі №556/600/19 відсутня в ЄДРСР. Варто зазначити, що у справі №556/600/19 вирішувався лише спір про розірвання шлюбу. Крім того, у разі зміни обставин та визначення місця проживання дитини з матір`ю, остання матиме право на звернення із вимогою про припинення стягнення таких виплат та стягнення аліментів на свою користь.

Також слід зазначити, що інтереси малолітньої дитини та її нагальні потреби в харчуванні та щоденному догляді не можуть очікувати вирішення спору між її батьками, щодо визначення місця її проживання. Вирішуючи спір місцевий суд виходив із існуючого факту проживання дитини з батьком на даний час.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що сам по собі факт того, що нині дитина тимчасово перебуває з батьком, а мати з поважних причин не знаходиться поряд з дитиною, бо проходить військову службу, не підтверджує обставини заявленого позову неутримання матір`ю своє ї дитини, та не надає право позивачу на стягнення в його користь з матері дитини аліментів на її утримання, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання доньки, то кошти на її утримання (аліменти) присуджує суд.

Крім того, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не врахував обставину того, що дитина має власні доходи, отримує пенсію як дитина-інвалід, оскільки судом першої інстанції було вірно відмічено, що матеріальна допомога, яку отримує дитини, яка має статус дитини-інваліда, надається державою на понесення додаткових витрат на її лікування та оздоровлення і не звільняє батьків від обов`язку утримувати дитину.

Натомість, колегія суддів бере до уваги доводи апеляційної скарги, про те, що суд першої інстанції не обґрунтував своє рішення в частині розміру аліментів, які ним було присуджено.

За приписами ч. 1 ст. 184 СК України підставами, за яких суд має право визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі є нерегулярність, мінливість доходу платника аліментів, одержання ним частини доходу в натурі, а також інші обставини, що мають істотне значення. Матеріали справи не містять доказів наявності передбачених ч. 1 ст. 184 СК України обставин для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

За таких обставин, виходячи з положень ст. 183 СК України з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у частці від всіх видів його заробітку (доходів).

Колегія суддів не може погодитись із висновком щодо визначення судом першої інстанції розміру аліментів; всупереч положенням ст.213 ЦПК України визначаючи розмір аліментів що стягуються, суд першої інстанції належним чином його не обґрунтував і відсутні міркування суду щодо визначеної ним частки заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти та яка на переконання апеляційного суду є завищеною.

Так, судом першої інстанції не було взято до уваги приписи статті 182 Сімейного кодексу України, що регламентує обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Визначаючи розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , колегія суддів враховуючи потреби дитини у матеріальній допомозі матері, її матеріальне становище, керуючись засадами справедливості, добросовісності та розумності (ч.9 ст.7 СК України), вважає за необхідне визначений судом першої інстанції розмір аліментів змінити, зменшивши їх з 1/3 усіх видів заробітку відповідача до 1/4 частини її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду щодо визначення розміру аліментів обставинам справи, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції в частині розміру частки аліментів.

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що відповідачка звільнена від сплати судового збору, відповідно до п.13 ч.1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" як учасник бойових дій, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з неї судових витрат, які складаються із судового збору в розмірі 768,40 грн., підлягає до скасування з віднесенням даних втрат на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Полюхович О.І. задовольнити частково.

Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 02 січня 2020 року змінити в частині розміру частки аліментів та скасувати в частині стягнення судового збору.

Стягнути ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Судові витрати за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції віднести на рахунок держави.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 02 квітня 2020 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С.Шимків