Справа №949/1870/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2020 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

при секретарі судових засідань Пінчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Столинського району Брестської області Республіки Білорусь від 30 листопада 2015 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2019 року до Дубровицького районного суду Рівненської області через Головне територіальне управління юстиції у Рівненській області надійшло клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Столинського району Республіки Білорусь від 30 листопада 2015 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

18 грудня 2019 року на адресу боржника ОСОБА_2 було направлено письмове повідомлення про надходження вказаного клопотання та надано місячний строк з часу отримання повідомлення для подачі можливих заперечень проти клопотання.

У встановлений судом строк заперечень проти клопотання ОСОБА_2 не надав.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, подавши заяву про розгляд клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Столинського району Республіки Білорусь від 30 листопада 2015 року про стягнення з нього аліментів без його участі. При цьому у своїй заяві зазначив, що заперечує проти задоволення клопотання ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши зміст клопотання, встановивши відповідність вимогам чинного законодавства України, суд прийшов до висновку про обґрунтованість клопотання стягувача про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду і вважає, що воно підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 462 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

На даний час між Україною і Республікою Білорусь чинна Конвенція "Про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам", підписана країнами-учасницями СНД в м. Мінську 22.01.1993 року та ратифікована Україною Законом України "Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах" від 10.11.1994 року №240/94-ВР (далі - Мінська Конвенція).

Відповідно до ч. 2 ст. 54 Мінської Конвенції, суд, який розглядає клопотання про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення, обмежується встановленням того, що передбачені цією Конвенцією умови додержано. У такому випадку суд постановляє рішення про примусове виконання.

У відповідності до ч. 1 ст. 463 ЦПК України, рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 464 ЦПК України, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 466 ЦПК України, до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст.ст. 81, 82 Закону України "Про міжнародне приватне право", в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили. Визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Пленум Верховного Суду України у п. 1 своєї Постанови від 24.12.1999 року №12 "Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України" роз`яснив, що розгляд судами клопотань про визнання і виконання рішень іноземних судів є особливою формою взаємної правової допомоги, яка надається Україною та іншими державами учасницями відповідних міжнародних договорів.

Суд, який розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. У випадку, якщо умови дотримані, суд виносить рішення про примусове виконання. Порядок примусового виконання визначається за законодавством Сторони Договору, на території якої повинно бути здійснене примусове виконання.

Судом встановлено, що рішенням суду Столинського району Республіки Білорусь від 30 листопада 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 33% заробітку або іншого доходу щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи стягнення з 11 травня 2015 року та до повноліття дітей.

Вказане рішення суду набрало законної сили 11 грудня 2015 року.

Також з матеріалів справи вбачається, що рішення суду Столинського району Республіки Білорусь від 30 листопада 2015 року на території Республіки Білорусь не виконувалось.

Строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання шляхом подання клопотання про визнання та виконання рішення іноземного суду, у відповідності до вимог ст. 463 ЦПК України, стягувачем дотримано.

Згідно ч. 6 ст. 467 ЦПК України, розглянувши подані документи, суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Враховуючи, що при розгляді даного клопотання про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення суду не встановлені обставини, передбачені статтею 55 Мінської Конвенції та ст. 463 ЦПК України, які б перешкоджали виконанню рішення суду на території України, а також те, що при розгляді клопотання суд обмежується лише встановленням того, що передбачені Мінською Конвенцією умови додержано, суд вважає клопотання обґрунтованим, а вказане рішення таким, що підлягає примусовому виконанню на території України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 462-467, 469 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Столинського району Брестської області Республіки Білорусь від 30 листопада 2015 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 задоволити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення суду Столинського району Брестської області Республіки Білорусь від 30 листопада 2015 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 33% заробітку або іншого доходу щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи стягнення з 11 травня 2015 року та до повноліття дітей.

Стягувані суми переводити за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п. 15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Голова Дубровицького

районного суду: З.С.Сидоренко