Постанова

Іменем України

25 березня 2020 року

м. Київ

справа № 346/2178/15-ц

провадження № 61-22817св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - державний виконавець Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Паращук Марія Володимирівна,

заінтересована особа (боржник)- ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 червня 2019 року у складі судді Калинюка О. П. та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Фединяка В. Д., Мелінишин Г. П., Девляшевського В. А.

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст вимог скарги

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Паращук М. В. від 29 жовтня 2018 року про закінчення виконавчого провадження № 51911957.

Скарга мотивована тим, що рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 липня 2016 року зобов`язано ОСОБА_2 провести перебудову добудови до квартири АДРЕСА_1 відповідно до державних будівельних та санітарних норм, а саме відокремити вказану добудову до квартири від будинку № 38 на цій самій вулиці протипожежною стіною 1-го типу.

На виконання рішення суду 02 серпня 2016 року Коломийським міськрайонним судом видано виконавчий лист. Державним виконавцем Паращук М. В. 11 серпня 2016 року відкрито виконавче провадження № 51911957. Однак, з моменту відкриття виконавчого провадження ОСОБА_3 не вчиняла дії для виконання рішення суду, що підтверджує залучений за її ініціативою судовий експерт Максимчина А . Д., який надавав висновки про невиконання боржником рішення суду.

Крім того, згідно з висновком експерта Самулевича В. М. від 10 грудня 2018 року № 30/з рішення суду на даний час не виконано. Отже, винесена постанова про закінчення виконавчого провадження є передчасною.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд визнати незаконною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 29 жовтня 2018 року № 51911957, винесену вказаним державним виконавцем.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 червня 2019 року ОСОБА_1 поновлено строк звернення до суду зі скаргою та скаргу задоволено.

Визнано незаконною та скасовано постанову від 29 жовтня 2018 року про закінчення виконавчого провадження № 51911957, винесену державним виконавцем Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Паращук М. В, щодо примусового виконання виконавчого листа № 346/2178/15, виданого 02 серпня 2016 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області про зобов`язання ОСОБА_2 провести перебудову добудови до квартири АДРЕСА_1 відповідно до державних будівельних та санітарних норм, а саме відокремити добудову до квартири АДРЕСА_1 на цій же вулиці протипожежною стіною 1-го типу.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що примусове виконання виконавчого листа № 346/2178/15, виданого Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області 02 серпня 2016 року на виконання рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 липня 2016 року не виконано. Подані докази з цього приводу є неналежними, оскільки відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» судовий експерт Юзвенко Р. В. не залучалась до участі щодо виконання зазначеного рішення суду, тому не було підстав приймати до уваги складений висновок про виконання рішення суду.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 червня 2019 року - без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції забезпечив повний та всебічний розгляд справи й ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

При цьому апеляційний суд вказав, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована, зокрема, тим, що суд першої інстанції розглянув скаргу за відсутності учасників справи, при цьому не повідомивши його належним чином про дату, час і місце розгляду справи, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення. Апеляційний суд цьому оцінку не надав.

Крім того, вказував на те, що скаргу було подано не стороною виконавчого провадження.

Відзив на касаційну скаргу учасники процесу до суду не подали.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Верховного суду від 06 лютого 2020 року відкрито провадження у справі та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 березня 2020 року справу призначено до розгляду.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Положенням частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно із частинами першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення суду першої інстанції ухвалено з грубим порушенням норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із частинами першою та другою статті 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Судом встановлено, що суд першої інстанції в порушення частини першої статті 450 ЦПК України взагалі не повідомляв ОСОБА_2 , як боржника в виконавчому провадженню, у якому було винесено спірну постанову, про дату, час та місце розгляду скарги.

Відповідно до частин першої та другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, якому взагалі не направлялася судова повістка, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також грубим порушенням вимог статей 128-130, 450 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу, на вказане порушення норм процесуального права судом першої інстанції уваги не звернув та не надав жодної оцінки відповідним доводам заявника.

Крім того, з огляду на подані разом зі скаргою матеріали, стягувачем у виконавчому провадженні № 51911957 є ОСОБА_5 , у той час як скарга була подана ОСОБА_1 та нею ж підписана

При цьому, остання не вказала у скарзі, що вона подається в інтересах ОСОБА_5 та до скарги не було додано відповідних документів, які б підтверджували повноваження ОСОБА_1 на звернення до суду з такою скаргою в інтересах ОСОБА_5 .

Судами попередніх інстанцій вказана обставина також залишена поза увагою та не перевірено, у чиїх інтересах була подана скарга та чи має особа, яка її подала, відповідні повноваження, враховуючи, що право звернутися до суду із скаргою мають саме сторони виконавчого провадження (стаття 447 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із частиною четвертою статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Оскільки ОСОБА_2 обґрунтовує свою касаційну скаргу тим, що суд першої інстанції не повідомив його про розгляд справи та ця обставина підтверджується матеріалами справи, а суд апеляційної інстанції на це уваги не звернув, то оскаржувані судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 червня 2019 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник І. А. Воробйова Б. І. Гулько Р. А. Лідовець Ю. В. Черняк