Провадження № 6/760/288/20
В справі № 760/7361/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2020 року Солом?янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Шпори М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про видачу дубліката виконавчого листа в цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , суд

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з заявою і просить видати дублікат виконавчого листа , виданого 17 серпня 2015 року Солом`янським районним судом м. Києва.

Посилається на те, що 17 серпня 2015 року Солом`янський районний суд м. Києва видав виконавчий документ у справі за позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на користь АБ КБ «Приватбанк».

Вказаний виконавчий документ було втрачено виконавчою службою.

Враховуючи викладене, просить задовольнити заяву.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З точки зору закону дублікатом є документ, що видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта, в даному випадку виконавчого листа.

Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Підставою для видачі дублікату є заява стягувача або подання державного виконавця, в залежності від того, хто втратив оригінал виконавчого документа.

При цьому заявник має повідомити суду обставини за яких його було втрачено та відповідно підтвердити їх доказами.

Судом встановлено, що заочним рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13 липня 2015 року був задоволений позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з відповідача на користь позивача 45 469, 10 гр. заборгованості та 454, 69 гр. судового збору.

На підставі зазначено рішення суду 17 серпня 2015 року був виданий виконавчий лист.

З листа Солом`янського районного ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції у м. Києві № 44232 від 25 лютого 2020 року вбачається, що на виконані у Відділі перебувало виконавче провадження № 48916485 з примусового виконання виконавчого листа № 760/7361/15-ц від 17 серпня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в розмірі 45 923, 79 гр.

10 листопада 2017 року державним виконавцем Журавльовою Є.В. було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу без подальшого виконання.

Виконавчий лист № 760/7361/15-ц від 17 серпня 2015 року було направлено на адресу стягувача.

Станом на 24 лютого 2020 року зазначений виконавчий лист на виконанні у відділі не перебуває.

Враховуючи вище викладене, виконавчий документ вважається втраченим при пересилці.

Відповідно до п 29.31 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України № 173 від 17 грудня 2013 року / із змінами, внесеними згідно з Наказом Державної судової адміністрації № 240 від 28 грудня 2015 року / для виконання судового рішення у цивільній чи адміністративній справі, що набрало законної сили або допущено до негайного виконання, стягувачу за його письмовою заявою видається виконавчий лист.

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, втрату виконавчого листа органами виконавчої служби, суд вважає заяву обґрунтованою.

Суд при цьому також враховує наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд.

Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення права.

Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження.

У Резолюції Парламентської асамблеї Ради Європи 1787/2011 від 02 січня 2011 року зазначено,що виконання рішень Європейського суду з прав людини відзначається існуванням основних системних недоліків, які викликають велику кількість повторюваних висновків щодо порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що серйозно підривають верховенство права.

Щодо України ці проблеми пов`язані, зокрема, з хронічним невиконанням рішень національних судів.

Крім того, за змістом Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, як обов`язковості виконання рішень та розумності строків виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду та рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Крім того, виконання рішення суду - є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З точки зору ст. 2 ЦПК України та рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30 червня 2009 року обов`язковість рішення суду є однією з основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя.

На це ж посилається і Європейський Суд з прав людини в рішеннях «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, «Піалопулос та інші проти Греції» від 15 березня 2001 року та «Іммобільяре Саффі проти Італії».

Виходячи з викладеного вище, заява про видачу дубліката виконавчого листа підлягає задоволенню.

Керуючись п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа № 760/7361/15-ц, виданого 17 серпня 2015 року на виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарженняна ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Л.А.Шереметьєва