Справа № 365/51/20
Номер провадження: 2/365/87/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.04.2020 смт. Згурівка Київської області

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Денисенко Н.О.

секретар

судового засідання Матвієнко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

4 лютого 2020 року (за інформацією про відправлення) представник позивача за довіреністю Гребенюк О.С. звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору від 10.12.2012, без номера, відповідач отримала кредит у розмірі 10000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом та підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг (далі - Умови) та Тарифами Банку складає між сторонами Договір (далі - Договір від 10.12.2012), що підтверджується підписом у заяві та надала право позивачу, відповідно до п. 2.1.1.2.5 та п. 2.1.1.2.6, в будь-який момент змінити кредитний ліміт. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Пунктами 1.1.5.1, 1.1.5.2 Умов для ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» передбачена можливість зміни Тарифів, а також інших невід`ємних частин Договору. Відповідно до Умов позичальник зобов`язується здійснювати погашення кредиту у строки та в розмірах, визначених у п. 2.1.1.3.1 Умов. З 01.04.2019 впроваджені зміни Умов в частині нарахування відсотків, а саме, відповідно до п. 2.1.2.12 в разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, неустойки та виконання інших зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов?язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої заборгованості в розмірі: 86,4 % - для картки «Універсальна», 84 % - для картки «Універсальна голд». Відповідно до п. 2.1.1.3.5 Договору клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав повністю, надавши відповідачу кредит. У порушення ст.ст. 525, 526, 527, 530, 610, 615, 629 ЦК України та умов договору відповідач зобов`язання за цим договором не виконала та ухиляється від їх виконання, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 12.12.2019 у розмірі 25382,81 грн, з яких, 16394,92 грн - за тілом кредиту, в тому числі 16394,92 грн - за простроченим тілом кредиту, 2948,55 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України, 4354,44 грн - пеня, штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов: 500,00 грн - фіксована частина, 1184,90 грн - процентна складова, тому просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість у зазначеному розмірі та сплачені судові витрати.

Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 18.02.2020 справу клопотання представника позивача про розгляд справи у порядку спрощеного провадження без виклику осіб задоволено частково.

У судове засідання сторони повторно не з`явилися про дату, час і місце його проведення були належним чином повідомлені, направили заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, представник позивача позов підтримує повністю, відповідач позов визнає у частині заборгованості за тілом кредиту у розмірі 16394,92 грн та заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України - 2948,55 грн, у іншій частині позов не визнає.

Оцінюючи наведені у справі аргументи, ґрунтуючись на засадах верховенства права, на повно і всебічно з`ясованих обставин, об`єктивно та безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів, наявних у справі, суд дійшов висновку.

Судом встановлено, що 10.12.2012 між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем укладено кредитний договір, без номера, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надав відповідачу грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов (а.с.20, 21, 22-38, 45-46 - копії анкети-заяви, Витягів із Умов та Тарифів, Витягу із Статуту).

У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця анкета-заява разом із Пам?яткою клієнта, Умовами і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Під документами, які зазначені в анкеті-заяві, зокрема в Умовах та Витязі із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», які визначають такі істотні умови договору як розмір відсотків, штрафи, пеню, комісійні платежі, термін дії договору, а також строки платежів по кредиту (тіла кредиту та відсотків), підпис відповідача відсутній. Пам`ятку клієнта, на які посилається, позивач взагалі не додав до позовної заяви.

Позивач також не зазначив інших доказів існування погоджених сторонами будь-яких істотних умов Договору від 10.12.2012, крім зазначених вище, і з якими, як вважає позивач, відповідач був ознайомлений.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за зазначеним кредитним договором станом на 12.12.2019 становить 25382,81 грн, з яких, 16394,92 грн - за тілом кредиту, в тому числі 16394,92 грн - за простроченим тілом кредиту, 2948,55 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України, 4354,44 грн - пеня, штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов: 500,00 грн - фіксована частина, 1184,90 грн - процентна складова (а.с.9-19 - розрахунок).

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (ч. 1). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини (ч. 2 п. 1).

Відповідно достатті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1).

Згідно з вимогами частини четвертої статті 203 цього Кодексу правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

За змістом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому зазаконом надані відповідні пільги.

За змістомстатті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статтей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору неустойка поділяється на встановлену законом (розмір та підстави стягнення якої визначається актами законодавства) та договірну (розмір та підстави стягнення якої визначається сторонами в самому договорі).

У анкеті-заяві позичальника від 10.12.2012 відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також відсотків відповідно до вимог ст. 625 ЦК України.

Позивач, пред?являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути пеню і штрафи за несвоєчасну сплату боргу, а також заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за Договором від 10.12.2012, посилається на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг із Умов, розміщених на сайті: www.privatbank.ua як невід?ємні частини спірного договору. Проте до позовної заяви додав Витяг з Умов, які розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов, які розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка - 2,9% у місяць та з 01.04.2015 - 3,6%, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штрафи за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов?язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору - 12 місяців з моменту підписання (пункт 1.1.6.1 Умов), позовну давність щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, витрат Банку - 15 років (пункт 1.1.6.4 Умов) та інші умови.

Позивач у позовній заяві зазначає, що, керуючись пунктами 1.1.1.67, 1.1.5.5.1 та 1.1.1.5.2 Договору він використав передбачену можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору, зокрема з 01.04.2019 впровадив зміни Умов в частині нарахування відсотків, а саме, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань відповідач зобов`язаний сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі 86,4% - для картки «Універсальна» та 84% - для картки «Універсальна голд» від простроченої суми заборгованості.

При цьому, матеріали справи не містять підтвердження, що саме ці Умови та Тарифи розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов, а також те, що зазначені документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд вважає, що в цьому випадку також неможливо застосувати до зазначених правовідносин правила частини першоїстатті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим позивачем в період з часу виникнення спірних правовідносин (10.12.2012) до моменту звернення до суду із цим позовом (04.02.2020), тобто позивач міг додати до позовної заяви Витягів з Умов та Тарифів у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Так в застереженні про надання зазначених документів для ознайомлення клієнту, яке міститься у анкеті-заяві, відсутнє посилання на те, що Умови розміщені на офіційному сайті https://privatbank.ua/terms/, а зазначено, що вони розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.

Всі ці обставини не дають підстав вважати, що позичальнику при оформленні анкети-заяви про приєднання до Умов від 10.12.2012 були надані для ознайомлення в письмовому виді саме ті Умови та Тарифи і саме в тій редакції, витяги з яких надав позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, що саме вони мались на увазі сторонами при оформленні анкети-заяви. Між тим в самій анкеті-заяві про приєднання до Умов, підписаній відповідачем, не зазначені ні пеня, ні штрафи, ні строк надання банківських послуг, ні розмір процентів, нарахованих на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України, ні будь-які інші умови надання банківських послуг, про які йдеться у ній.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів згідно зі ст. 625 ЦК України, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс19.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Витяги з Умов та Тарифів, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Суд вважає, що Витяги з Умов та Тарифів, які містяться в матеріалах цієї справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 10.12.2012 шляхом підписання анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені устатті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першоїстатті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першоїстатті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій та третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку. Зобов?язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Безпосередньо укладений між сторонами Договір від 10.12.2012 у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

У п. 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09.04.1985 № 39/248 на 106 пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Тому, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у справі за № 342/180/17 від 03.07.2019, при розгляді аналогічної справи, в цьому випадку відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з позичальником кредитор дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції чинній на час укладення Договору) про повідомлення споживача про умови кредитування та погодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими позивач.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладення на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з?ясування змісту кредитного договору.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_1 (а.с.52 - адресна довідка).

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково, оскільки в судовому засіданні доведено, що має місце порушення відповідачем умов Договору від 10.12.2012, враховуючи, що фактично отримані та використані нею кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6418,24 грн, яку позивач визнає.

Крім того, до стягнення підлягає розмір процентів, нарахованих на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України, який становить 2948,45 грн та який повністю визнає відповідач. Загальний розмір заборгованості, який підлягає до стягнення становить 9366,69 грн.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

При пред`явленні позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 2102,00 грн (а.с.47 - платіжне доручення). Оскільки суд частково задовольняє позовні вимоги, то понесені позивачем судові витрати на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 775,67 грн.

У задоволенні інших позовних вимог вбачається за необхідне відмовити, зокрема щодо стягнення із відповідача заборгованості по пені та штрафів, оскільки ці вимоги недоведені, є безпідставними та не підтвердженими доказами, у анкеті-заяві від 10.12.2012 відсутній обов`язок відповідача по їх сплаті позивачу, а Витяги з Умов та Тарифів не можуть вважатися складовою частиною спірного Договору від 10.12.2012.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 551, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 2, 19, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (р/р НОМЕР_1 , МФО 305299) заборгованість за кредитним договором від 10 грудня 2012 року, без номера, у розмірі 9366 (дев`ять тисяч триста шістдесят шість) грн 69 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 775 (сімсот сімдесят п`ять) грн 67 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», вулиця Грушевського, буд. 1Д місто Київ, 01001, адреса для листування вулиця Набережна Перемоги, буд. 50 м. Дніпро, 49094, ідентифікаційний код в .

Відповідач ОСОБА_1 , житель вулиці по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складене 6 квітня 2020 року.

Головуючий суддя Н.О. Денисенко