Номер справи 220/276/20
Номер провадження2/220/280/20
08 квітня 2020 року Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Якішиної О.М.
за участю секретаря Чернякової В.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в см. Велика Новосілка цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
18.02.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача ОСОБА_1 . заборгованості по кредитному договору в сумі 107135,85 грн.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21.05.2010 р. відповідач отримав кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 28.02.2020 року провадження у справі відкрито, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд розглядати справу за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання ним судових повісток 07.03.2020 р. - в судове засідання, призначене на 20.03.2020 р. (а.с. 54), та 28.03.2020 р. - в судове засідання, призначене на 08.04.2020 р. (а.с. 56). Причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, відзив на позов не надав.
Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим справу розглянути без участі відповідача, провівши заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов наступного.
Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що 21.05.2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір № б/н шляхом підписання відповідачем анкети-заяви, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нимю та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 10).
До кредитного договору Банк додав Довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка «Універсальна» 55 днів пільгового періоду та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 11, 12-35).
Із анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» від 21.05.2010 р., та доданої до неї довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що підписані відповідачем, убачається, що Банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із розміром базової процентної ставки 2,5% на місяць (30% річних). Довідкою передбачена сплата штрафу за порушення строків платежів у розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій, пені за несвоєчасне погашення кредиту (а.с. 11).
Відповідно до анкети-заяви, відповідач погодився з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 10).
До кредитного договору позивач додав Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 13-18).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст.ст.626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним, що передбачено ст.1055 ЦК України.
Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Позивач з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», вбачається, що сторони передбачили розмір процентної ставки за користування кредитом - 30% річних (2,5% на місяць) (а.с. 11).
Як вбачається з розрахунку позивача, з 01.09.2014 р. була підвищена відсоткова ставка до 34,80 % річних; з 01.04.2015 р. - до 43,20 % річних.
Разом з тим, суд зазначає, що Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.
Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
Наведений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19), який відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд апеляційної інстанції враховує при ухваленні судового рішення.
Із матеріалів справи не вбачається, що відповідач розумів, ознайомився і погодився з Умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами з подальшим їх підвищенням, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування, а також штрафні санкції за невиконання або неналежне виконання умов укладеного кредитного договору.
Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» було дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема, щодо порядку нарахування процентів за кредитним договором у підвищеному розмірі.
За таких обставин, суд вважає, що розмір заборгованості за процентами має бути 30% річних, виходячи з узгодженої сторонами базової процентної ставки, а тому при розрахунку заборгованості за кредитним договором слід використовувати первинно встановлену в договорі процентну ставку 30,00% річних.
Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованість за тілом кредиту станом на 01.09.2014 року (день підвищення відсоткової ставки) становила 2878,45 грн., з яких 2809,14 грн. - поточна заборгованість та 69,31 грн. - прострочена заборгованість.
Кількість днів за період з 01.09.2014 по 30.11.2019 року становить 1917 днів.
Отже, розмір заборгованості за процентами з 01.09.2014 по 30.11.2019 становить 4598,32 грн (2809,145 грн. (поточна заборгованість) + 69,31 грн. (прострочена заборгованість) х 30%) : 360) х 1917 дні.
Тобто, за період з 21.05.2010 року по 30.11.2019 року загальна заборгованість за процентами за користування кредитом становить 5086,14 грн. (487,82 грн. + 4598,32 грн., де 487,82 грн. - сума процентів, нарахованих банком за період з 21.05.2010 року по 31.08.2014 року (до неправомірного підвищення процентної ставки).
Що стосується стягнення штрафів за кредитним договором, то відповідно до статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року № 1669-VII, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.
Банки та інші фінансови установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», с. Мирне (Карла Маркса) Великоновосілківського району Донецької області відноситься до вказаного вище переліку.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.
Датою початку антитерористичної операції є 14.04.2014 року. Проте, Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України Президентом України виданий не був. А отже, період проведення антитерористичної операції не завершений.
Враховуючи викладене вище, підстав для стягнення з відповідача суми штрафів в розмірі 5000 грн. (фіксованої частини) і 5077,90 грн. (процентної складової), а також заборгованості за пенею в розмірі 1900 грн. немає.
За вказаних оставин, враховуючи аналіз викладених норм права, суд вважає про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 2878,45 грн. та заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 21.05.2010 року по 30.11.2019 року в розмірі - 5086,14 грн, а всього 7964,59 грн.
Згідно ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
АТ КБ «ПриватБанк» при поданні позову сплачено в дохід держави судовий збір у розмірі 2102,00 грн., що підтверджено наданим позивачем платіжним дорученням від 30.01.2020 (а.с. 43).
Позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 107135,85 грн. Враховуючи, що судом задоволені позовні вимоги частково на суму 7964,59 грн., а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 156,18 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 2, 10, 49, 76, 89, 141, 209, 210, 223, 247, 265, 274, 279, 280,354, 417 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги позивачем протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Якішина