УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Гаврилової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, заяву представника відповідачаОСОБА_1 - адвоката Приходька С.В. про визнання позову, подану в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві, про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві, про зняття арешту з майна.

11 лютого 2020 року до Дніпровського районного суду м. Києва від представника відповідачаОСОБА_1 - адвоката Приходька С.В. надійшла заява про визнання позову, в якій зазначено, що відповідач у справі - ОСОБА_1 позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти зняття арешту з належної покійному ОСОБА_4 частини квартири, розташованої в АДРЕСА_1 , який був накладений 11 січня 2005 року реєстратором Десятої київської нотаріальної контори за №1596489 на підставі постанови ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Києві №99/20 від 28 травня 2002 року.

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши доводи поданої заяви та матеріали справи, приходить до наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Предмет позову - це матеріальний зміст позовних вимог. Він проявляється в матеріально-правовій заінтересованості позивача. Іншими словами, це те матеріальне благо, яке позивач бажає отримати.

Підстава позову - це ті обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і які обґрунтовуються поданими при подачі заяви чи у судовому процесі доказами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.ч. 1-2, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання позову відповідачем - це одностороннє вільне волевиявлення відповідача, спрямоване на припинення спору з позивачем. Право відповідача на визнання позову повністю або частково є виявом принципів диспозитивності і змагальності.

У разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Проте, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону (наприклад, відповідач визнає безпідставний позов) або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (наприклад, малолітніх або недієздатних), суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Від визнання позову слід відрізняти визнання фактів. Факти може визнати й позивач. Визнання стороною в суді фактів, якими друга сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, не є для суду обов`язковим. Суд може вважати визнаний факт встановленим, коли у нього не виникає сумніву в тому, що визнання відповідає дійсним обставинам справи, не порушує будь-чиїх прав та законних інтересів і не зроблено під впливом обману, насильства, погрози, помилки.

В той же час, подана відповідачем заява про визнання позову не може бути прийнята судом, оскільки відповідач, визнаючи позов, не наводить в заяві жодних доводів з цього приводу, в тому числі й щодо обставин, що підлягають встановленню в межах даного спору, а саме - чи накладений арешт, про зняття якого заявлено вимогу позивачем, саме в межах виконавчого провадження, за яким відповідач є стягувачем, отже прийняття судом заяви про визнання позову, в даному випадку, може мати наслідком порушення прав, свободи чи інтереси інших осіб, тому судом не вбачається визначених законом підстав для прийняття заяви відповідача про визнання позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 49, 206, 260 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у прийняті визнання відповідачем ОСОБА_1 позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві, про зняття арешту з майна.

Продовжити судовий розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві, про зняття арешту з майна.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Відповідно до положень ч.2 ст.353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (п.4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України).

Суддя: