Номер провадження: 22-ц/813/684/20
Номер справи місцевого суду: 520/8667/18
Головуючий у першій інстанції Петренко В. С.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2020 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суд у складі:

головуючого - судді Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

у порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2019 року (одноособово суддя Петренко В.С.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

10.07.2018 року ОСОБА_2 звернулась із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі, в розмірі 3 000 гривень, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для утримання дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову й до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтовано наступним.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбу, який розірвано на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.12.2017 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилася донька ОСОБА_3 , яка після розірвання шлюбу проживає разом із матір`ю і знаходиться на її утриманні.

Посилаючись на те, що стан здоров`я та матеріальне становище відповідача відмінне, інших малолітніх чи неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, батьків чи осіб, які потребують обов`язкового утримання у відповідача немає, відповідач офіційно ніде не працює та не має постійного доходу, має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, позивачка самостійно несе витрати по утриманню дитини, коштів для забезпечення та задоволення першочергових потреб дитини не вистачає, позивачка просила позов задовольнити.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03.10.2019 року позов задоволено частково, суд стягнув з ОСОБА_1 на користь позивачки аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 2 118 гривень щомісячно за період з 10.07.2018 року по 30.07.2019 року включно, а також судовий збір на користь держави у розмірі 704,80 гривень.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

Відповідач ОСОБА_1 не погодився із рішенням суду від 03.10.2019 року і подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду частково скасувати, змінивши мотивувальну й резолютивну частини рішення суду, зазначивши про стягнення аліментів у розмірі 972 гривень, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 зазначає:

Доходи у 2018 році в нього становили 15 750 гривень, а з січня 2019 року доходи стали постійними у розмірі 3 150 гривень на місяць, оскільки він влаштувався на стабільну роботу у Державну установу «Одеський слідчий ізолятор», крім того він навчається на 4-му курсі Київського національного університету технологій та дизайну (заочно) за контрактом.

На праві приватної власності йому належить квартира АДРЕСА_1 , транспортний засіб «Toyota Corolla» він придбав на кошти матері і для її користування. Квартира, яка є його власністю, також є предметом спору у цивільній справі № 520/445/19, тому цей факт не може вважатись як обставина, що враховується при визначенні розміру аліментів, оскільки квартира придбана у шлюбі в 2010 році і вважається спільною власністю подружжя.

Позивачка зареєстрована як фізична особа - підприємець, загальна сума доходу за 1 квартал 2019 року й неї складала 7 627 гривень. У судовому засіданні 18.06.2019 року допитаний як свідок їхній син ОСОБА_5 , який повідомив, що зі слів батька йому відомо, що взимку 2018 року його батько виїжджав за кордон з метою відпочинку, а у 2018 році батько купив машину. Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні 18.06.2019 року не допитувався, виклик свідка відбувся з порушенням порядку, передбачено ч. 3 ст. 91 ЦПК України. У судовому засіданні 03.10.2019 року свідок ОСОБА_6 повідомила, що вона матеріально допомагає йому, а раніше допомагала онукам і сплачувала за їх навчання, автомобіль «Toyota Corolla» придбано за її проханням, для неї і за її кошти, тобто у суді доведено, що кошти на придбання автомобіля, вартість якого перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, не належав платнику аліментів, встановлено джерело походження коштів, а тому при визначенні розміру аліментів суд правильно не врахував кошти, які витрачено на придбання автомобіля у 2018 р.

У судовому засіданні 03.10.2019 року представником відповідача надано договір про надання охоронних послуг від 25.09.2019 року, з якого вбачається, що він діє протягом двох місяців і вартість охорони на добу складає 1 250 гривень, тобто за два місяця вартість охорони для відповідача складатиме 75 000 гривень. Посилаючись на положення ч. 3 ст. 182 СК України суд встановив, що витрати відповідача, зокрема, згідно договору про надання охоронних послуг, перевищують його заробіток, джерело походження коштів для оплати цих витрат відповідачем не доведено. Разом з тим, суд позбавив можливості відповідача «довести витрати на охоронні послуги», оскільки у порушення ч.9 ст. 83 ЦПК України, відповідачем не отримано копію цього договору, який став доказом у справі.

Оскільки суд першої інстанції не витребував оригінал доказу, не надав змоги відповідачу викласти свої аргументи проти цього, не з`ясував джерело отримання сумнівного, не завіреного належним чином договору, який заздалегідь не направлено іншим учасникам справи, на підставі ч. 3 ст. 367 ЦПК України, він надає до суду апеляційної інстанції оригінал договору про надання охоронних послуг, де дійсно стоїть його підпис і зазначений договір свідчить, що сума витрат не перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Суд, визначаючи аліменти у розмірі 2 118 гривень, врахував стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, проте суд, не додержуючись принципу рівності прав та обов`язків обох батьків, що передбачено ч.ч.1,2 ст.141, ст.180 СК України, звільнив від будь-якого матеріального обов`язку іншого з батьків (матір) від утримання дитини.

Суд не перевірив матеріальний стан дитини, яка досягла повноліття у липні 2019 року та не взяв до уваги той факт, що донька ОСОБА_3 переїхала до м. Києва і живе самостійним життям, сплачуючи свої потреби у столиці, включаючи проживання на орендованій квартирі.

Позивачка подала недопустимий і недостовірний доказ від 25.09.2019 року в останнє судове засідання, який не може прийматись судом з тієї підстави, що період стягнення аліментів обмежується датами - день звернення до суду та досягнення дитиною повноліття. У період з 10.07.2018 року і по 30.07.2019 року, докази про будь-які витрати, вищі за 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, позивачка не надала.

З урахуванням поданих до суду апеляційної інстанції доказів, у мотивувальні частині рішення повинно бути зазначено, що у судовому засіданні 03.10.2019 року представником відповідача надано договір про надання охоронних послуг від 25.09.2019 року між ОСОБА_1 (замовник) та ФОП ОСОБА_7 , проте, у відповідності до вимог ст. ст. 78, 79 ЦПК України, судом не приймаються до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Зазначений договір, наданий в оригіналі, містить іншу вартість охорони, а саме: 1 200 гривень на місяць, що підтверджує відсутність витрат відповідача, які перевищують його заробіток (дохід), крім того, слід враховувати майновий стан платника аліментів у тому періоді, за який стягуються аліменти, а не після граничної дати, досягнення дитиною повноліття.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

Позивачка ОСОБА_2 у відзиві на скаргу зазначила:

Доводи, викладені в апеляційній скарзі щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права (ч.9 ст. 83 і ч.5 ст. 95 ЦПК України) є безпідставними, оскільки оригінал договору від 25.09.2019 року надавався саме ОСОБА_1 , дія договору тривала до кінця листопада 2019 року, договір від 25.09.2019 року знаходився в ОСОБА_1 .. У судовому засіданні 03.10.2019 року представник відповідача не поставила під сумнів вказаний доказ, а лише повідомила суд, що їй особисто про цей договір не відомо. Позивачка і її представник отримали вказану копію договору від працівників поліції та охоронців, яких викликала позивачка до квартири, в якій без її згоди та згоди повнолітніх спільних дітей, проживали сторонні особи - охоронці. Договір про надання охоронних послуг від 25.09.2019 року із додатком № 1, наданий ОСОБА_1 до апеляційної скарги та договір (копія), наданий ОСОБА_1 працівникам поліції, які передали його в копії позивачці, містить різні підписи від імені ФОП ОСОБА_8 (охорона), навіть з огляду стороннього спостерігача.

Вказані охоронці, за замовленням ОСОБА_1 (без згоди іншого співвласника квартири ОСОБА_2 ), встановлювали у квартирі найдорожче обладнання (відео-аудіо камери), які купляв та передавав охоронцям для встановлення саме ОСОБА_1 і такі дії тривали до кінця листопада 2019 року, що свідчить про те, що відповідач є матеріально забезпеченою особою, яка витрачала численні гроші (понад 75 000 грн. лише за проживання охоронців та понад 5 000 доларів за покупку обладнання), а на утримання своєї дочки подає апеляційну скаргу для зменшення грошової суми до 1 000 грн.

Свідок ОСОБА_5 допитаний у суді за відсутності відповідача і його представника, які були відсутні у судовому засіданні без поважних причин, в апеляційній скарзі відповідач вказує спотворені обставини щодо допиту свідка ОСОБА_5 .

Посилання відповідача про придбання 14.02.2018 року автомобіля марки «Toyota Corolla» № НОМЕР_1 для його матері ОСОБА_6 є безпідставними, оскільки у такому випадку ОСОБА_6 повинна були видати довіреність відповідачу на придбання для неї вказаного автомобіля, однак, згідно технічного паспорту, автомобіль був придбаний ОСОБА_1 і для себе. Факти наявності у ОСОБА_1 автомобіля «Toyota Corolla», квартир (по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 ), відпочинок за кордоном України, наявність грошових збережень (звернення про крадіжку у серпні 2018 року 57 000 грн., витяг з ЄРДР, кримінальне провадження № 0002301 від 15.08.2018 р.), свідчать про матеріальну спроможність відповідача.

Наявність у відповідача ОСОБА_1 грошових витрат, які не підтверджуються належними доказами його джерел доходів, є правовою підставою для стягнення з нього аліментів в розмірі 2 118 гривень, як передбачено ч. 3 ст. 182 СК України.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

02.09.1993 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, в шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_3 (а.с.5, 8).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18.12.2017 року шлюб між сторонами розірваний (а.с. 10-12).

Станом на 13.06.2018 року ОСОБА_3 була зареєстрована в АДРЕСА_1 і проживала разом із матір`ю, позивачкою ОСОБА_2 (а.с.5,7).

10.07.2018 року ОСОБА_2 звернулась із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14.05.2019 року заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 10.10.2018 року скасовано, справа призначена до розгляду в загальному порядку (а.с.30-34,73-75).

Позивачка ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем і у 1 кварталі 2019 року її дохід становив 7 627 гривень (а.с.105,106). 15.08.2019 року зареєстроване кримінальне провадження 0002301 за заявою відповідача ОСОБА_1 щодо крадіжки з кватири АДРЕСА_1 : 2 000 доларів США та 5 000 гривень (а.с.118).

З січня 2019 року відповідач ОСОБА_1 працює в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на посаді інженера ІІ категорії (а.с. 43), крім того, відповідач навчається на факультеті ринкових, інформаційних та інноваційних технологій (м. Черкаси) Київського національного університету технологій та дизайну на 4 курсі навчання платне (контракт), термін закінчення навчання - 30.06.2019 р. (а.с. 115).

30.07.2019 року донька позивачки і відповідача ОСОБА_3 досягла повноліття, яка з 2016 року, за договором №32, навчалась в Одеському обласному базовому медичному училищі (а.с.98-100).

На праві приватної власності, відповідачу ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1 . До 23.05.2019 року відповідачу на праві власності належав автомобіль марки «Toyota Corolla» № НОМЕР_3 2008 року випуску (а.с. 86, 88, 95).

Зазначені обставини відповідач ОСОБА_1 , у встановленому законом порядку, не спростував.

Судом апеляційної інстанції встановлені нові обставини і дослідженні нові докази.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, 23.05.2019 року автомобіль «Toyota Corolla» № НОМЕР_3 перереєстрований на матір відповідача - ОСОБА_6 (а.с. 173).

25.09.2019 року між ОСОБА_1 і ФОП ОСОБА_7 укладено договір про надання послуг охорони, вартість яких становить 1 200 гривень на місяць (а.с.174-177).

ОСОБА_3 з 01.09.2019 року навчається у Київській академії мистецтв (а.с.178,179).

Між сторонами виникли правовідносини із обов`язку батька утримувати дитину, які регулюються нормами СК України.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, вирішуючи спір і задовольняючи позов про стягнення аліментів на утримання дитини щомісячно у розмірі 2 118 гривень до досягнення дитиною повноліття виходив з того, що дитина потребує матеріальної допомоги відповідача, а відповідач може та повинен надавати матеріальну допомогу у такому розмірі (а.с.158-164).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 ч.ч.1.2 СК України).

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у шлюбі з 02.09.1993 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року, в шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 , яка на час пред`явлення позову (липень 2018 року) проживала разом із матір`ю, позивачкою ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час розгляду справи в суді першої інстанції, ОСОБА_3 досягла повноліття.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є особою працездатного віку (1972 року народження), працездатний, з січня 2019 року працевлаштований у ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на посаду інженера ІІ категорії, має у власності нерухоме майно у вигляді квартири, у лютому 2018 року (після розірвання шлюбу із позивачкою) придбав на свої ім`я автомобіль «Toyota Corolla» 2008 року випуску, крім доньки ОСОБА_3 2001 року народження, відповідач інших утриманців не має.

Зважаючи на те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, працевлаштований і інших утриманців, крім доньки ОСОБА_3 2001 року народження (на час звернення із позовом до суду і станом на час досягнення донькою повноліття) не мав, має у власності, утримує та обслуговує нерухоме майно (у вересні 2019 року уклав договір з охорони нерухомого майна), у лютому 2018 року відповідач придбав автомобіль, який утримував в період з лютого 2018 року по травень 2019 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на утримання доньки щомісячно по 2 118 гривень в період з 10.07.2018 року (дата подачі позову до суду, а.с.1-3) і до досягнення донькою ОСОБА_3 повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , а.с.8).

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи відповідача у скарзі про те, що: позивачка не надала доказів, з яких можна зробити висновок щодо його майнового, матеріального та фінансового стану; документи, що долучені до справи не відображають його можливості сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі; він має невеликій дохід, а отже регулярно та своєчасно сплачувати аліменти у такому обсязі, не може; кошти на придбання автомобіля «Toyota Corolla» надані його матір`ю для її користування, а квартира, яка є власністю відповідача, є предметом спору у цивільній справі № 520/445/19 про поділ майна подружжя; свідок ОСОБА_5 допитувався з порушенням ч. 3 ст. 91 ЦПК України, суд не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_6 , якій відомі обставини придбання автомобіль «Toyota Corolla»; додана позивачкою копія договору про надання охоронних послуг від 25.09.2019 року, не відповідає дійсності в частині того, що він діє протягом двох місяців і вартість охорони на добу складає 1 250 гривень, а всього 75 000 гривень, оскільки вартість охорони становить 1 200 гривень на місяць, що підтверджує відсутність витрат відповідача, які перевищують його заробіток (дохід); суд не взяв до уваги той факт, що донька ОСОБА_3 переїхала до м. Києва і живе самостійним життям, - до уваги не приймаються.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час пред`явлення позову (липень 2018 року) і до настання повноліття (липень 2019 року) проживала разом із матір`ю позивачкою ОСОБА_2 , позивачка весь цей час опікувалась донькою та матеріально утримувала її.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку, яка ратифікована на підставі Постанови Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідач є особою працездатного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), працездатний, з січня 2019 року працевлаштований у ДУ «Одеський слідчий ізолятор», має у власності нерухоме майно, яке утримує і обслуговує, після розірвання шлюбу ( ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а.с.10-12), 14.02.2018 року відповідач придбав у власність на своє ім`я автомобіль «Toyota Corolla» (а.с.86,86 зворот).

Будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

Факт відсутності у батька можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зазначена обставина не звільняє батьків від обов`язку з утримання дитини.

Розмір аліментів, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, при цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Доводи відповідача у скарзі, що суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів не враховував його матеріальне становище, як платника аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення, колегія суддів відхиляє, оскільки суд першої інстанції при ухваленні рішення про стягнення аліментів керувався інтересами дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення.

Суд першої інстанції, з врахуванням обставин справи і наданих сторонами доказів, надав належну оцінку показам свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Долучена до матеріалів справи за клопотанням представника позивачки копія договору про надання охоронних послуг від 25.09.2019 року, не спростовує інших належних та допустимих доказів щодо матеріального становища відповідача і не є підставою для скасування або зміни рішення суду в частині визначення розміру аліментів.

Позивачка надала належні та допустимі докази того, що відповідач має у власності, утримує та обслуговує нерухоме майно, крім того, після розірвання шлюбу і станом на час вирішення позову у суді відповідач мав у власності, утримував та обслуговував рухоме майно у вигляді автомобіля«Toyota Corolla», при цьому, статки відповідача дозволяли йому відпочивати за кордоном.

Відповідач, у встановленому законом порядку, з врахуванням наведених обставини і наданих позивачкою доказів, не довів, що не має можливості сплачувати щомісячно аліменти у розмірі 2 118 гривень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, які дають підстави для скасування рішення суду.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Оскільки відповідач повинен і може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 2 118 гривень, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про захист прав дитини шляхом часткового задоволення позову.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову, рішення суду відповідає обставинам справи і вимогам закону, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду залишає без змін.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).

Позивачка звільнена від судових витрат. Колегія суддів відмовляє у задоволенні апеляційної скарги і залишає рішення суду першої інстанції про стягнення аліментів без змін, у зв`язку з чим відповідач ОСОБА_1 не має права на відшкодування судових витрат.

IV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п.п.1, 2, 375 ч. 1, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 06.04.2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Є.С. Сєвєрова