Справа №428/2802/20
Провадження №2-з/428/11/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2020 р. Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Юзефович І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

встановив:

31.03.2020 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

31.03.2020р. до суду надійшла заява ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову, в якій позивач просить накласти арешт в межах суми позову, а саме 2707550,91грн. на наступне нерухоме майно: 1/2 частку двокімнатної квартири на першому поверсі дев`ятиповерхового будинку, загальною площею 63,8кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 ; нежитлову будівлю, телятник, загальною площею 739,6кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Необхідність накладення арешту обґрунтована тим, що не накладення арешту на зазначене майно ускладнить та унеможливить виконання рішення, у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог частин 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В силу п. 1 ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_3 суму боргу з урахуванням індексу інфляції за період з грудня 2017р. по березень 2020р. у розмірі 2554181,91грн., три проценти річних 153369грн.

Вирішуючи питання про доцільність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту, суд відзначає наступне.

Дійсно між сторонами існує спір щодо повернення грошових коштів, які згідно з розпискою зобов`язався повернути відповідач.

Позивач зазначає, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань, уникає з ним контакту, що завдало йому збитків.

Проте зазначені доводи позивача та сама по собі наявність позову про стягнення боргу в жодному разі не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить відповідачу. Матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Представником позивача ОСОБА_1 не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149-153, 258-261, 353, Перехідними положеннями ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Ухвала суду може бути безпосередньо оскаржена до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя