Ухвала

27 березня 2020 року

м. Київ

справа № 165/960/18

провадження № 61-5567ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу виробничого управління комунального господарства Житлово-комунального об`єднання Нововолинської міської ради на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 20 листопада 2019 року та на постанову Волинського апеляційного суду від 17 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виробничого управління комунального господарства Житлово-комунального об`єднання Нововолинської міської ради про відшкодування майнової шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та стягнення компенсації моральної шкоди.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до виробничого управління комунального господарства Житлово-комунального об`єднання Нововолинської міської ради з позовом про відшкодування майнової шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та стягнення компенсації моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що 08 грудня 2016 року близько 09:00 год. ОСОБА_1 під час ожеледиці, рухаючись по тротуару біля будинку № 10 по вул. Миру в м. Нововолинську Волинської області , втративши рівновагу, впала та отримала травму - закритий перелом кісток правої гомілки зі зміщенням та підвивихом стопи до зовні. Того ж дня вона звернулась до медичного закладу м. Нововолинська за наданням медичної допомоги. Балансоутримувачем об`єкту благоустрою - пішохідного тротуару, що по вул. Миру в м. Нововолинську Волинської області , в тому числі ділянки біля будинку № 10 , де вона травмувалася, було виробниче управління комунального господарства Житлово-комунального об`єднання Нововолинської міської ради. Позивач зазначала, що травмувавшись та потребуючи невідкладної медичної допомоги, вона знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Нововолинської ЦМЛ з 08 грудня 2016 року по 23 грудня 2016 року, з діагнозом: закритий перелом кісток правої гомілки зі зміщенням та підвивихом стопи до зовні; та з 31 травня 2017 року по 09 червня 2017 року з діагнозом: консолідований перелом кісток правої гомілки з металевими фіксаторами слабоконсолідуючий перелом правої таранної кістки, нейродистрофічний синдром. За час лікування вона понесла витрати на придбання лікарських засобів та медичних препаратів. Крім майнової шкоди, їй також була завдана моральна шкода, яка полягала у фізичних та моральних стражданнях, викликаних отриманою травмою, необхідністю тривалого лікування, втратою нормальних життєвих зв`язків, що вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

ОСОБА_1 просила стягнути з виробничого управління комунального господарства Житлово-комунального об`єднання Нововолинської міської ради на її користь 11 481,82 грн майнової шкоди, 50 000,00 грн компенсації моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, та вирішити питання щодо розподілу судових витрат по справі.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 20 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 17 лютого 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з виробничого управління комунального господарства Житлово-комунального об`єднання Нововолинської міської ради на користь позивача ОСОБА_1 8 846,33 грн на відшкодування майнової шкоди, 12 000,00 грн компенсації моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я. В іншій частині позовних відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

17 березня 2020 року виробниче управління комунального господарства Житлово-комунального об`єднання Нововолинської міської ради засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 20 листопада 2019 року та на постанову Волинського апеляційного суду від 17 лютого 2020 року. Виробниче управління комунального господарства Житлово-комунального об`єднання Нововолинської міської ради просить скасувати оскаржені рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. При цьому посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у справі № 165/960/18 становить 61 481,82 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 165/960/18 є малозначною у силу вимог закону.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Вказівка в резолютивній частині постанови Волинського апеляційного суду від 17 лютого 2020 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене рішення ухвалене у малозначній справі.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалене у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга виробничого управління комунального господарства Житлово-комунального об`єднання Нововолинської міської ради подана на судові рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити виробничому управлінню комунального господарства Житлово-комунального об`єднання Нововолинської міської ради у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою виробничого управління комунального господарства Житлово-комунального об`єднання Нововолинської міської ради на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 20 листопада 2019 року та на постанову Волинського апеляційного суду від 17 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виробничого управління комунального господарства Житлово-комунального об`єднання Нововолинської міської ради про відшкодування майнової шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та стягнення компенсації моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков