Провадження № 2/219/682/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2020 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Любчика О.В., за участю секретаря Єлісеєвої С.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Луганської селищної ради Бахмутського району Донецької області, третя особа - Міськрайонне управління Держгеокадастру у Бахмутському районі та м. Бахмуті Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Луганської селищної ради Бахмутського району Донецької області, третя особа - Міськрайонне управління Держгеокадастру у Бахмутському районі та м. Бахмуті Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 12,4351 га, яка передана для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:033:0002, та розташована на території Луганської селищної ради Бахмутського району Донецької області. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті батька позивача ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 12,4351 га, яка розташована на території Луганської селищної ради Бахмутського району Донецької області та належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку, серії ЯЖ № 928717 від 20.03.2009 року. Позивач, як спадкоємцем за заповітом від 16.11.2011 року, звернулась до Дебальцевської державної нотаріальної контори, де була відкрита спадкова справа, в якій зберігається оригінал Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 928717 від 20.03.2009 року. Свідоцтво про право власності на вищевказану земельну ділянку позивач не встигла отримати, оскільки, почались бойові дії на території Донецької області у зв`язку з проведенням ООС (АТО) на території Донецької та Луганської областей, тому, позивач була вимушена виїхати з небезпечного міста. При зверненні у вересні 2019 року до Першої бахмутської державної нотаріальної контори щодо видачі Свідоцтва про право власності на вищевказану земельну ділянку, позивачу було відмовлено, посилаючись на те, що спадкова справа знаходиться на тимчасово окупованій території України. Тому, отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування вона не може, у зв`язку із чим звернулась до суду.

Позивач та представник позивача, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, останній надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просить справу розглянути у його та позивача відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи належним чином був повідомлений, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи належним чином був повідомлений.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 жовтня 2019 року відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.16).

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду (а.с.27).

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до такого висновку.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 за життя належала земельна ділянка, площею 12,5341 га, яка розташована на території Луганської селищної ради Артемівського району Донецької області, що підтверджується копією Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 928717 від 20.03.2009 року (а.с.10). Кадастровий номер земельної ділянки :01:033:0002, що підтверджується копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18.10.2019 року (а.с.12-13).

ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 05.08.1994 року (а.с.6).

16.11.2011 року ОСОБА_2 склав заповіт про те, що в разі його смерті він все своє майно заповідає доньці ОСОБА_1 (а.с.7), заповіт є чинним відповідно до Інформаційної довідки зі Садкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 18.12.2019 (а.с.50-51).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 25.11.2013 року (а.с.8).

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 57656827 від 24.09.2019 року вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , Дебальцевською державною нотаріальною конторою 10.04.2014 була заведена спадкова справа № 86/2014 (а.с.9).

З листа приватного нотаріуса Бахмутського районного нотаріального округу Сабіної Л.В. вбачається, що відповідно до відомостей зі Спадкового реєстру № 57656827 від 24.09.2019 року спадкову справу після смерті ОСОБА_2 було заведено Дебальцевською державною нотаріальною конторою в м. Дебальцеве, яка знаходиться на тимчасово окупованій території, тому, ОСОБА_1 було запропоновано звернутись до Державного нотаріального архіву Донецької області з запитом про надання інформації щодо передачі на архівне зберігання спадкової справи № 86/2014, заведеної Дебальцевською державною нотаріальною конторою 10.04.2014 року (а.с.11).

З листа Донецького обласного державного нотаріального архіву № 1029/01-12 від 18.12.2019 вбачається, що надати інформацію щодо спадкової справи № 86/2014, заведеної Дебальцевською державною нотаріальною конторою 10.04.2014 року, не виявляється можливим, оскільки, відповідно до п.15.2 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 № 3253/5, державні нотаріальні контори передають на зберігання до нотаріального архіву справи (наряди) нотаріальних документів через два роки після закінчення десятирічного строку їх зберігання у відповідній державній нотаріальній конторі. Таким чином, документи Дебальцівської державної нотаріальної контори за 2014 не можуть зберігатися в нотаріальному архіві. Станом на 01.12.2014 року документи вказаної контори з 1999 року зберігалися в приміщенні цієї нотаріальної контори. Де зберігаються документи на теперішній час - Донецький обласний державний нотаріальний архів не володіє такою інформацією (а.с.54).

З листа Світлодарської державної нотаріальної контори № 545/01-16 від 21.12.2019 року вбачається, що Дебальцевською державною нотаріальною конторою 10.04.2014 року відкрита спадкова справа № 86/2014 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Спадкова справа зберігається в архіві Світлодарської державної нотаріальної контори, фотокопія якої надана суду (а.с.57, 72-75).

Як вбачається з копії вказаної спадкової справи в ній наявні заява ОСОБА_1 , заява ОСОБА_4 , свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі спадкової справи №55965592 та інформаційні довідки про наявність заповітів і виданих свідоцтв про право на спадщину (а.с.72-75). Інформація про видачу свідоцтв про право на спадщину або постанови про відмову у вчиненні нотаріальних відсутня.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Як зазначено у ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Отже, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.

Судом встановлено, що спадкоємцем майна померлого ОСОБА_2 є його дочка ОСОБА_1 , яка своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому, вважається такою, що прийняла спадщину.

Спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину, як зазначено у ч. 1 ст. 1297 ЦК України.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена.

Пунктом 2.4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 передбачено, що у разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз`яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребує цю справу для подальшого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, листом приватного нотаріуса Бахмутського районного нотаріального округу Сабіної Л.В. позивачу рекомендовано вчинити дії з відшукання спадкової справи, заведеної Дебальцевською нотаріальної конторою.

Як передбачено п. 4.18 Глави Розділу ІІ 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Пунктом 3 глави 13 розділу І Порядку передбачено, що нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що спадкова справа № 86/2014 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яка заведена Дебальцевською нотаріальною зберігається в архіві Світлодарської державної нотаріальної контори, позивач ОСОБА_1 не зверталась до вказаної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом або за законом, суду належних доказів що існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом/законом) не надала, тому, суд вважає, що в даному випадку відсутній цивільно-правовий спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений, та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, що визначено у ст. 2 ЦПК України та ч.1 ст. 15 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 12,5341 га, яка розташована на території Луганської селищної ради Бахмутського району Донецької області, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 1216, 1217, 1269, 1297 ЦК України, ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 264-265, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_2 ) до Луганської селищної ради Бахмутського району Донецької області (адреса знаходження: Донецька область, Бахмутський район, смт. Луганське, вул. Центральна, 7, ), третя особа - Міськрайонне управління Держгеокадастру у Бахмутському районі та м. Бахмуті Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (адреса знаходження: Донецька область, м. Бахмут, вул. В. Першина,24, ), про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 02 квітня 2020 року.

Суддя О.В. Любчик