Справа № 199/5720/19
Провадження № 2/202/416/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

(з а о ч н е)

26 лютого 2020 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого - судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Ситника С.О., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з вищевказаним позовом, в якому просить визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ним, батьком ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 23 липня 2019 року цивільну справу передано за підсудністю до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 13 серпня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 06.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 21 червня 2008 року між ним і ОСОБА_5 був укладений шлюб. У цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 . У серпні 2018 року сімейні відносини між ним і відповідачем були припинені. Відповідач виїхала з їх спільного місця мешкання, залишивши його проживати разом із сином. З цього часу син повністю перебуває на його утриманні. Відповідач участі в утриманні сина не приймає, не цікавиться духовним розвитком дитини, її інтересами та захопленнями. Син не бажає бачитися з матір`ю, мотивуючи тим, що під час спільного проживання вона допускала насильство. Дитина бажає проживати з батьком. Зазначає, що він має будинок, є фізичною особою підприємцем, позитивно характеризується, багато часу приділяє розвитку дитини, її фізичному здоров`ю, освіті, розвагам. Будь-які перешкоди для визначення місця проживання дитини з батьком відсутні. Відповідач не може надати дитині належного виховання та розвитку, матеріального забезпечення. Відповідач характеризується посередньо, вживає спиртні напої, періодично порушує громадський порядок. За цих підстав вважає, що місце проживання сина має бути визначене з батьком.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Рябчук С.В. позов підтримали та наполягали на його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, її причина неявки в судове засідання визнана судом неповажною, відзив на позов не надала, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради в судове засідання не з`явився, надав висновок органу опіки та піклування по суті спору та заяву про розгляд справи в його відсутність.

Малолітній ОСОБА_4 у судовому засіданні висловив своє бажання проживати разом із батьком.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 пояснили, що малолітній ОСОБА_10 проживає з батьком, який займається його вихованням, з матір`ю спілкуватися не бажає.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що нею як керівником Центру психодіагностики та розвитку особистості ДЗ «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України» проводилося психологічне обстеження малолітнього ОСОБА_4 , останній виявляє прихильність до батька, бажає з ним жити. Матір не сприймає членом родини. За результатами обстеження рекомендовано проживання дитини з батьком.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 21 червня 2008 року.

Мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2019 року шлюб між сторонами розірвано.

Після припинення сторонами шлюбних відносин дитина проживає разом із батьком у належному йому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з актом обстеження умов проживання від 12.07.2019 року дитини забезпечена усім необхідним для повноцінного проживання.

Судовим наказом Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 29.07.2019 року з ОСОБА_6 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу).

Згідно з довідкою Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області заборгованість по сплаті аліментів станом на 15.11.2019 року складає 10050,37 грн.

Між сторонами виник спір щодо місця проживання дитини.

Згідно з частиною 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Статтею 9 зазначеної Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Отже, визначальне значення при вирішенні даного спору щодо місця проживання дитини має забезпечення найкращих інтересів самої дитини.

Зокрема, як наголосив Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року, в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Аналіз наведених норм права та практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Таким чином, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суд, насамперед, має виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Тобто у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Вирішуючи питання про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд враховує його вік (дев`ять років), прихильність до конкретного з батьків, а також ставлення кожної сторони до виконання своїх батьківських обов`язків.

Зокрема, суд бере до уваги, що після припинення сторонами шлюбних відносин малолітній ОСОБА_4 постійно проживає з батьком, яким створені належні умови для його розвитку та навчання.

Сам малолітній ОСОБА_4 виявляє прихильність до батька, який користується в нього авторитетом, бажає з ним проживати і не виявляє бажання проживати з матір`ю, яка згідно з матеріалами справи хоча й створила побутові умови для проживання та виховання сина, між тим не має такого тісного психологічного зв`язку з дитиною як батько, що також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є фізичною особою-підприємцем, має дохід, не зловживає спиртними напоями чи наркотичними засобами, позитивно характеризується, здатен самостійно забезпечити дитині належні умови для проживання, розвитку та навчання.

Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, як мати, так і батько піклуються про сина, займаються його вихованням та розвитком, мають правові підстави для визначення місця проживання дитини з кожним з них. Разом із тим, з метою сприяння психоемоційній стабільності дитини, яка є прив`язаною до батька, враховуючи думку самої дитини, яка виявила категоричне бажання і надалі залишатися проживати з батьком, доцільно визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із батьком ОСОБА_1 .

Суд погоджується з таким висновком органу опіки та піклування, оскільки він відповідає встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 відповідатиме інтересам дитини, оскільки відповідає її особистому бажанню, отже не порушуватиме психологічний стан дитини, яка в силу відносин, що склалися у родині, не виявляє прихильності до матері, прив`язана до батька, яким створюються належні умови для її виховання, навчання та розвитку.

Таким чином, позов необхідно задовольнити, визначивши місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 .

Крім того, при зверненні до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на його користь.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Це заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дані позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактично проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Дані відповідача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Строк складення повного тексту судового рішення 6 березня 2020 року.

Суддя Н.Ю. Марченко