ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4868/20 Справа № 206/3361/19 Суддя у 1-й інстанції - Сухоруков А. О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
УХВАЛА

про забезпечення позову

25 березня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний у складі судді Петешенкової М.Ю., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Управління служба у справах дітей Самарської районної у м. Дніпрі ради про відібрання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 30 січня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

23 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду із заявою про забезпечення позову у вищевказаній цивільній справі.

Заява мотивована тим, що з моменту набрання законної сили рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2018 року по справі № 206/532/18, яким було визначено місце проживання малолітньої дитини з матірю, відповідач його не виконав, не передав сина для проживання разом з нею, навіть не дозволяв бачитися та спілкуватися з ним.

Посилаючись на вказані обставини, просила забезпечити позов шляхом встановлення зустрічей зі своїм малолітнім сином ОСОБА_3 кожного понеділка, середи та п`ятниці, протягом однієї години у вільний від його навчання час з 15.00 до 18.00 год. в присутності і в кабінеті практикуючого психолога Комунального закладу «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради за адресою: місто Дніпро, проспект Олександра Поля, 83/2, оф. 315, без присутності будь-яких інших осіб, оскільки невжиття таких заходів, на її думку може унеможливити реальне виконання рішення суду.

Також просила зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити явку малолітньої дитини ОСОБА_3 кожного понеділка, середи та п`ятниці до кабінету практикуючого психолога Комунального закладу «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради за вказаною адресою.

Як свідчать матеріали справи, у червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Управління служба у справах дітей Самарської районної у м. Дніпрі ради про відібрання дитини та повернення дитини матері.

Отже, предметом заявлених позовних вимог є відібрання дитини та поверення матері.

Обґрунтовуючи необхідність застосування заходів забезпечення позову у вищевказаній справі, ОСОБА_1 посилалася на те, що відповідач маючи можливість виконати рішення суду добровільно та передати їй дитину для проживання за для найкращих інтересів дитини, цього не зробив. Навіть після ухвалення рішення у справі, умисно приховує дитину, не дає можливості спілкуватись з дитиною, у зв`язку з чим між нею і дитиною можуть бути втрачені безпосередні емоційні контакти.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідками встановлення обов`язку або заборони відповідачу здійснювати певні дії.

За роз`ясненнями, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи положення статей 149-153 ЦПК України, та найкращі інтереси малолітньої дитини та той факт, що заходи забезпечення позову будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних контактів матері з малолітньою дитиною і це відповідатиме їхнім законним інтересам, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 , з наступних підстав.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09, ЄСПЛ від 16 липня 2015 року), вкотре указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 Рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

Разом з тим у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Приймаючи до уваги вищенаведене, вважаю, що відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з його матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей з матір`ю.

Аналогічна правова позиція висловлена і в постанові Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 344/16653/16-ц.

Отже, зустрічі матері з дитиною без присутності ОСОБА_2 за участю психолога без присутності будь-яких інших осіб будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків матері та дитини і ця обставина відповідатиме їхнім законним інтересам, що в свою чергу може усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Проте встановивши обов`язок відповідача ОСОБА_2 забезпечувати явку малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до кабінету практикуючого психолога Комунального закладу «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради, розташованого по проспекту Олександра Поля, 83/2 (офіс 315) у місті Дніпро, кожного понеділка, середи та п`ятниці з 15.00 години до 18.00 години, заявник не врахувала, що такий графік зустрічей з урахуванням часу необхідного для подолання дороги в обох напрямках (з місця проживання до місця зустрічі) призведе до значного і невиправданого фізичного і психологічного навантаження на дітини (віком 5 рків), що не відповідає інтересам дитини.

Таким чином, доцільним проведення таких зустрічей матері з дитиною у кабінеті практикуючого психолога Комунального закладу «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради (проспект Олександра Поля, 83/2 (офіс 315) у місті Дніпро), кожної п`ятниці з 16.00 години до 18.00 години без присутності ОСОБА_2 за участю спеціаліста-психолога вищезазначеного закладу без присутності будь-яких інших осіб, що сприятиме відновленню та налагодженню емоційних стосунків матері з дитиною і ця обставина відповідатиме їхнім законним інтересам, що в свою чергу може усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у справі. Зустрічі матері з дитиною без присутності ОСОБА_2 за участю спеціаліста-психолога вищевказаного закладу без присутності будь-яких інших осіб, не порушуватиме прав відповідача, і не призведе до будь-яких незворотних негативних наслідків для останнього.

Крім того, матеріали справи не містять будь-яких доказів про те, що обраний захід забезпечення позову завдасть шкоди інтересам малолітньої дитини.

В іншій частині заяви ОСОБА_1 встановлення таких зустрічей ще й в понеділок і середу, слід відмовити.

З урахуванням вищезазначеного, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.149-153, 260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 забезпечувати явку малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до кабінету практикуючого психолога Комунального закладу «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради (місто Дніпро, проспект Олександра Поля, 83/2, офіс 315) кожної п`ятниці у вільний від його навчання час з 16.00 години до 18.00 години для проведення спільних зустрічей (побачень) протягом однієї години з ОСОБА_1 за участі спеціаліста-психолога Комунального закладу «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» Дніпропетровської обласної ради без присутності будь-яких інших осіб, починаючи з дати постановлення ухвали і до набрання законної сили рішення суду у даній справі.

В іншій частині заяви ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя: М.Ю. Петешенкова