Номер провадження: 22-ц/813/3490/20
Номер справи місцевого суду: 520/5759/18
Головуючий у першій інстанції Дєтков О. Я.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Цюри Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Березівського районного суду Одеської області від 29 січня 2019 року у цивільній справі за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою,

встановив:

15 травня 2018 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою та просили стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 30689,83 грн., суму сплачених витрат на встановлення розміру збитку та збір документів в розмірі 1300 грн., а також судовий збір у розмірі 1762 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 09 серпня 2016 року з вини позивача, який керував автомобілем «NISSAN» д/н НОМЕР_1 в м. Одеса, була скоєна дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП), внаслідок чого автомобіль «TOYOTA» д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 отримав пошкодження. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2016 року. На дату скоєння цієї пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, тому з метою отримання відшкодування власник пошкодженого автомобіля звернувся до МТСБУ з відповідною заявою.

Відповідно до розрахунку регламентної виплати, вартість МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 30689,83 грн., витрати на встановлення розміру збитку та збір документів склали 1300 грн. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Оскільки зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі, то позивач звернувся до суду із даним позовом.

23 листопада 2018 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що з позовними вимогами не погоджується, оскільки є інвалідом І групи, посилався на ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого особи з інвалідністю І групи звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Заочним рішенням Березівського районного суду Одеської області від 29 січня 2019 року позов МТСБУ до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ сплачене страхове відшкодування в розмірі 30689 грн. 83 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача суму сплачених витрат на встановлення розміру збитку та збір документів в розмірі 1300 грн.

Стягнуто з відповідача на користь МТСБУ витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762 грн.

Не погоджуючись із вказаним заочним рішенням суду, ОСОБА_1 подав до суду заяву про перегляд заочного рішення (а.с. 99-101).

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 10 грудня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду було залишено без задоволення (а.с. 122-123).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування заочного рішення Березівського районного суду Одеської області від 29 січня 2019 року, та постановлення нового, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

28 лютого 2020 року від МТСБУ надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому вони зазначили, що судом першої інстанції законно та обґрунтовано прийнято рішення про задоволення позовних вимог МТСБУ, у зв`язку з чим просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін (а.с. 144-145).

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 30.03.2020 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 30.03.2020 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване заочне рішення, судом першої інстанції не було враховано, що 23 листопада 2018 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що з позовними вимогами не погоджується, оскільки є інвалідом І групи, посилався на ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого особи з інвалідністю І групи звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

У відповідності до п.3 ч.1 ст. 280 ЦПК України однією з умов ухвалення у справі заочного рішення є те, що відповідач не подав відзив.

Враховуючи викладені обставини, у суду першої інстанції не було правових підстав ухвалення у справі заочного рішення, а тому останнє підлягає скасуванню, з ухваленням у справі нового судового рішення.

Що стосується повідомлення ОСОБА_1 про час і місце судового засідання, то колегія суддів зазначає, що відповідно до заяви ОСОБА_1 від 21.11.2018 року, останній надав суду заяву про слухання справи без його участі (а.с.30).

Крім викладеного, колегія суддів зазначає, що ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Так, відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2016 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього штраф у розмірі 340 грн. (а.с.4).

Вказаною постановою було встановлено, що 09 серпня 2016 року з вини ОСОБА_1 , який керував автомобілем «NISSAN» д/н НОМЕР_1 в м. Одеса, була скоєна ДТП, внаслідок чого автомобіль «TOYOTA», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , отримав пошкодження (5-6).

Оскільки на дату скоєння ДТП відповідач, який визнаний винним в скоєнні ДТП, не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, то МСТБУ за заявою потерпілої особи виплатила потерпілій відшкодування у розмірі 30689,83 грн. на підставі п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, МТСБУ відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобам, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно з п.п 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону.

Відповідно до п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що особи з інвалідністю першої групи, які особисто керують належним їм транспортним засобом, а також особи, які керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю першої групи у її присутності звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від ДТП, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до п. г ст. 41.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону.

Згідно наданого відповідачем пенсійного посвідчення серії ААЖ №901092 від 07 травня 2012 року ОСОБА_1 має інвалідність першої групи безстроково (а.с. 53).

Оскільки ОСОБА_1 є особою з інвалідністю першої групи то відсутні підстави, передбачені ст. 1191 ЦК України та ст. 41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для задоволення позову МТСБУ про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.

Однак, зазначені обставини мають місце лише у разі, якби ОСОБА_1 , будучи інвалідом першої групи, керував належним йому транспортним засобом, або керував цим транспортним засобом в присутності його власника інваліда першої групи.

Для з`ясування вказаних обставин, та враховуючи, що з часу ДТП пройшло більше 3-х років, колегією суддів було витребувано із Приморського районного суду м. Одеси матеріали адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності (а.с.152).

Вказані адміністративні матеріали надійшли до суду 26.03.2020 року (а.с.159), у зв`язку з чим розгляд даної цивільної справи проведений 30.03.2020 року.

Крім того, до суду апеляційної інстанції надійшли додаткові матеріали від заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 (а.с.153-158).

Так, із вказаних додаткових матеріалів і адміністративної справи № 522/19111/16-п, (провадження № 3/522/6781/16) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ст. 124 КУпАП вбачається, що в момент ДТП 09.08.2016 року за кермом автомобіля «NISSAN» д/н НОМЕР_1 дійсно перебував відповідач ОСОБА_1 , який був і є інвалідом дитинства першої групи і у вказаному автомобілі в якості пасажира була його дружина ОСОБА_3 , яка також була і є інвалідом дитинства 1 групи (а.с.154-звор., 156, 157, 158, 160).

Однак, згідно адміністративних матеріалів, власником вказаного транспортного засобу «NISSAN» д/н НОМЕР_1 була ОСОБА_4 , яка не знаходилась у вказаному транспортному засобі в момент ДТП (а.с.161).

Оскільки Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко визначає умови, за яких особи звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, то колегія суддів виходить саме із вимог вказаного Закону.

Так, одним із цих вимог є те, що водій, який віднесений до пільгової категорії громадян, має бути власником керованого ним автомобіля, або власник цього автомобіля, який також є інвалідом першої групи, має перебувати у цьому транспортному засобі.

Враховуючи, що власник транспортного засобу ОСОБА_4 не перебувала у транспортному засобі «NISSAN» д/н НОМЕР_1 в момент вчинення відповідачем ОСОБА_1 ДТП, тобто 09.08.2016 року, позовні вимоги МТСБУ до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Заперечуючи проти апеляційної скарги ОСОБА_1 , позивач МТСБУ посилався на те, що відповідачем ОСОБА_1 не подано до суду належних документальних доказів, які б підтверджували його віднесення до пільгової категорії громадян - особи з інвалідністю 1 групи, та не подано документів, які б підтверджували належність останньому автомобіля марки «Ніссан», р/н НОМЕР_1 , яким він керував на момент ДТП.

При цьому представник МТСБУ вказав що Закон не передбачає, що транспортний засіб визнається забезпеченим у зв`язку із керуванням ним особою, яка віднесена до пільгової категорії громадян України.

Особи, на яких поширюється ст. 13 Закону не вважаються такими, цивільно-права відповідальність яких застрахована, а транспортний засіб, яким вони керують не вважається забезпеченим, якщо він не належить такому водію, та такий транспортний засіб не зазначений в жодному чинному на дату пригоди договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З цих підстав колегія суддів зазначає, що вищевказані доводи представника МТСБУ в частині того, що ОСОБА_1 не довів суду того, що транспортний засіб «NISSAN» д/н НОМЕР_1 в момент вчинення ДТП, належав на праві власності відповідачу ОСОБА_1 , та не довів суду, що власник цього транспортного засобу в момент вчинення ДТП був у цьому транспортному засобі.

Що стосується доводів представника МТСБУ про те, що ОСОБА_1 не довів суду, що на момент вчинення ДТП він являвся інвалідом першої групи, то вони є безпідставними і спростовуються наявними у справі доказами, про що вказано вище.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У зв`язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду скасувати і прийняти постанову, якою позовні вимоги МТСБУ задовольнити.

Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 1762 грн., то рішення суду в цій частині є незаконними, оскільки ОСОБА_1 є інвалідом першої групи, а тому звільнений від сплати судового збору.

У зв`язку з цим, та у відповідності до ст. 141 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне сплачений судовий збір за подання позову у розмірі 1762 грн. компенсувати МТСБУ за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів також вважає за необхідне судовий збір у розмірі 2643 грн., від яких заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 звільнений від сплати при подачі апеляційної скарги, компенсувати Одеському апеляційному суду за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Березівського районного суду Одеської області від 29 січня 2019 року скасувати.

Прийняти постанову, якоюпозовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт: НОМЕР_3 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, , сплачене страхове відшкодування в розмірі 30689,83 грн. (тридцять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять гривень 83 копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт: НОМЕР_3 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, , суму сплачених витрат на встановлення розміру збитку та збір документів у розмірі 1300 грн. (одна тисяча триста гривень)

Сплачений судовий збір за подання Моторним (транспортним) страховим бюро України, код ЄДРПОУ 21647131,позову у розмірі 1762 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні) компенсувати Моторному (транспортному) страховому бюро Україниза рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів також вважає за необхідне судовий збір у розмірі 2643 грн. (дві тисячі шістсот сорок три гривні) компенсувати Одеському апеляційному суду, , за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Т.В. Цюра