печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого : судді Соколова О.М.,

при секретарі: Проскурні А.Г.

справа № 757/31948/18-ц

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Кобзар Ю.Б.

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві цивільну справу № 757/31948/18-ц за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до АТ КБ «Приватбанк» про стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 28.05.2013 року між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено депозитний договір № SАMDN8260 "Стандарт", на виконання якого позивачем внесено 24 000 доларів США та 24 грудня 2013 року позивачем у ПАТ КБ «ПриватБанк» Договір банківського вкладу «Депозит Плюс» через Приват 24 у розмірі 30 000,00 доларів США, вкладний рахунок № НОМЕР_1 . У зв`язку із припиненням функціонуванням банківських відділень ПАТ КБ «Приватбанк» на території АР Крим та м. Севастополя у 2014 році, рахунки позивача було безпідставно заблоковано та припинено нарахування відсотків. З метою отримання належних позивачу коштів та нарахованих по ним відсотків, позивач неодноразово звертався до відповідача із вимогами про розблокування рахунків, розірвання договорів та видачі коштів. Неможливість отримання позивачем належних йому коштів вимусили позивача звернутися із позовом до суду.

Під час розгляду справи представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог, подала письмовий відзив, в якому вказує, що позовна заява ОСОБА_2 є необґрунтованою та безпідставною, а наведені у ньому відомості та докази такими, що належним чином непідтверджені та недоведені. Також піддає сумніву факт укладення з позивачем депозитних договорів, і факт внесення позивачем коштів. Вказала, що наявне рішення суду між ОСОБА_2 та АТ КБ «Приватбанк», яким у задоволенні позовних вимог відмовлено, та яке на даний час набрало законної сили.

Суд вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

28.05.2013 між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено депозитний договір № SАMDN8260 "Стандарт", на виконання якого позивачем внесено 24 000,00 доларів США.

У зв`язку із припиненням функціонуванням банківських відділень ПАТ КБ «Приватбанк» на території АР Крим та м. Севастополя у 2014 році, рахунок позивача було безпідставно заблоковано та припинено нарахування відсотків. Позивач зверталась до відповідача із письмовою заявою про дострокове розірвання договорів банківських вкладів, проте відповіді позивачу не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно зі ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі, яка вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Також судом встановлено, що у 2016 році ОСОБА_2 подано позов до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про зобов`язання повернути кошти за депозитними договорами.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.01.2017 року,яке набрало законної сили 17.03.2017, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про зобов`язання повернути кошти за депозитними договорами, відмовлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд ухвалою закриває провадження по справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвали суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва з вимогами про стягнення коштів з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» грошових коштів за договором № SAMDN8260 «Стандарт» від 28.05.2013 у розмірі 24000,00 доларів США та грошових коштів за договором банківського вкладу «Депозит Плюс» від 24.12.2013 у розмірі 30 000,00 доларів США, які вже вирішені рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.01.2017 року.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що існує судове рішення, яке набрало законної сили постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, слід закрити провадження в частині позовних вимог про стягнення коштів з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» за договором № SAMDN8260 «Стандарт» від 28.05.2013 у розмірі 24000,00 доларів США та грошових коштів за договором банківського вкладу «Депозит Плюс» від 24.12.2013 у розмірі 30 000,00 доларів США.

Що стосується решти позовних вимог, слід вказати наступне.

Згідно з п. 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою правління НБУ від 03.12.2003р. № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується в тому числі й договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції передбачено, що банк (філія, відділення) зв`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Виходячи з положень ст. 1059 ІІК України, п. 1.4. Положення, п. 2.9 глави 2 розділу IV інструкції письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з дачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При ньому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа або інший документ є підтвердженням про внесення І готівки V відповідній платіжній системі.

З вищевикладеного можна зробити висновок, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту.

На підтвердження укладення договору банківського вкладу, представником позивача надано було копію договору від 28.05.2013р., проте оригіналів договорів, квитанції про внесення грошових коштів на рахунок банку, ощадної книжки або іншого документу, що підтверджує факт внесення коштів, представником позивача суду для огляду не надано.

Крім того, в позовній заяві представник позивача також посилається на те, що між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено 24.12.2013р. також депозитний договір «Депозит плюс» за номером рахунку № НОМЕР_1 , за умовами якого, позивачем внесено грошові кошти в сумі 30000 дол.США. Проте, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження даних обставин представником позивача суду не надано.

Таким чином, стороною позивача не було надано суду оригіналів документів на підтвердження обґрунтування позовних вимог, як і не було надано належних доказів на підтвердження наявності грошових коштів на відповідному банківському рахунку, відкритому на ім`я позивача в ПАТ КБ «ПриватБанк», суд приходить до висновку щодо недоведеності позовних вимог, у зв`язку з чим вважає за необхідне відмовити у задоволені позовних вимог.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення коштів задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст.ст. 13, 76, 77, 78, 81, 128, 210, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, ст. 1058, 1060, 1066, 1074, 1075 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Провадження у цивільній справі № 757/31948/18-ц за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в частині позовних вимог про стягнення коштів з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» грошових коштів за договором № SAMDN8260 «Стандарт» від 28.05.2013 у розмірі 24000,00 доларів США та грошових коштів за договором банківського вкладу «Депозит Плюс» від 24.12.2013 у розмірі 30 000,00 доларів США - закрити.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Киїського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а особою яка була відсутня при проголошенні рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 .

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк",01010, вул. Грушевського,1 д, м. Київ,

Суддя О.М.Соколов