Ухвала

27 березня 2020 року

м. Київ

справа № 691/1234/19

провадження № 61-3419ск20

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Черкаського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Приват-Агро-Білозір`я» до ОСОБА_1 , державного реєстратора виконавчого комітету Іванівської сільської ради Уманського району Черкаської області Косолап Віктора Івановича, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про визнання договорів оренди землі недійсними та визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ТОВ «Приват-Агро Білозір`я» звернулося до суду з вказаною позовною заявою до відповідачів, посилаючись на те, що у березні 2012 року позивачем були укладені договори оренди земельної ділянки з кожним з відповідачів - власниками земельних ділянок сільськогосподарського призначення.

Вказані договори оренди землі є однотипними та містили ідентичні умови, укладені на 7 років, та набрали чинності з моменту реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права оренди за ТОВ «Приват-Агро-Білозір`я» у період у період з 24 липня 2014 року по 23 листопада 2015 року, а тому на даний час є чинними та такими, що не припинили свою дію.

ТОВ «Приват-Агро-Білозір`я», вважаючи себе законним орендарем вказаних 11 земельних ділянок, розташованих на території Старосільської сільської ради Городищенського району Черкаської області, дізналось, що державним реєстратором Косолап В. І. прийнято рішення про державну реєстрацію припинення права оренди ТОВ «Приват-Агро-Білозір`я» на вказані земельні ділянки та про державну реєстрацію права оренди на ці ж ділянки за ОСОБА_1 на підставі договорів оренди землі, укладених кожним власником земельної ділянки з останньою 05 червня 2019 року.

Тому ТОВ «Приват-Агро-Білозір`я» звернулось до суду за захистом своїх прав та просило визнати недійсними вказані договори оренди від 05 червня 2019 року, укладені з відповідачем ОСОБА_1 ; скасувати рішення державного реєстратора про припинення права оренди ТОВ «Приват-Агро-Білозір`я» вказаних земельних ділянок; скасувати рішення державного реєстратора про реєстрацію права оренди цих земельних ділянок з новим орендарем.

Одночасно з поданою позовною заявою ТОВ «Приват-Агро-Білозір`я» подало клопотання про забезпечення позову.

У клопотанні позивач вказало, що йому стало відомо, що ОСОБА_1 08 жовтня 2019 року на місці розташування земельних ділянок, які є об`єктом оренди за договором з ТОВ «Приват-Агро-Білозір`я», планує здійснити заходи щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості.

Обробіток земельних ділянок продовжує здійснювати ТОВ «Приват-Агро-Білозір`я», на цих ділянках знаходяться посіви кукурудзи, які станом на момент звернення до суду не були зібрані. Повідомлення про необхідність звільнити земельну ділянку для передачі їх власникам чи ОСОБА_1 , ТОВ «Приват-Агро-Білозір`я» не отримувало.

Позивач вказував, що вчинення ОСОБА_1 цілеспрямованих дій на перешкоджання ТОВ «Приват-Агро-Білозір`я» володіти та користуватися земельними ділянками може призвести до того, що товариство, або не зможе провести посівні роботи на земельній ділянці, або відбудеться знищення посівів, або буде зібрано врожай товариства із вказаної земельної ділянки, що в будь-якому випадку завдасть позивачу збитків, у вигляді понесених затрат, пов`язаних із вжиттям заходів, спрямованих на підвищення родючості ґрунтів даної земельної ділянки та заходів, здійснених по догляду за посівами під час їхнього дозрівання, а також збитків у вигляді не отримання доходу з використання даної земельної ділянки.

Крім того, враховуючи те, що вирощування сільськогосподарських культур є специфічним видом господарської діяльності, перешкоджання позивачу вчасно провести посівні роботи на даній земельній ділянці, унеможливить використання її в посівній кампанії 2020 року.

З метою ефективного захисту та поновлення порушених прав ТОВ «Приват-Агро-Білозір`я» просило вжити заходи забезпечення позову та заборонити ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам за її дорученням чи вказівкою, чи без такої, вчиняти будь-які дії, спрямовані на перешкоджання ТОВ «Приват-Агро-Білозір`я» та будь-яким іншим особам, які діють в інтересах ТОВ «Приват-Агро-Білозір`я користуватися земельними ділянками з кадастровими номерами :02:001:0685, :02:001:0604, :02:001:0605, :02:001:1084, :02:001:1225, :02:001:0347, :02:001:0810, :02:001:1348, :02:001:0951, :02:001:0290, :02:001:1180, розташованими в адміністративних межах Старосільської сільської ради Городищенського району Черкаської області.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 15 жовтня 2019 року в забезпеченні позову відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються. На земельних ділянках, на які позивач просить накласти арешт шляхом заборони вчиняти будь-які дії, знаходяться посіви кукурудзи, тобто предмети, що швидко псуються, а тому таке забезпечення позову прямо заборонено законом. Заява про забезпечення позову стосується заборони ОСОБА_1 користуватися спірними земельними ділянками, тобто заходи забезпечення позову, які просить застосувати позивач, є за змістом тотожними задоволенню позовних вимог, що також прямо заборонено законом.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року апеляційну скаргу ТОВ «Приват-Агро Білозір`я» задоволено, ухвалу Городищенського районного суду Черкаської області від 15 жовтня 2019 року скасовано. Заяву ТОВ «Приват-Агро Білозір`я» про забезпечення позову задоволено, заборонено ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам за її дорученням чи вказівкою, чи без такої, вчиняти будь-які дії, спрямовані на перешкоджання ТОВ «Приват-Агро-Білозір`я» та будь-яким іншим особам, які діють в інтересах ТОВ «Приват-Агро-Білозір`я, користуватися земельними ділянками з кадастровими номерами :02:001:0685, :02:001:0604, :02:001:0605, :02:001:1084, :02:001:1225, :02:001:0347, :02:001:0810, :02:001:1348, :02:001:0951, :02:001:0290, :02:001:1180, розташованими в адміністративних межах Старосільської сільської ради Городищенського району Черкаської області.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що спір між сторонами виник з приводу користування спірними земельними ділянками, невжиття вказаних у заяві заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду або ефективний захист порушених прав позивача. Посилання в ухвалі суду першої інстанції на частину п`яту статті 150 ЦПК України є безпідставними, оскільки незібрані посіви кукурудзи є власністю ТОВ «Приват-Агро-Білозір`я», яке до цього часу обробляє спірні земельні ділянки.

20 лютого 2020 року ОСОБА_11 , який діє від імені ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Черкаського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року у зазначеній вище справі.

Ухвалою Верховного Суду від 04 березня 2020 року вказану касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків, зокрема, заявнику слід направити на адресу суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження із наведеними причинами пропуску такого строку та доказами на їх підтвердження в оригіналах чи належним чином завірені їх копії, з приводу недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень, або навести інші підстави з відповідними доказами.

19 березня 2020 року до Верховного Суду надійшло клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, які були вказані в поданому до касаційної скарги клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження, при цьому заявник зазначає, що хоча матеріали справи містять докази отримання оскаржуваної постанови Черкаського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року, проте вона її не отримувала, на підтвердження надає фотокопію рекомендованого повідомлення Черкаського апеляційного суду, з якого вбачається, що 24 грудня 2019 року повідомлення вручено ОСОБА_1 .

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень постанову Черкаського апеляційного суду прийнято 12 грудня 2019 року, повний текст якої складено 13 грудня 2019 року та оприлюднено 18 грудня 2019 року.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини у справах «Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, пропущеного на значний термін, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Оскільки ухвалою Верховного Суду від 04 березня 2020 року вказані заявником підстави було визнано неповажними, надані докази не дають достатніх підстав поважності пропуску строку на касаційне оскарження, тому слід відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 185, 392, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Черкаського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Приват-Агро-Білозір`я» до ОСОБА_1 , державного реєстратора виконавчого комітету Іванівської сільської ради Уманського району Черкаської області Косолап Віктора Івановича, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про визнання договорів оренди землі недійсними та визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська