21.02.2020 Єдиний унікальний номер 205/144/20
Єдиний унікальний номер 205/144/20
Провадження № 2/205/393/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради та ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10 січня 2020 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2020 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотриманням п. 5 ч. 3 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких позивачем 15 січня 2020 року подано виправлений позов.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2020 року цивільна справа була прийнята до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позивач у своєму позові посилалася на те, що на підставі договору дарування частини домоволодіння від 16 липня 2012 року вона є власником Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано у встановленому порядку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Власником іншої Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 Реєстрація місця проживання відповідача, який є племінником позивача, була необхідна для отримання ним паспорта та можливості подальшого вступу на навчання та мала формальний характер. З 2015 року відповідач у спірному будинку не проживає, його речей в ньому немає, комунальні послуги він не сплачує, поточний ремонт не здійснює, його фактичне місце проживання не відоме. Перешкод у проживанні йому ніхто не чинить. Позивач у своїх позовних вимогах просила суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Відповідачеві ОСОБА_2 у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк відповідачем відзив на позовну заяву подано не було, зустрічний позов не заявлено, будь-які інші документи до суду не направлено.

Третій особі Департаменту адмінпослуг та дозвільних процедур Дніпровської міськради у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк письмових пояснень щодо позову до суду подано не було.

Третій особі ОСОБА_3 у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про прийняття цивільної справи до провадження суду з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. У встановлений строк письмових пояснень щодо позову до суду подано не було.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування частини домоволодіння від 16 липня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кретовою Н.Б., і зареєстрованого в реєстрі за № 1567, ОСОБА_1 є власником Ѕ частини домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 11). Право власності у встановленому законом порядку зареєстровано в КП «ДМБТІ» 13 серпня 2012 року, реєстраційний № 35200422 (а.с. 12).

Згідно з довідкою № 12484 про склад сім`ї від 19 грудня 2019 року, виданої Департаментом адмінпослуг та дозвільних процедур Дніпровської міськради, у буд. НОМЕР_3 що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , та відповідач ОСОБА_2 (а.с. 15).

Відповідно до акту № 860, складеного 25 грудня 2019 року, затвердженого головою квартального комітету «№ 38» ОСОБА_5., та акту № 861 від 25 грудня 2019 року, затвердженого головою квартального комітету «№ 38» ОСОБА_5 , відповідач ОСОБА_2 у буд. АДРЕСА_1 не проживає з 2015 року (а.с. 17, 18).

На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця прожива ння в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є самостійною та достатньою підставою дня зняття цієї особи з реєстрації.

Враховуючи вищевказане, а також те, що відповідач не є власником (співвласником) будинку АДРЕСА_1 , не проживає у ньому з 2015 року, його речей у частині будинку, належній позивачеві, немає, комунальні послуги він не сплачує, суд доходить висновку, що відповідач втратив право користування спірним домоволодінням, а відтак і про достатність правових підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 840 гривень 80 коп., який з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 29, ч. 2 ст. 405 ЦК України, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ч. 1 ст. 141, ст. ст. 263, 264, ч.ч. 1-5 ст. 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його складання.

Суддя: