БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/1312/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2020 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Луговця О.А.

з участю секретаря судового засідання - Граб С.О.

представника позивача - адвоката Андрєйченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Комарівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «13 річчя Жовтня» по Красносільській сільській раді Борзнянського району Чернігівської області після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , яке він прийняв після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 та належало останній на підставі сертифікату серії РН №968239 . Свої вимоги обгрунтовує тим, що до складу спадкового майна ОСОБА_6 належить вищевказане право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом серії РН №968239, який нею не був отриманий в зв`язку зі смертю. Спадщину після померлої ОСОБА_6 шляхом вступу у фактичне розпорядження спадковим майном прийняв її син ОСОБА_5 , який також помер, юридично не оформивши свої спадкові права та склавши на користь позивачки заповіт на все належне майно. Вона прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 та вже оформила частину спадкового майна, але позбавлена можливості отримати в органах нотаріату свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну частку (пай) через відсутність правоустановлюючого документа на неї.

Представник позивачки в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з вищевказаних підстав.

Відповідач Комарівська сільська рада відзиву на позов не подала, своїм правом на участь в судовому засіданні не скористалась, повноважного представника не направила, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнає повністю.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 були належним чином та своєчасно повідомлені про дату, час і місце розгляду справи за місцем реєстраційного обліку (ч.7, 8 ст.128 ЦПК України), що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористались, про причини неприбуття не повідомили, відзиву на позов не подали, в раніше наданих заявах просили розглядати справу без їх участі, не заперечували проти позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 , яка була зареєстрована і проживала разом зі своїми сестрами ОСОБА_2 (співвідповідач) та ОСОБА_7 (мати співвідповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) в АДРЕСА_1 , заповіту при житті не складала, спадкова справа після її смерті не заводилась, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть, довідки Красносільського старостинського округу Комарівської сільської ради №2/340 від 13.11.2018р., довідками Борзнянської районної державної нотаріальної контори №50/-01-16 від 20.01.2020р. та Державного нотаріального архіву Чернігівської області №613/01-17 від 18.02.2020р.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживав і був зареєстрований у АДРЕСА_2 , доводиться сином ОСОБА_6 та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . При житті ОСОБА_5 03 вересня 2009 року склав на користь ОСОБА_1 заповіт на все належне йому майно. Позивачка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 й оформила частину спадкового майна. Разом з тим, листом державного нотаріуса Борзнянської районної державної нотаріальної контори Артеменко О.О. від 22 листопада 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) у зв`язку з ненаданням оригіналів документів, що посвідчують право на земельну частку (пай), які належали померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 , й рекомендовано звернутися до суду.

Зазначені обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження, смерть, довідки Красносільського старостинського округу Комарівської сільської ради №2/339 від 13.11.2018р. та спадкової справи Борзнянської районної державної нотаріальної контори №458/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 , листом нотаріуса №1570/02-17 від 22.11.19р.

03 листопада 1995 року колективному сільськогосподарському підприємству «13-річчя Жовтня» було видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ІІ-ЧН№000046. Додатком №1 до цього Державного акту є список осіб, серед переліку яких під №44 значиться ОСОБА_6 .

Крім того, згідно інформації відділу у Борзнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 22.11.2019р., записів з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Красносільською сільською радою, ОСОБА_6 була включена в список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства «13-річчя Жовтня», значиться в книзі видачі сертифікатів під порядковим номером 717 на отримання сертифіката РН №968239 на 3,7 умовних кадастрових гектари, але не отримала його, про що свідчить відсутність підпису в книзі реєстрації.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

За змістом положень п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720/95 від 08.08.1995р. право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004р., член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Аналіз зазначених норм законодавства в призмі ст.22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) вказує на те, що особа набуває право на земельну частку (пай) за наявності трьох умов: 1/перебування в членах КСП на час паювання; 2/включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3/одержання КСП цього акта.

Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством державного акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом (в тому числі й пенсіонер) та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Наведений висновок також узгоджується з правовою аргументацією Верховного Суду, викладеною в постанові від 17 березня 2020 року по справі №№ 396/1683/18-ц.

Відповідно до загальних положень законодавства в сфері спадкових правовідносин спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Приписами ст.12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_8 хоча й була включена до списку осіб, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, виданого КСП «13-річчя Жовтня», але за життя сертифікату на право на земельну частку (пай) не отримала, даний документ ОСОБА_8 не видавався й відсутні докази існування чи виготовлення оригіналу цього правоустановлюючого документа, його архівного зберігання (можливо він лише планувався для друку на ім`я ОСОБА_6 ).

Водночас, позивачкою та її представником всупереч вимогам ст.12, 81 ЦПК України не було надано суду ніяких доказів щодо віднесення ОСОБА_6 до членів вищевказаного колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонерів, які раніше працювали в ньому і залишилися членами цього підприємства (зокрема, рішення загальних зборів про прийняття в члени колективного сільськогосподарського підприємства) на день видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю, що давало б ОСОБА_6 право на набуття права на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП «13-річчя Жовтня».

Одночасно суд зважує і на ту обставину, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто в силу вимог ст.9 ЦК УРСР її цивільна правоздатність припинилась до видачі КСП «13-річчя Жовтня» Державного акта на право колективної власності на землю, який датований 03 листопада 1995 року, тоді як до складу спадщини можуть входити лише ті права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, зважаючи на вказані обставини та виходячи з наданих позивачкою та її представником доказів, суд не може вважати ОСОБА_6 такою, що відноситься до категорії осіб, які з огляду на положення Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995р. набули право на земельну частку (пай) із земель КСП «13-річчя Жовтня», в зв`язку з чим, таке право не входить до складу спадщини померлої ОСОБА_6 й, відповідно, не може бути успадковане спадкоємцями, в тому числі й позивачкою.

Крім того, будучи спадкоємцем за заповітом майна померлого ОСОБА_5 , позивачка вказує, що він прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_6 шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном (обробляв земельну ділянку, сплачував податки, доглядав господарство), на підтвердження чого посилається на довідку Комарівської сільської ради №2/341 від 13.11.2018р.

Однак, з огляду на критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказів (ст.77-80 ЦПК України) вказана довідка не може слугувати беззаперечним, безсумнівним та переконливим доказом, підтверджуючим факт прийняття у встановленому законом порядку спадщини.

Так, відповідно до ч.1 ст.548 ЦК УРСР, який діяв на час існування спірних правовідносин, право на успадкування майна померлого спадкодавця має лише той спадкоємець, який прийняв спадщину.

Згідно з ч.1, 2 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1/якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2/якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, яким за ст.525 ЦК УРСР є день смерті особи.

Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 14.06.1994р. та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.07.1994р. за №152/361 (чинної на час існування спірних правовідносин), доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої ради чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця; наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Водночас, в довідці Красносільського старостинського округу Комарівської сільської ради №2/341 від 13.11.2018р., на яку посилається сторона позивача, лише зазначено, що протягом шести місяців після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , її спадщину прийняв син ОСОБА_5 шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном, але не вказано які його конкретні дії (з огляду на положення Інструкції) свідчать про це.

Посилання ж у позовній заяві та в поясненнях представника позивачки на здійснення ОСОБА_5 обробітку земельної ділянки, сплату податків, догляд за господарством померлої матері ОСОБА_6 є лише припущеннями й не підтверджені жодними доказами; водночас пояснення сторони/її представника у справі згідно зі ст.76 ЦПК України не є джерелом доказів.

Натомість спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6 , з огляду на положення ст.549 ЦК УРСР, Інструкції можуть вважатися рідні сестри ОСОБА_2 , ОСОБА_7 (друга черга за законом згідно ст.530 ЦК УРСР), оскільки в довідці Красносільського старостинського округу Комарівської сільської ради №2/340 від 13.11.2018р. зазначено, що вони проживали разом з ОСОБА_6 на день її смерті.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 й спадкоємцями її майна є дочки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які поряд з ОСОБА_2 можуть претендувати на спадкове майно померлої ОСОБА_6 .

Визнання ж позову відповідачами суд у відповідності до ст.206 ЦПК України не може прийняти до уваги, оскільки воно суперечить вищенаведеним положенням законодавства.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими і не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.9, 524, 529, 530, 548, 549 ЦК УРСР, ст.1216-1223, 1268-1272 ЦК України, Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720/95 від 08.08.1995р., ст.2-4, 12, 19, 23, 76-89, 141, 258-268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Комарівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через Борзнянський районний суд) шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 21 квітня 2020 року.

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець