Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Безрук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Чемезової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха, в порядку спрощеного провадження цивільну справу № 221/9475/19 позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Волноваський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не відповідає виконанню та стягнення грошових коштів, стягнених в порядку виконання виконавчого напису нотаріуса,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не відповідає виконанню та стягнення грошових коштів, стягнених в порядку виконання виконавчого напису нотаріуса.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 09.10.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 9642, яким з нього на користь відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором за період з 03.02.2012 р по 31.08.2017 р. в сумі 40 857,91 грн, яка складається з залишку заборгованості за кредитом в сумі 2 520,13 грн., залишку заборгованості за відсотками 31 835,02 грн., пені та комісії 1700 грн., штрафу 1802,76 грн., а також витрат, пов`язаних із вчиненням напису - 3000 грн.

Виконавчий напис вчинено на підставі копії анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку та виписки з рахунку боржника.

25.01.2018 року державним виконавцем Волноваського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області відкрито виконавче провадження ВП 55602027 з примусового виконання виконавчого напису.

26.06.2019 року заступником начальника Волноваського районного відділу ДВС ГТУЮ в Донецькій області винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника та інші його доходи, на підставі якої станом на 03.12.2019 року з нього на користь відповідача було стягнуто 10 002, 20 грн. заборгованості.

Позивач вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус під час його вчинення не врахував строків позовної давності, що свідчить про існування спору про право, тому просив визнати його таким, що не підлягає виконанню, стягнуті з нього на підставі виконавчого напису грошові кошти стягнути з відповідача на його користь.

16.03.2020 р. позивач звернувся до суду з заявою про збільшення позовних вимог та просив стягнути з відповідача на свою користь стягнуту з нього суму заборгованості 17 401,56 коп.

У судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву та заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження не подав.

Оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи у спрощеному провадженні, суд, керуючись вимогами ст.280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі доказами.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов відповідних висновків про необхідність задоволення позовних вимог з таких підстав.

Третя особа, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі.

Третя особа, Волноваський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в судове засідання представника не направила, про причини його неявки суд не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

З виконавчого напису, копія якого міститься у матеріалах справи встановлено, що 09.10.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 9642, яким з позивача на користь відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором за період з 03.02.2012 р по 31.08.2017 р. в сумі 40 857,91 грн, яка складається з залишку заборгованості за кредитом в сумі 2 520,13 грн., залишку заборгованості за відсотками 31 835,02 грн., пені та комісії 1700 грн., штрафу 1802,76 грн., а також витрати, пов`язані із вчиненням напису - 3000 грн.

25.01.2018 року державним виконавцем Волноваського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області відкрито виконавче провадження ВП 55602027 з примусового виконання виконавчого напису.

26.06.2019 року заступником начальника Волноваського районного відділу ДВС ГТУЮ в Донецькій області винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника та інші його доходи.

З довідки № 1463 від 03.12.2019 р., виданої структурним підрозділом «Волноваське Локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» встановлено, що на підставі постанови ВП 55602027 від 26.06.2019 р. з позивача на користь відповідача стягнуто заборгованість за період з вересня 2019 р. до листопада 2019 р. в сумі 10 002, 20 грн.

Відповідно довідки № 1495 від 11.02.2020 р., виданої структурним підрозділом «Волноваське Локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця», на підставі постанови ВП 55602027 від 26.06.2019 р. з позивача в грудні 2019 р. стягнуто заборгованість в сумі 7283,67, у січні 2020 р.- 115,69 грн.

Згідно роз`яснень, викладених у постанові и Верховного суду від 30.08.2019 року у справі 644/3274/16-ц (провадження № 61-16445св18), з урахуванням статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п. 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Тобто, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачеві можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

З оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що загальна сума заборгованості складається з залишку заборгованості за кредитом, відсотків, пені та комісії, штрафу, період заборгованості- 03.02.2012- 31.08.2017 р. Однак, з виписки з рахунку боржника за кредитним договором вбачається, що початкова дата розрахунку боргу - 22.02.2013. р., що свідчить про необгрунтованість суми заборгованості та про наявність спору, який нотаріус не врахував під час вчиннення виконавчого напису.

Між тим, Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено мораторій на виконання договірних зобов`язань та на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними та іншими договірними зобов`язаннями.

Так, ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Матеріалами справи підтверджено, що з часу укладення кредитного договору з відповідачем, тобто, з 2012 року, позивач проживає у м.Волновасі Донецької області.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» м.Волноваха відноситься до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

З викладеного вбачається спір в частині вимог щодо стягнення з позивача пені та штрафів, нарахованих під час дії мораторію на їх нарахування з 14 квітня 2014 року як з особи, яка зареєстрована та проживає у населеному пункті, на території якого проводилася антитерористична операція.

Отже, оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням імперативно встановленою законом вимоги щодо безспірності розміру заборгованості.

Також, основною ознакою та встановленою законом вимогою такого позасудового врегулювання спору, як вчинення виконавчого напису нотаріусом, є безспірність розміру заборгованості за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

З оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що період, за який провадиться стягнення,- з 03.02.2012 року по 31.08.2017 року, що свідчить про вчинення стягнення понад строку встановленої законом позовної давності.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги щодо строку, за який заборгованість підлягає стягненню, безспірності розміру та наявності заборгованості, що у своїй сукупності є підставою для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису № 9642, вчиненого приватним нотаріусом приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу та витрат за вчинення виконавчого напису.

З приводу позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми заборгованості, стягненої на його користь з позивача на підставі виконавчого напису, суд зазначає, що за загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

За вимогами ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій спричинено збитки внаслідок порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Пунктом 1 ч.2, ч.3 тієї ж статті, збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Враховуючи, що судом встановлено підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тому суд вважає, що стягнуті на користь відповідача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором грошові кошти підлягають поверненню позивачеві, а відповідно, позовні вимоги в частині стягнення на його користь стягненої суми заборгованості підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1921 грн. судового збору.

Керуючись ст. 18, 22 ЦК України, ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 4, 5, 12, 28, 76-78, 81, 141, 253, 259, 263, 267, 268, 272, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Волноваський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не відповідає виконанню та стягнення грошових коштів, стягнених в порядку виконання виконавчого напису нотаріуса, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 9642 від 09.10.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про стягнення з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 03.02.2012 року за період з 03.02.2012 р. по 31.08.2017 р. в сумі 37 847,91 грн гривень та витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису нотаріусом в сумі 3000 грн.

Стягнути з Акціонерного Товариства «ПриватБанк» (код в ЄДРПОУ 14360570, адреса місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1д) на користь ОСОБА_1 стягнуті на підставі виконавчого напису грошові кошти в сумі 17 401 ( сімнадцять тисяч чотириста одна) грн 56 коп., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 1921 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення подається до Донецького апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Безрук