У х в а л а

25 березня 2020 року

м. Київ

справа № 379/756/19

провадження № 61-4296 ск 20

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,

розглянув касаційну скаргу Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України на рішення Таращанського районного суду Київської області від 22 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року в справі за позовом Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу,

В с т а н о в и в:

04 березня 2020 року Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Таращанського районного суду Київської області від 22 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року.

У касаційній скарзі Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Таращанського районного суду Київської області від 22 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року, і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

У порушення вимог частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Як убачається із касаційної скарги, заявник оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанцій, визначені в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України.

У частині другій статті 389 ЦПК України зазначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні; у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Таким чином, заявнику необхідно надати до суду належним чином оформлену касаційну скаргу із зазначенням у ній, крім іншого, підстави (підставу) касаційного оскарження рішення Таращанського районного суду Київської області від 22 жовтня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року, визначені в пунктах 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються її копії відповідно до кількості учасників справи.

Належним чином оформлена касаційна скарга має бути подана до суду із доданими до неї копіями у відповідній кількості для інших учасників справи.

У порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому розмірі.

У разі подання юридичною особою до суду позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору становить 1,5 відсоток ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»», в редакції, чинній станом на дату подання позовної заяви уданій справі).

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2019 року становив 1 921,00 грн.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

У відповідності до касаційної скарги, заявник оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанцій щодо відмови у стягненні суми матеріальної шкоди у розмірі 16 129,66 грн, а тому відповідно заявник має надати докази оплати судового збору, з урахуванням розміру оспорюваної суми та згідно Закону України «Про судовий збір», у сумі 3 842,00 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печорському районі м. Києва, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102, номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати оригінал документа, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. За змістом частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог цього Кодексу щодо форми і змісту, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Касаційну скаргу Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України необхідно залишити без руху з наданням йому можливості усунути вищевказані недоліки.

На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

У х в а л и в:

Залишити без руху касаційну скаргу Центру забезпечення службової діяльності Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України на рішення Таращанського районного суду Київської області від 22 жовтня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року, та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 27 квітня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Ігнатенко