Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

12 листопада 2020 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Товченко К.М., розглянувши цивільну справу за позовом товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року до Шевченківського районного суду м. Києва звернулося товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (надалі за текстом - позивач) з позовом до ОСОБА_1 (надалі за текстом - відповідач), про відшкодування шкоди в порядку регресу.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 10.10.2017 р. в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі за текстом -ДТП) за участю «Ford», держ.номер НОМЕР_1 , під керуванням відповідача, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, та автомобіля автомобіля «Skoda», держ.номер НОМЕР_2 , внаслідок якої було спричинено механічні пошкодження транспортних засобів.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 21.11.2017 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент ДТП була застрахована позивачем, позивач виплатив страхове відшкодування в сумі 38 562,66 гривень власнику автомобіля «Skoda», держ.номер НОМЕР_2 , та просить стягнути вказану суму з відповідача в порядку регресу, оскільки останній на момент вчинення ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07.12.2018 року підсудність справи визначено за Подільським районним судом м. Києва.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 06.03.2019 р. відкрито провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву.

Відповідач на призначені судові засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, явку свого представника у судові засідання не забезпечив, відзив на позов у встановлений судом строк не подав. Відповідач правом на участь в судових засіданнях не скористався, за таких обставин, керуючись ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

10.10.2017 року в м. Києві відбулася ДТП за участю автомобілів «Ford», держ.номер НОМЕР_1 , під керуванням відповідача, та автомобіля «Skoda», держ.номер НОМЕР_2 , внаслідок якої було спричинено механічні пошкодження транспортних засобів, що підтверджується повідомленням про ДПТ від 11.10.2017 року (а.с. 5).

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 21.11.2017 року у справі № 760/21405/17 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, в тому, що відповідач, 10.10.2017 року, в м. Києві, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Ford», держ.номер НОМЕР_1 , був неуважним, внаслідок чого здійснив випадковий маневр ліворуч на зустрічну смугу руху, в результаті якої здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем «Skoda», держ.номер НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів (а.с. 9).

Цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами була застрахована позивачем, що підтверджується полісом АЕ № 9555057 (а.с. 4).

Позивач виплатив власнику пошкодженого автомобіля «Skoda», держ.номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 38 562,66 гривень, що підтверджується розрахунком суми страхового відшкодування (а.с. 19), страховим актом від 25.01.2018 року (а.с. 28), платіжним дорученням від 16.03.2018 року № ID-104020 (а.с. 20).

28.08.2018 року позивач направив регресну вимогу відповідачу про відшкодування виплаченої страхової суми в розмірі 38 562,66 гривень (а.с. 21-22).

Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі. До збитків відносяться витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4, відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, джерелом підвищеної небезпеки, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 993 ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з підпунктом в) пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Обставина щодо перебування відповідача у стані алкогольного сп`яніння підтверджується Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 21.11.2017 року у справі № 760/21405/17, яка набрала законної сили (а.с. 9).

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 13, 19, 77, 81, 82, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280, 289, 352, 354-356 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити;

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, у розмірі 38 562 (тридцять вісім тисяч п`ятсот шістдесят дві) гривні 66 копійок;

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні;

Повне найменування:

позивач - товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, б. 26, );

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 );

Заочне рішення може бути переглянуто Подільським районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення;

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разу пропуску з інших поважних причин;

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В.Гребенюк