Справа № 503/236/17
Провадження № 2/503/2/20
26 березня 2020 року Кодимський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Сердюк Б.С.,
при секретарі Клемпуш Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мічуріна+», третя особа: СТОВ ім. Мічуріна, про витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Мічуріна+» про витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння.
01 липня 2004 року між орендодавцями: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_1 з одного боку та СТОВ ім. Мічуріна були укладені договори оренди земельних ділянок. Відповідно до укладених договорів, ОСОБА_4 передала в оренду земельну ділянку площею 1,44 га, ОСОБА_3 передав в оренду земельну ділянку площею 1,44 га і ОСОБА_1 передав в оренду земельну ділянку площею 1,56 га. Зареєстровані зазначені договори в державному земельному кадастрі лише в червні 2009 року. Договори були укладені на строк 10 років. Після смерті батьків - ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , позивач успадкував належне їм майно та став єдиним власником належних тим земельних ділянок. У 2014 році СТОВ ім. Мічуріна припинило займатись господарською діяльністю та використовувати земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
18.07.2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мічуріна+» було укладено договір оренди вищевказаних земельних ділянок строком на 2 роки. Копію договору оренди та акту прийому-передачі позивач не отримав. Термін зазначених договорів оренди скінчився 18.07.2016 року.
Позивачем неодноразово направлялись письмові попередження та звернення до відповідача про наміри повернути йому у володіння, користування та розпорядження зазначені земельні ділянки, однак жодної відповіді від відповідача не отримав.
В судове засідання позивач не з`явився, від його представника надійшла до суду заява про розгляд справи без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримують.
Представник відповідача в судове зсідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, Заяви про розгляд справи за його відсутності не надав.
Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Наявних у справі доказів достатньо для її розгляду за відсутності відповідача.
Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність, кожного доказу окремо, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
01 липня 2004 року між орендодавцями: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_1 з одного боку та СТОВ імені Мічуріна були укладені договори оренди земельних ділянок. Відповідно до укладених договорів, ОСОБА_4 передала в оренду земельну ділянку площею 1,44 га, ОСОБА_3 передав в оренду земельну ділянку площею 1,44 га і ОСОБА_1 передав в оренду земельну ділянку площею 1,56 га. Зареєстровані зазначені договори в державному земельному кадастрі лише в червні 2009 року. Договори були укладені на строк 10 років. Після смерті батьків - ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , позивач успадкував належне їм майно та став єдиним власником належних тим земельних ділянок.
Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 18.05.2018 року вищевказані договори оренди земельних ділянок були розірвані.

У запереченні проти позову, що міститься в матеріалах справи, представник відповідача вказав, що зазначені земельні ділянки знаходяться у володінні СТОВ ім. Мічуріна, відповідно до договорів оренди, а не у відповідача. Жодного доказу, який би підтверджував фактичну передачу та знаходження спірних земельних ділянок у володінні відповідача, позивач до суду не надав.

Вищевказаним судовим рішенням було встановлено, що у 2014 році СТОВ ім. Мічуріна припинило займатись господарською діяльністю та використовувати земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та згідно Угоди про взаємодію у сфері сільськогосподарського товаровиробництва від 04 квітня 2014 року СТОВ ім. Мічуріна (код за ) доручає ТОВ «Мічуріна+» (код за ), а ТОВ «Мічуріна+» зобов`язується виконувати сільськогосподарські роботи і послуги усіх видів та у обсягах, які є агрономічно необхідними для забезпечення повного циклу обробки земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що знаходяться на території Писарівської сільської ради Кодимського району Одеської області та станом на час укладання даної Угоди орендуються СТОВ ім. Мічуріна, що підтверджує те, що СТОВ ім. Мічуріна передало у користування ТОВ «Мічуріна+» земельні ділянки, що належать позивачу.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до довідки №86 від 17.08.2016 року, виданої ТОВ «Мічуріна+», що міститься в матеріалах справи (а.с.143), земельні паї загальною площею 4,44 га, що належать ОСОБА_1 , знаходяться в оренді ТОВ «Мічуріна+», що також підтверджує фактичне користування відповідачем земельними ділянками належними позивачу.

Позивачем в поданій позовній заяві зазначалось, що ТОВ «Мічуріна+», користується належними йому земельними ділянками на підставі договору оренди, укладеного 18.07.2014 року, строком дії на 2 роки. Вказує, що копію вказаного договору та акту-прийому передачі земельних ділянок він не отримав. Просив витребувати вказаний договір у відповідача.

В письмових поясненнях представника відповідача, що містяться в матеріалах справи (а.с.167) зазначено, що оригінал договору оренди земельних ділянок, що належать ОСОБА_1 від 18 липня 2014 року, а також правовстановлюючі документи, які свідчать про правові підстави користування вказаними земельними ділянками, що орендуються СТОВ ім. Мічуріна, а фактично використовуються ТОВ «Мічуріна+», у відповідача відсутні.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, тобто права власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (п.п. 1.2 ст. 319 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

У відповідності до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Відповідно до ч1. ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначено нормами глави 83 «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» ЦК України.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Таким чином, оскільки право користування ТОВ «Мічуріна+» земельними ділянками із кадастровими номерами :01:002:0403, площею 0,835 га, :01:002:0402, площею 0,6051 га, :01:002:0400, площею 1,5584 га та :01:002:0404, площею 1,44 га, загальна площа яких становить 4,4383 га, належними документами не підтверджено, а отже, позивач, як власник вказаних земельних ділянок має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на дані земельні ділянки.

Таким чином, на підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 6000,00 грн., суд вважає за необхідне відмовити в їх задоволенні, оскільки доказів на підтвердження оплати правничих послуг позивач не надав, в матеріалах справи відсутні квитанції про оплату таких послуг.

В матеріалах справи наявна квитанція №53 від 09.02.2017 року, якою підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 1300,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мічуріна+», третя особа: СТОВ ім.Мічуріна, про витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння задовольнити частково.

Витребувати з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Мічуріна+» (місцезнаходження: 66031, Одеська область Кодимський район с. Писарівка, вул.Перемоги, 41, ) земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0403, площею 0,835 га, земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0402, площею 0,6051 га, земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0400, площею 15584 га, земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0404, площею 1,44 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані за адресою: Одеська область, Кодимський район, Писарівська сільська рада та належать на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мічуріна+» (місцезнаходження: 66031, Одеська область Кодимський район с. Писарівка, вул.Перемоги, 41, ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 1300 (одна тисяча) грн. 00 коп.

Відмовити у стягненні з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Мічуріна+» (місцезнаходження: 66031, Одеська область Кодимський район с. Писарівка, вул.Перемоги, 41, ) на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте Кодимським районним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом тридцяти днів з дня складення тексту рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Суддя Б.С. Сердюк