Провадження № 2/752/3621/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.03.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Власенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Київської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

у грудні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися у суд з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування своїх вимог зазначають, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх бабуся ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер їх дідусь ОСОБА_5 . Після його смерті приватним нотаріусом КМНО Чорнєй В.В. була відкрита спадкова справа № 7/2019. Разом з тим, у листопажі 2019 року серей речей померлого ОСОБА_5 було знайдено заповіт ОСОБА_4 від 01 червня 2012 року, посвідчений Другої київською державною нотаріальною конторою, відповідно до якого вона заповіла все її майно позивачам в рівних частках кожному, проте про складення такого заповіту їм не повідомила. Після виявлення заповіту позивачі відразу звернулися до приватного нотаріуса КМНО Чорнєй В.В. з заявами про прийняття спадщини, проте постановою від 19.11.2019 р. їм було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину у зв"язку зі спливом 6-ти місячного строку для прийняття спадщини.

За таких обставин, позивачі просять визначити додатковий строк тривалістю два місяці з дня набрання рішення законної сили для прийняття спадщини за заповітом після смерті їх бабусі ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 грудня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі. (а.с. 31)

В судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав.

Відповідач КМР в судове засідання не забезпечив явку свого представника, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений судом.

Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є онуками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть, виданого 30 березня 2018 року відділом реєстрації смерті у м. Києві. (а.с. 7).

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 , яка їй належить на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Київською біржею нерухомості "Джі-Ай-Пі" 13.02.1998 р. № 1-0112/98 та зареєстрованого в Бюро 18.03.1998 р. за реєстровим № 5752/3046.

Судом встановлено, що за час життя ОСОБА_4 залишила заповіт, посвідчений 01 червня 2012 року Другою київською державною нотаріальною конторою, згідно якого заповіла все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що її буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, включаючи всі без винятку права та обов`язки, які належать їй на момент складання цього заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть (будуть) належати їй у майбутньому - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в рівних частках кожному.

Постановами від 19 листопада 2019 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В. позивачам відмовлено у відкритті спадкової справи та прийнятті заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв"язку зі сплином шестимісячного строку для прийняття спадщини. (а.с. 8, 9)

Звертаючись у суд з даним позовом, позивачі посилаються на те, що з поважних пропустили строк звернення із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , оскільки заповіт останньої, посвідчений 01 червня 2012 року Другою київською державною нотаріальною конторою, був виявлений ними лише у листопаді 2019 року після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За приписами статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву по прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

При розгляді цих справ судам слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Судом установлено, що шестимісячний строк подання позивачемзаяви про прийняття спадщини після смерті бабусі сплив ІНФОРМАЦІЯ_3 року, з заявою до нотаріуса позивачі звернулися 19 листопада 2019 року, а позов до суду вони пред`явили 11 грудня 2019 року, тобто пропущений ними строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд повинен дослідити поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на чинення цих дій.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц.

Саме з такого розуміння зазначених норм матеріального права виходив місцевий суд, відмовляючи в задоволенні позову.

Відповідно до статті 81 ЦПК кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, суд, врахувавши принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, уважає, що позивачами пропущено незначний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, а тому дійшов висновку про задоволення позову.

Керуючись статтями 3, 4, 10, 12, 13, 51, 76-82, 89, 223, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Київської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити додатковий строк тривалістю один місяць з дня набрання рішенням законної сили для подання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини за заповітом після смерті їх бабусі ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: