Ухвала

23 березня 2020 року

м. Київ

справа № 701/1151/19

провадження № 61-4052ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від

26 листопада 2019 року у складі судді Калієвського І. Д. та постанову Черкаського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року у складі колегії суддів: Фетісової Т. П., Вініченко Б. Б., Сіренко Ю. В., у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» в особі Маньківського району електричних мереж, про визнання дій неправомірними та визнання незаконними акту про порушення, рішення та протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» в особі Маньківського району електричних мереж (далі - Маньківський РЕМ) про визнання дій неправомірними, визнання незаконним акту про порушення, рішення та протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення.

Позов мотивували тим, що 10 липня 2019 приблизно о 23 год. 15 хв. представниками Маньківського РЕМ була проведена перевірка лічильника електроенергії який вмонтований в електрощитову та знаходиться на площадці під`їзду їхнього будинку. У розмові з ОСОБА_1 контролери повідомили, що в його електричному щитку виявлено кабель для електроспоживання, прокладений поза межами щитка та лічильника. Він їм пояснив, що це найнятий ним чоловік так під`єднав бойлер для підігріву води, яким позивачі не користуються та запропонував контролерам пройти у квартиру і переконатися в цьому, але вони відмовилися та склали відповідний акт. 22 серпня 2019 року, у присутності позивачів, відбулося засідання комісії з розгляду актів про порушення правил роздрібного ринку електричної енергії та прийнято рішення про причетність споживача - ОСОБА_1 до порушення, затверджено розрахунок збитків, завданих самовільним підключенням до електричної мережі поза розрахунковим приладом обліку електричної енергії в обсязі 15 055 кв. год. на суму 34 117,20 грн, оформлене протоколом № 25.

Посилаючись на те, що зміст акту про порушення правил користування електричною енергією від 10 липня 2019 року є сфальсифікованим, відповідач не довів вини позивачів у несанкціонованому використанні електроенергії, позивачі просили: визнати незаконними дії відповідача під час проведення перевірки облікового пристрою електроенергії за адресою: АДРЕСА_1 та складання акту про порушення від 10 липня 2019 року № 003865; визнати незаконним зазначений акт про порушення; визнати незаконним рішення оформлене протоколом засідання комісії з розгляду актів про порушення правил роздрібного ринку електричної енергії від 22 серпня

2019 року № 25 щодо сплати 34 187,20 грн за використання необлікованої електроенергії ОСОБА_1 .

Короткий зміст ухвалених судових рішень

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відмовлено.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У березні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у якій заявники просили скасувати рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року, і ухвалити нове судове рішення про задоволення їх позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга містить посилання на те, що судові рішення підлягають касаційному оскарженню з підстав, передбачених підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для заявників.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Предметом спору у даній справі є вимоги про визнання дій неправомірними, визнання незаконними акту про порушення, рішення щодо сплати збитків за використання необлікованої електроенергії у розмірі 34 187,20 грн та протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення.

Зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Ураховуючи наведене, справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Щодо доводів касаційної скарги про те, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для заявників

Посилання заявників на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики є необгрунтованими. Посилаючись на наявність зазначених обставин, фактично заявники не погоджуються із встановленими судами обставинами справи, однак не навели прикладів неоднакового застосування одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах, а тому відсутні підстави вважати, що касаційна скарга стосується питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а розгляд касаційної скарги забезпечить сталість та єдність судової практики у цій категорії справ.

Щодо доводів заявників про те, що справа становить значний суспільний інтерес та має для них виняткове значення, Верховний Суд зазначає, що поняття винятковості справи є оціночним та потребує належного обгрунтування. Заявники не навели переконливих доводів та не надали відповідних доказів, які б свідчили про те, що справа становить значний суспільний інтерес та має для них виняткове значення, а сама по собі вказівка про це у касаційній скарзі не дає підстав для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від

07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обгрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, відсутні підстави вважати, що розгляд справи має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для заявників у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 26 листопада 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» в особі Маньківського району електричних мереж, про визнання дій неправомірними та визнання незаконними акту про порушення, рішення та протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик І. Ю. Гулейков О. В. Ступак