Справа № 598/397/20
провадження № 2/598/301/2020
РІШЕННЯ

іменем України

"31" березня 2020 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Левків А.І.

при секретарі Довбуш М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банку "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

До суду звернулось ПАТ КБ "ПриватБанк" з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що між ним та відповідачем по справі ОСОБА_1 04 березня 2010 року було укладено кредитний договір № б/н згідно з якого отримала кредит у розмірі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку». Станом на 20 січня 2020 року заборгованість по даному кредитному договору становить 30098,88 грн., з них: 17219,33 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4568,60 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, 6401,48 грн. нарахована пеня, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1409,47 грн. (процентна складова). Вищезгаданий борг виник в результаті невиконання ОСОБА_1 обумовлених договором своїх зобов`язань.

Відповідно до інформаційної довідки від 11 березня 2020 року № 03-490/2.6 ОСОБА_1 зареєстрована по АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 13 березня 2020 року по даній справі відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін та відповідачу надано строк, що не перевищує 15 днів з дня отримання копії вказаної ухвали, для подання відзиву на позов.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в своїй заяві він просить розгляд справи проводити без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, однак від неї до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі та позов визнає частково, а саме в сумі 5000 грн. заборгованості за тілом кредиту.

Суд, розглянувши справу за наявними у ній матеріалами, встановив наступні обставини.

04 березня 2010 року було укладено кредитний договір № б/н згідно з якого отримала кредит у розмірі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку» (а.с.16-32).

Згідно позовної заяви та розрахунку суми заборгованості, станом 20 січня 2020 року заборгованість по даному кредитному договору становить 30098,88 грн., з них: 17219,33 грн. заборгованість за тілом кредиту, 4568,60 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, 6401,48 грн. нарахована пеня, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1409,47 грн. (процентна складова) (а.с.7-15).

В Умовах і правил надання банківських послуг представлених позивачем та на Тарифах банку відсутній підпис відповідача чи інший документ який би підтверджував пояснення позивача про те, що відповідач належним чином була ознайомлення з умовами кредитування.

Крім того невідомо, чи саме ці умови та правила діяли на той час, оскільки в анкеті-заяві не зазначено про які конкретні умови та правила йдеться.

У заяві від 04 березня 2010 року процентна ставка не зазначена.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами надані банком Витяг з Умов та довідка про умови кредитування не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відповідно до ч.1 ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також строку дії договору.

Аналогічний правовий висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019р. справа № 342/180/17.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

У відповідності до ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Таким чином суд вважає, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитору не повернуті, а тому позивач вправі вимагати від відповідача повернення основної суми кредиту, що становить 5000 грн.,.

Враховуючи вищенаведене, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення і з відповідача слід стягнути в користь позивача 5000 грн. заборгованості за кредитним договором від 25 серпня 2010 року, відмовивши у задоволенні решти позовних вимог за безпідставністю.

Крім того, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в користь позивача 2102 грн. сплаченого судового збору, при цьому суд враховує те, що це встановлений законом мінімум судового збору необхідний при подачі такого роду позовної заяви позивачем.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 81, 83, 89, 141, 223, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст. 207, 509, 526, 527, 530, 610, 611, 625-628, 634, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в користь Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" (адреса м.Дніпро вул.Набережна Перемоги, буд.50, , р/р НОМЕР_2 , МФО 305299) 5000 (п`ять тисяч) гривень заборгованості за кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" 2102 грн. (дві тисячі сто дві гривні) сплаченого судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Збаразький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А. І. Левків