Справа № 606/199/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Марціцкої І.Б.

при секретарі Пасько І.Б.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що подружжя проживає окремо, кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв`язку з цим вони і вирішили розірвати шлюб. Від даного шлюбу у них народилилося троє синів, двоє з них на дату звернення з позовом неповнолітні.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, попередньо подала до суду письмову заяву, у якій просила справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримала, просить суд шлюб розірвати.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленими про дату час та місце розгляду справи, до матеріалів справи долучено заяву відповідача від 23.12.2019 року, яка посвідчена секретарем Микулинецької селищної ради, про те, що ОСОБА_2 з позовом ОСОБА_1 про розірвання шлюбу ознайомлений, проти розлучення не заперечує.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем

Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

26.01.1993 року сторони зареєстрували шлюб увиконавчому комітеті Микулинецької селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області, що стверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 виданим повторно 01.12.2015 року відділом ДРАЦС Теребовлянського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №2.

Судом встановлено, що подружжям проживає окремо та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя неможливе, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення.

Відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 206, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, ст.ст.110, 112 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 26.01.1993 року у Микулинецькій селищній раді Теребовлянського району Тернопільській області, актовий запис № 2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Теребовлянський районний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.Б. Марціцка