Справа № 752/316786/19
Провадження №22-ц/824/2705/2020
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Костецької М.М.

розглянув у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Київ від 06 вересня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю; особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, ОСОБА_1 ; банк, що обслуговує особу, щодо якої необхідно розкрити банківську таємницю - Акціонерне товариство «Альфа-банк»

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду через свого представника - адвоката Молодіну Т.В. із заявою про розкриття банком - Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», яке було замінено правонаступником Акціонерним товариством «Альфа-банк» (далі АТ «Альфа-банк»), інформації щодо особи її довірителя, яка містить банківську таємницю, а саме інформації, яка перебуває у володінні банку, стосовно договору кредиту №10-29/1670 від 29 березня 2006 року за період з 29 березня 2006 року по 09 жовтня 2019 року про виконані платежі, про суму основного боргу, про нараховані проценти, про нараховану неустойку (пені, штрафу), з розрахунками нарахування, яка необхідна їй для подальшого погашення неоспорюваного боргу, а у випадку непогодження із сумами для їх оскарження.

В обгрунтування указаної заяви заявниця зазначила, що з моменту отримання кредиту до кінця 2008 року своєчасно виконувала кредитні зобов`язання, однак у подальшому сталися обставини, зокрема, розподіл майна з її чоловіком, що співпало з економічною кризою, що вплинули на своєчасність виконання кредитних зобов`язань. Маючи намір виконати зобов`язання за кредитним договором вона неодноразово зверталась до банку щоб реструктуризувати борг, на що відповіді від банку не отримала. Також не отримала вона відповіді на запитувану нею інформацію щодо стану її кредитного боргу, процентів, нарахованої неустойки. Без задоволення також залишені відповідні звернення її адвоката.

Оскільки спроби заявниці отримати інформацію щодо стану виконання нею кредитних зобов`язань та розміру її заборгованості і складових боргу були безуспішними, має необхідність звернутись про розкриття відповідної інформації відповідно до статті 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» за рішенням суду.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Київ від 06 вересня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погоджуючись із указаним рішенням ОСОБА_1 звернулась із апеляційною скаргою, у якій просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення її заяви та зобов`язати банк розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, стосовно договору кредиту, а саме: про виконані платежі; про суму основного боргу; про нараховані проценти; про нараховану неустойку (пені, штрафу) з розрахунками нарахування.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд в оскаржуваному рішенні встановивши, що вона входить до кола суб`єктів, які мають право вимагати від банку розкрити інформацію, не зазначив підстав за яких відмовив у задоволенні її заяви.

У судовому засіданні Молодіна Т.В. , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.

Представник АТ «Альфа-банк» Мартиненко В.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 є споживачем фінансових послуг, тому у разі відмови у наданні їй повної та вичерпної інформації щодо цих послуг, її право підлягає захисту в порядку та спосіб, передбачені Законом України «Про захист прав споживачів».

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Альфа-банк»), як кредитором, та ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений договір кредиту №10-29/1670 від 29 березня 2006 року, відповідно до умов якого кредитором були надані позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, а саме для придбання позичальником автомобіля.

Умовами договору також передбачено, що кредитор зобов`язаний протягом одного робочого дня від дати набрання чинності договорів для виконання позичальником зобов`язань відкрити позичальнику в Київській міській філії АКБ «Укрсоцбанк» позичковий рахунок № НОМЕР_1 та рахунок № НОМЕР_2 для сплати процентів у валюті кредиту.

Заяву про розкриття банком інформації ОСОБА_1 не обґрунтовує наявністю спору, щодо споживчого кредиту. Представник банку також не указав про наявність спору з приводу цивільно-правової угоди, що підлягає розгляду у порядку позовного провадження.

При цьому із матеріалів справи вбачається, що заявник не має можливості отримати інформацію щодо банківських рахунків, відкритих банком на її ім`я для виконання зобов`язань за кредитним договором та операцій за цими рахунками.

Таким чином, обставини, які свідчать, що заява ґрунтується на спорі, який розглядається в порядку позовного провадження, судом встановлено не було.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Статтею 2 указаного закону передбачено, що законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів.

Особливості захисту прав споживачів фінансових послуг визначаються відповідними законами.

Отже, висновок суду першої інстанції, що права ОСОБА_1 підлягають захисту в порядку та спосіб, передбачені Законом України «Про захист прав споживачів» є помилковим, оскільки нормами цього закону не встановлено порядку вирішення питання щодо розкриття інформації, яка містить банківську таємницю.

Відповідно до статті 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта.

Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

Відповідно до статті 347 ЦПК України заява про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи у випадках, встановлених законом, подається до суду за місцезнаходженням банку, що обслуговує таку юридичну або фізичну особу.

Згідно із частиною 2 статті 350 ЦПК України, якщо під час судового розгляду буде встановлено, що заявник вимагає розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи без підстав і повноважень, визначених законом, то суд ухвалює рішення про відмову в задоволенні заяви.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про їх обґрунтованість враховуючи наступне.

Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банк зобов`язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів працівників банку і клієнтів, а також конфлікту інтересів клієнтів банку.

Інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею відповідно до статті 60 Закону.

Банківською таємницею, зокрема, є: 1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; 2) операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; 3) фінансово-економічний стан клієнтів.

Відповідно до частини 3 статті 61 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» банк має право надавати інформацію, яка містить банківську таємницю, приватним особам та організаціям для забезпечення виконання ними своїх функцій або надання послуг банку відповідно до укладених між такими особами (організаціями) та банком договорів, у тому числі про відступлення права вимоги до клієнта, за умови, що передбачені договорами функції та/або послуги стосуються діяльності банку, яку він здійснює відповідно до статті 47 цього Закону.

Згідно із статтею 62 указаного Закону, визначено порядок розкриття банківської таємниці, інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема, на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи; за рішенням суду (пункти 1, 2 частини 1 статті 62 Закону).

Таким чином, інформація, яку просить розкрити заявник, віднесена законом до банківської таємниці, сама заявник є особою, яка віднесена до кола осіб, яким ця інформація підлягає розкриттю.

Заявником у заяві наведені обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо неї, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження.

Так, судом встановлено, що заявник зверталась до банку самостійно та через адвоката, якого уповноважила на витребування інформації від банку, який відмовив у надані відповідної інформації. Із змісту відповіді банку від 25 липня 2019 року за №18604.3 вбачається, що у наданні запитуваної інформації адвокату було відмовлено лише з тих підстав, що не було додано до звернення належним чином завіреного письмового дозволу клієнта Банку.

При цьому, на особисті звернення самої ОСОБА_1 , як клієнта банку про отримання інформації, які містять відмітки про отримання їх банком, відповідь надана також не була.

Обсяги (межі розкриття) інформації, яку просить розкрити заявник обумовлені періодом з 29 березня 2006 року по 09 жовтня 2019 року щодо виконаних нею платежів про суму основного боргу, про суму нарахованих відсотків та неустойки, що не виходить за межі інформації, на розкриття якої має право заявник як клієнт банку.

Судом також не встановлено протиправності мети використання заявником запитуваної інформації, оскільки заявник обґрунтувала необхідність отримання указаної інформації з метою належного виконання кредитних зобов`язань.

Так, відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Судом першої інстанції обставини, що були заявлені ОСОБА_1 як підстава для звернення із заявою про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, у повному обсязі встановлені не були, що призвело до помилкового висновку про відмову у задоволені цієї заяви.

Враховуючи наведене оскаржуване рішення підлягає скасуванню відповідно до статті 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 та про зобов`язання Акціонерного товариства «Альфа-банк» надати заявнику інформацію за договором кредиту за період з 29 березня 2006 року по 09 жовтня 2019 року щодо виконаних нею платежів про суму основного боргу, про суму нарахованих відсотків та неустойки.

Керуючись ст. ст. 350, 367, 374, 376, 381, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Київ від 06 вересня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, задовольнити.

Зобов`язати Акціонерне товариство «Альфа-банк» надати ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Молодіної Тетяни Володимирівни, інформацію за договором кредиту №10-29/1670 від 29 березня 2006 року за період з 29 березня 2006 року по 09 жовтня 2019 року, а саме інформацію про виконані платежі, про суму основного боргу, про суму нарахованих відсотків, про нараховану неустойку (пеню, штраф) з розрахунками нарахування.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба