Справа № 183/1107/19
№ 2-о/183/55/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Пащенко А.С.,

розглянувши у судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

встановив:

20 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності її матері ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , державного акта на право приватної власності на землю Серії ДП Нв №010189, виданого 20.08.1998 року Вільненською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №10189.

В обґрунтування своєї заяви заявник зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй земельну ділянку площею 0,250 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, 0,0769 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території АДРЕСА_1 .

У встановлений законом строк заявник прийняла спадщину після смерті матері, подавши нотаріусу відповідну заяву.

Однак, 16 червня 2017 року державним нотаріусом відмовлено заявникові у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку спадкової земельної ділянки, у зв`язку з тим, що в поданому свідоцтві про смерть ОСОБА_2 орівни та у державному акті на право приватної власності на спадкову земельну ділянку, де власником зазначена ОСОБА_2 ерівна, наявні розбіжності в по батькові спадкодавця і власника.

На даний час внести відповідні зміни до правовстановлюючого документу не можливо, у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 орівни. За таких обставин, заявник позбавлена можливості належним чином оформити спадщину після смерті матері, а тому посилаючись на вимоги ч.2 ст.315 ЦПК України, звернулася до суду з даною заявою.

Ухвалою суду від 20 лютого 2019 року відкрито провадження у справі.

В судове засідання заявник не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заяву про встановлення факту підтримала.

Представники заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.31), а також на виконання ухвали суду від 17.07.2019 року надала копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 .

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Новомосковську Дніпропетровської області, що стверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 (а.с.4).

Після смерті ОСОБА_2 Новомосковською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за №670/2011, у відповідності до якої ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву (зворотній бік а.с. 21), а в подальшому звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , що доводить факт прийняття спадщини заявником та не потребує додатковому встановленню.

16 червня 2017 року державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Крутько Л.П. відмовлено заявникові у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з тим, що в поданому свідоцтві про смерть ОСОБА_2 орівни та у Державному акті на право приватної власності на спадкову земельну ділянку, де власником зазначена ОСОБА_2 ерівна, наявні розбіжності в по батькові спадкодавця і власника.

Також, з матеріалів спадкової справи вбачаться, що окрім заявника, спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 є донька померлої - ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину в установленому законом порядку, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку спадкової земельної ділянки їй також було відмовлено, з тих же підстав, що і заявнику.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Так, суду подано копію Державного акту на право приватної власності на землю серія ДП Нв №010189, виданого 20 серпня 1998 року на підставі рішення 10 сесії 22 скликання Вільненської сільської Ради народних депутатів №132 від 30 жовтня 1997 року, у відповідності до якого ОСОБА_2 являється власником земельної ділянки, площею 0,3269 га, розташованої на території АДРЕСА_1 , переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,250 га, ведення особистого підсобного господарства 0,0769 га (а.с.3).

Між тим, в матеріалах справи міститься копія рішення виконкому Вільнянської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області №132 від 30.10.1997 року, яким означену в Державному акті земельну ділянки передано у приватну власність ОСОБА_2 .

Крім того, згідно договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 29.07.1997 Новомосковською районною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №2-3393, власником житлового будинку, що розташований на земельній ділянці, зазначеній в Державному акті на право приватної власності на землю серія ДП Нв №010189 від 20 серпня 1998 року являється ОСОБА_2 (а.с.6).

Таким чином, аналіз поданих документів, свідчить про наявність розбіжностей в написанні по батькові спадкодавця і власника земельної ділянки у правовстановлюючому документі. Означені невідповідності перешкоджають заявникові у реалізації її прав, в тому числі на спадкування, і не можуть бути усунені іншим чином, ніж шляхом встановлення факту належності правовстановлюючого документу спадкодавцеві. При цьому, вимоги заявника підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви та підтверджують обставини, на які посилається заявник.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована, та має бути задоволена, суд вважає за необхідне встановити юридичний факт, а саме, що вищеозначений правовстановлюючий документ належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 5,12, 77-82, 258, 259, 264-265, 268, 315 ЦПК України, суд , -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ДП Нв №010189, виданий 20 серпня 1998 року на підставі рішення 10 сесії 22 скликання Вільненської сільської Ради народних депутатів №132 від 30 жовтня 1997 року на земельну ділянку площею 0,3269 га, розташованої на території АДРЕСА_1 , переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,250 га, ведення особистого підсобного господарства 0,0769 га, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №10189, належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суду в тридцятиденний термін після його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Сорока