Єдиний унікальний номер: 223/1214/19
Провадження номер: 2/223/98/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 р. м. Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі: головуючого - судді Дочинець С.І., при секретарі Лифенко Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вугледарського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» про стягнення моральної шкоди у зв`язку з виробничою травмою та професійним захворюванням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» про стягнення моральної шкоди у зв`язку з пошкодження здоров`я.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що він працював на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» 23 роки 11 місяців, з яких 22 роки 01 місяць за професією гірник осиного забою підземний, однак 04 жовтня 2018 року його звільнили внаслідок невідповідності стану здоров`я. Протягом всього періоду роботи в підземних умовах на позивача діяли шкідливі фактори, пов`язані з особливими природними та геологічними умовами підвищеного ризику для здоров`я, які пов`язані з важкими та шкідливими умовами праці, з постійним і тісним контактом з пилом з домішками діоксину кремнію. За весь час роботи роботу на даному підприємстві позивач отримав травму та захворювання, що були пов`язані з виробництвом. За наслідками травми від 16 вересня 2007 року за діагнозом закрита тупа травма живота, розрив селезінки, кровотеча у черевну порожнину, геморагічний шок декомпресований, оборотний, складений акт №109 від 28 вересня 2007 року, ОСОБА_1 встановлено 25% втрати працездатності первинно за трудовим каліцтвом.

Внаслідок роботи під впливом шкідливих виробничих факторів стан здоров`я позивача у зв`язку з чим він був змушений пройти курс лікування в Державній установі «Інститут медицини праці імені Ю. ОСОБА_2 . Кундієва національної академії медичних наук України», внаслідок чого ОСОБА_1 встановили професійні захворювання: коніотуберкульоз: пневмоконіоз правої легені у вигляді рубців, щільних вогнищ за змішаним типом; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість ІІ ст. Висновком МСЕК від 24 липня 2019 року позивачу присвоєно третю групу інвалідності та встановлено 65% втрати працездатності сукупно, з яких: 30% по захворюванню коніотуберкульоз первинно; 10% по захворюванню хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість первинно; 25% по трудовому каліцтву від 16 вересня 2007 року повторно.

Внаслідок втрати професійної працнездатності позивач втратив можливість повністю реалізувати свої можливості, оскільки в процесі лікуваня його професійного захворювання він постійно змушений приймати лікарські препарати, постійно відчуває наслідки захворювання при зміні атмосферних явищ. Зазначені обставини обумовлюють необхідність пристосовуватись та організовувати своє повсякденне життя по-новому й свідчать про заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди. Тому, позивач просить стягнути з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» на його користь 65000,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди.

Позивач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки про виклик до суду (а.с. 23). Надав до суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 15).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час рогляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 25). Причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. Відзив на позов та зустрічний позов у встановлений судом строк не надав.

Від відповідача не надходило клопотань про розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, дослідивши які вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 28 серпня 1996 року по 04 жовтня 2018 року працював на Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», та був звільнений внаслідок невідповідності стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 04 жовтня 2007 року (а.с. 5-7).

Відповідно до Акту розслідування нещасного випадку, який стався 16 вересня 2007 року о 16 годині 01 хвилин на шахті «Південнодонбаська»№1 ДП «шахтоуправління «Південнодонбаське №1» та Акту №109 про нещасний випадок, пов`язаний виробництвом, затверджений директором ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» 28 вересня 2007 року, ОСОБА_1 внаслідок зазначеного нещасного випадку встановлено діагноз: закрита тупа травма живота, розрив селезінки, кровотеча у черевну порожнину, геморагічний шок декомпресований, оборотний (а.с. 8, 9).

Згідно виписки із акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії ДОН-04 №043853 від 20 листопада 2007 року позивачу первинно було втановлено 25 % втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом від 16 вересня 2007 року, безстроково (а.с. 13).

Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 17 квітня 2019 року, затвердженого першим заступником начальника Головного управління Держпраці в Донецькій області, професійне захворювання ОСОБА_1 : пневмоконіоз правої легені у вигляді рубців, щільних вогнищ за змішаним типом; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість ІІ ст, виникло внаслідок недосконалості технологічного процесу (а.с. 10-12).

Згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №086275 від 24 липня 2019 року позивачу встановлено третю групу інвалідності та встановлено за сукупністю 65 % втрати професійної працездатності строком з 18 червня 2019 року до 01 серпня 2021 року, що складається з: первинно 30 % втрати професійної працездатності за професійним захворюванням коніотуберкульоз; первинно 10% втрати професійної працездатності за професійним захворюванням хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість; повторно 25% втрати професійної працездатності за трудовим каліцтвом від 16 вересня 2007 року. Дата переогляду визначена 24 липня 2021 року (а.с. 14).

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням здоров`я.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі №521/6687/17.

В судовому засіданні встановлено, що внаслідок нещасного випадку пов`язаного з виробництвом, а також недосконалості умов праці на виробництві, пошкоджено здоров`я позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров`я, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП.

Вирішуючи питання щодо суми відшкодування матеріальної шкоди суд, враховує вимоги розумності та справедливості, постійний характер негативних наслідків.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач в обґрунтуванні свого позову зазначає, що моральна шкода обумовлена неможливістю повністю реалізувати свої можливості, останній постійно відчуває наслідки захворювання при зміні атмосферних явищ та змушений пристосовуватись та організовувати своє повсякденне життя по-новому, однак ОСОБА_1 не конкретизує в чому саме виражаються наслідки його захворювання та необхідність пристосовуватись та організовувати своє повсякденне життя.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» на користь позивача ОСОБА_1 в порядку відшкодування моральної шкоди 32500,00 (тридцять дві тисячі п`ятсот) гривень, що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням.

Згідно зі ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави.

Оскільки, відповідно до вимог статті 279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, тому, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України, ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 12, 13, 76, 77, 141, 247, 258, 263-265, 279 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» про стягнення моральної шкоди у зв`язку з виробничою травмою та професійним захворюванням, задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Донецька Донецької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , одноразово, 32500 (тридцять дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок моральної шкоди.

Стягнути з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 (двадцять) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Вугледарський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області Дочинець С.І.