Номер провадження 2/205/826/20
РІШЕННЯ

іменем України

07 жовтня 2020 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу №205/10527/19 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

09 грудня 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що 14 квітня 2008 року АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № DNP0AL00001305 (далі - Договір), відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 15 384,22 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строк до 14 квітня 2013 року.

Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, таким чином не виконав зобов`язання за Договором, у зв`язку з чим станом на 13 листопада 2019 року виникла заборгованість у розмірі 39 368,17 доларів США, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6 713,37 доларів США, заборгованості по відсоткам у розмірі 529,49 доларів США, заборгованості по комісії у розмірі 130,52 доларів США, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за Договором у розмірі 30 110,38 доларів США, штрафів у розмірі: 10,22 доларів США (фіксована частина), 1 874,19 доларів США (процентна складова).

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 39 368,17 доларів США, що станом на 13 листопада 2019 року еквівалентно 962 945,41 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6 713,37 доларів США, заборгованості по відсоткам у розмірі 529,49 доларів США, заборгованості по комісії у розмірі 130,52 доларів США, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за Договором у розмірі 30 110,38 доларів США, штрафів у розмірі: 10,22 доларів США (фіксована частина), 1 874,19 доларів США (процентна складова).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.

21 лютого 2020 року від відповідача ОСОБА_1 надійшли: відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позову, а також заява про застосування строку позовної давності.

04 березня 2020 року від позивача надійшла заява про поновлення пропущеного строку позовної давності, в якій просив поновити строк позовної давності та визнати поважними причини пропуску строку позовною давності у зв`язку з розглядом Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська та Дніпровським апеляційним судом цивільної справи № 201/6767/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору та договору застави.

04 березня 2020 року позивач надав до суду відповідь на відзив, в якій просив врахувати факти, встановлені у судовому рішенні по вищезазначеній цивільній справі.

04 травня 2020 року від представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшли пояснення, в яких наголошено щодо пропуску позивачем строку позовної давності.

Відповідь на відзив, яка надійшла від позивача 06 травня 2020 року не враховується судом, оскільки подана з пропущенням строку, встановленого ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2019 року.

09 червня 2020 року позивач надав до суду відповідь на пояснення, в якій просив, оскільки кредитний договір чинний та продовжує свою дію, задовольнити позовні вимоги.

10 серпня 2020 року у поясненнях представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 зауважив щодо строку позовної давності та просив у позові відмовити.

У судовому засіданні представник позивача АТ КБ «Приватбанк» Гринь К.А. позов підтримав, просив задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позову, просив у позові відмовити.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № DNP0AL10011315 від 14 березня 2008 року, відповідно до якого Банк надав ОСОБА_1 грошові кошти у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 15 384,23 доларів США на строк з 14 квітня 2008 року по 14 квітня 2013 року, а відповідач зобов`язався погашати заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом та заборгованості з нарахованих відсотків, комісій, неустойок (а.с.6-8).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2017 року по цивільній справі № 201/6767/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору і договору застави, стягнення витрат, яке набрало законної сили 13 березня 2018 року, встановлено, що дійсно 14 квітня 2008 року ОСОБА_1 було укладено з ПАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір № DNPOAL10011315 про видачу позивачу кредиту у розмірі 15384.23 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9.48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк з 14 квітня 2008 року по 14 квітня 2013 року включно. Кредитному договору, укладеному з ОСОБА_3 , присвоєно номер DNP0AL00001305, але кредитним фахівцем, що займався оформленням цього кредитного договору, в результаті неуважності допущено ряд помилок, а саме: були залишені із попередньої угоди наступні дані: - інший номер кредитного договору - № DNP0AL10011315; інша дата кредитного договору 14 березня 2008 року; посилання на марку іншого транспортного засобу в п. 1.З., застава якого має забезпечити виконання кредитного договору, - Daewoo Lanos НОМЕР_1 . Таким чином, 14 квітня 2008 року позивач та відповідач уклали кредитний договір № DNP0AL10011315 від 14 березня 2008 року, який в банку обліковується та обслуговується як кредитний договір №DNP0AL00001305 від 14 квітня 2008 року. Відповідно до умов цього кредитного договору відповідачу надано кредитні кошти у сумі 15384.23 доларів США із яких суму у розмірі 12739.20 доларів США надано на купівлю автомобіля (п. 1.1 кредитного договору) (а.с.49-53).

Також, зазначеним рішенням суду встановлено, що ОСОБА_1 отримав кредитні кошти, тривалий час сплачував за кредитним договором необхідні платежі, правочин між сторонами вважається вчиненим (а.с.49-53).

Окрім того, у ході судового розгляду встановлено, що відповідач отримав повідомлення позивача № 30.1.0.0/2-305 від 15 лютого 2012 року про погашення простроченої заборгованості за кредитним договором № DNP0AL00001305 від 14 квітня 2008 року (далі - Договір), а в разі несплати простроченої заборгованості повернути суму кредиту в повному обсязі (а.с.34).

Позивачем було заявлено вимогу про дострокове повернення суми кредиту в повному обсязі, тобто до закінчення терміну 14 квітня 2013 року, встановленого Договором.

Таким чином, за вказаною вимогою, починаючи з 15 лютого 2012 року, відповідач мав обов`язок повернути всю заборгованість за договором до 17 березня 2012 року, а не вносити її періодичними платежами.

Відповідачем не заперечувався факт невиконання зобов`язання за кредитним договором № DNP0AL00001305 від 14 квітня 2008 року. Отже, у судовому засіданні встановлено, що відповідач порушив умови вищезазначеного договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання підлягає виконанню у строк, встановлений у зобов`язанні.

Встановлено, що 21 лютого 2020 року, тобто до винесення судом рішення, відповідачем ОСОБА_1 подано заяву про застосування строку позовної давності (а.с.27-29).

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

З даним позовом до суду АТ КБ «Приватбанк» звернулось 09 грудня 2019 року, що підтверджується штемпелем вхідної кореспонденції суду на першому аркуші позовної заяви (а.с. 1).

Частинами 1, 5 статті 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники.

Строк позовної давності є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушеного права (інтересу). При цьому, як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Як зазначалося вище, 15 лютого 2012 року позивачем було направлено ОСОБА_1 повідомлення № 30.1.0.0/2-305, яке містило вимогу про повернення заборгованості за Договором протягом тридцяти днів.

17 березня 2012 року закінчився встановлений Банком тридцяти денний строк для погашення заборгованості за Договором.

Як вбачається з матеріалів справи, останній платіж на виконання Договору відповідачем було здійснено 16 вересня 2011 року, а отже вимога Банку не була виконана.

20 березня 2012 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська до ОСОБА_1 про звернення стягнення (а.с.38), що підтверджує обізнаність позивача про порушення його прав відповідачем.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Таким чином, строк позовної давності відраховується від 21 березня 2012 року, коли позивачу стало відомо, що відповідач не виконав направлену вимогу та порушив право позивача.

Однак, позивач подав позов про стягнення заборгованості до суду більше, ніж через 7 років після того, як дізнався про порушення свого права.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Отже, позивачем пропущено строк позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (рішення у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії», заява № 14902/04, від 20 вересня 2011 року).

Щодо заяви позивача АТ КБ «ПриватБанк» про поновлення пропущеного строку позовної давності суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як вже встановлено у судовому засіданні, про порушення права позивач дізнався у 2012 році.

У заяві посилається на те, що набув право захистити свої порушені права щодо неповернення кредитної заборгованості ОСОБА_1 після 13 березня 2018 року - дати набрання законної сили рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі № 201/6767/13-ц, оскільки порушене право до цієї дати фактично не існувало.

Однак, право позивача на вимогу виникло на підставі кредитного договору № DNP0AL00001305 від 14 квітня 2008 року, а не рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі № 201/6767/13-ц, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору та договору застави.

На підставі вищезазначеного, для задоволення заяви позивача про поновлення пропущеного строку позовної давності не має правових підстав.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» не підлягає задоволенню, оскільки поданий поза межами строку позовної давності.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, в позові АТ КБ «Приватбанк» відмовлено, відсутні підстави для відшкодування понесених ним судових витрат.

Керуючись ст.ст. 251, 253, 256, 257, 261, 267, 526, 530, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 80-82, 141, 265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 39 368,17 доларів США, що за курсом 24.46 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.11.2019 року складає 962 945,41 грн. за кредитним договором №DNPOAL00001305 від 14.04.2008 року-відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Г.Остапенко