Справа №442/539/20
Провадження №2/442/443/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2020 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Медведика Л.О.,

з участю секретаря Далявської Л.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, 3% річних від простроченої суми, витрат на правничу допомогу та судового збору, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з вищезгаданим позовом, в підтвердження своїх позовних вимог покликається на те, що 18.08.2014 року між ним та відповідачами було укладено договір позики, за яким він передав відповідачам 2500 дол. США. Зазначену суму відповідачі повинні були повернути до 01.08.2018 року. Однак, відповідачі порушили умови договору, позику не повернули. За таких обставин, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Крім того, вказує на те, що згідно ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суму нарахованих 3% річних вказує 225 дол США.

В судовому засіданні позивач підтримав позов. Просив його задоволити. Додав, що позичав гроші на весілля, а після нього зять не захотів віддавати весільні гроші.

Відповідачі, які належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи рекомендованою кореспонденцією, в судове засідання не з`явилися та не повідомили суд про причини своєї неявки. За таких обставин суд визнав їхню неявку неповажною та продовжив розгляд справи за їхньої відсутності.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Оглянувши матеріали справи, суд встановив, що 18 серпня 2014 року між позивачем та відповідачами було укладено договір позики, за яким позивач ОСОБА_1 передав відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 2500 дол. США з кінцевим терміном повернення суми позики - 01 серпня 2018 року.

Умови договору відповідачами не виконані, заборгованість за договором позики - не повернута.

Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов"язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законадавства у строк, зазначений в договорі, у випадку порушення зобов"язання, згідно ст.611 ЦК України, боржник повинен відшкодувати завдані збитки, відповідно до умов укладеного договору.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Крім того, у відповідності до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування трьох процентів річних здійснюється за формулою - сума боргу/100%*3% річних/365 днів* кількість днів прострочення. Звідси, 3 % річних складає 225 дол. США.

У відповідності до частини 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов"язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законадавства у строк, зазначений в договорі, у випадку порушення зобов"язання, згідно ст.611 ЦК України, боржник повинен відшкодувати завдані збитки, відповідно до умов укладеного договору.

Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення, цими доказами встановлено, що між позивачем та відповідачами було укладено договір позики, за яким відповідачі отримали від позивача грошові кошти в розмірі 2500 дол. США, однак, умови договору відповідачами виконано не було

Крім того, у відповідності до п.1 ч.2 ст 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1052,50 грн. судового збору.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу, то така задоволенню не підлягає, оскільки згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивачем не представлено суду доказів про понесення судових витрат на правничу допомогу (платіжні квитанції); не заявлено в судових дебатах про подання таких доказів в майбутньому.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 102, 113, 43, 81, 264, 265 ЦПК України , суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 ):

- 2500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США заборгованості за договором позики від 18 серпня 2014 року;

- 3% річних від простроченої суми боргу в сумі 225 (двісті двадцять п`ять) доларів США;

- 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок судового збору.

В задоволенні решти позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Дрогобицький міськрайонний суд.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Медведик Л.О.