Ухвала

Іменем України

26 березня 2020 року

м. Київ

справа № 520/6599/18

провадження № 61-3482ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати

Касаційного цивільного суду: Штелик С. П., (суддя-доповідач),

Калараша А. А., Сімоненко В. М., розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на постанову Одеського апеляційного суду від 20 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зобов`язання усунути наслідки незаконного будівництва шляхом приведення у відповідність до будівельних норм та правил чи знесення,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа № 520/6599/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зобов`язання усунути наслідки незаконного будівництва шляхом приведення у відповідність до будівельних норм та правил чи знесення.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 з 2002 року є власниками будинку АДРЕСА_1 . У серпні 2017 року на суміжній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 та згодом продовжилося ОСОБА_4 , почалося будівництво із порушенням встановлених норм та правил.

Остаточно уточнивши позовні вимоги, позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_6 просили зобов`язати відповідачів за їх рахунок усунути наслідки незаконного будівництва будинку АДРЕСА_1 , який будується на підставі скасованого ще 14 грудня 2017 року будівельного паспорту № 01-07/150 від 14 червня 2017 року, а саме: привести його у відповідність до будівельних норм та правил ДБН 360-92, а у разі неможливості приведення до вказаних норм, знести за рахунок відповідачів самочинно збудований двоповерховий будинок за вказаною адресою.

В ході підготовчого провадження у даній справі ОСОБА_4 , яка є власницею домоволодіння АДРЕСА_1 з квітня 2018 року, 17 серпня 2018 року пред`явила зустрічний позов до ОСОБА_1 та, з урахуванням уточнень, просила усунути їй перешкоди у користуванні власністю шляхом перебудови житлового будинку ОСОБА_1 та знесення (повного демонтажу) стаціонарної споруди заввишки більше двох метрів, знесення (повного демонтажу) супутникової антени з зовнішньої стіни будинку та зауважено, що зовнішня стіна приміщень житлового будинку ОСОБА_1 літ. «Л» проходить по межі земельної ділянки, належній ОСОБА_4 і відстань між розділовим парканом та зовнішньою стіною будинку ОСОБА_1 складає менш ніж один метр, що є порушенням будівельних норм. Крім того, вказувала, що її права порушують монтовані з порушеннями норм на будинку відповідача вікно, супутникова антена та стаціонарна споруда заввишки більше двох метрів, а також використання у будинку відповідача пічного опалення та відсутність загального догляду за будинком, внаслідок чого з його даху на ділянку та дах позивача за зустрічним позовом падають сніг та тверді криги льоду, що є небезпечним для життя.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2019 року відмовлено ОСОБА_4 у прийнятті зустрічної позовної заяви до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зобов`язання вчинити дії. Матеріали зустрічного позову повернуто відповідачеві разом з доданою до зустрічної позовної заяви заявою про забезпечення доказів, судовий примірник зустрічної позовної заяви, уточнень до неї, та заяви про забезпечення доказів залишено у додатках до цивільної справи № 520/6599/18. Роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає зверненню із самостійною позовною заявою до суду в установленому законом порядку.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що вимоги за позовом ОСОБА_1 та вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_4 не пов`язані підставами цих позовів і зустрічний позов не має на меті захисту від первісного позову або спростування його частково чи повністю. Безпідставне об`єднання позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 може ускладнити та затягнути розгляд справ та знизити ефективність судового захисту прав, як ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , так і ОСОБА_4 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 20 січня 2020 року ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2019 року про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 , оскільки не взяв до уваги, що обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, задоволення зустрічного позову може вплинути не результат розгляду первісного позову.

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду у лютому 2020 року, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , просить скасувати постанову апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 не є однорідними з позовними вимогами ОСОБА_1 та вони не пов`язані нерозривно із первісним позовом та від задоволення зустрічного позову не залежить вирішення первісного позову. Також відсутній спільний предмет позовів. Отже, спільний розгляд первісного та зустрічного позовів є недоцільним та недопустимим, що значно ускладнить та затягне розгляд справи.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду вважає, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

Згідно частин першої, другої статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Згідно частини другої статті 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Апеляційним судом установлено, що ОСОБА_1 звернулась до суду із позовними вимогами про знесення самочинно збудованого двохповерхового будинку, який будується на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 (в редакції чинній на час подачі зустрічного позову до суду). У редакції уточнень до позовних вимог від 26 липня 2018 року, прийнятою ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2018 року, дана позовна вимога залишена без змін.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 зазначала, що побудований відповідачем двохповерховий будинок за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться убезпосередній близькості від її будинку, та є самочинним, посилаючись на скасування дозвільних документів необхідних для будівництва та реєстрації права власності колишньому власнику - відповідачу ОСОБА_3 . Крім того, ОСОБА_1 зазначала, що відстань між будівлями значно менша, ніж норми встановленої додатком 3.1. (обов`язковий) «Протипожежні вимоги» ДБК 360-92, що створює небезпеку при експлуатації її будинку, що належить позивачу на праві приватної власності та знаходиться на суміжній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .

Предметом зустрічного позову є усунення перешкод у користуванні власністю власнику будинку ОСОБА_4 , а саме житловим будинком та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 та зобов`язання вчинити дії. Підставами позову зазначено численні порушення позивачем при здійсненні будівництва її житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 діючих на той час будівельних норм та правил, у тому числі щодо відстані від межі суміжної ділянки до стін іншого житлового будинку або господарської споруди. Земельна ділянка, де розташовано будинок позивача за адресою: АДРЕСА_1 , не має кадастрового номеру, відомостей про її приватизацію та виділення меж в натурі немає. ОСОБА_4 також посилається на те, що житловий будинок, супутникова антена та стаціонарна споруда заввишки більше двох метрів, які встановлено та споруджено позивачем з порушенням норм ДБН перешкоджають користуватися своєю земельною ділянкою та будинком з урахуванням особливостей їх розташування, здійснювати її забудову на свій розсуд, погіршують інсоляцію території та порушують її право власника на безпечне користування своїм майном.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції про відмову у прийнятті зустрічного позову, апеляційний суд, на підставі всебічно досліджених матеріалів справи, вірно встановив, що первісний та зустрічний позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним та задоволення зустрічного позову може вплинути не результат розгляду первісного позову.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду та фактично є запереченнями на зустрічну позовну заяву.

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на постанову Одеського апеляційного суду від 20 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зобов`язання усунути наслідки незаконного будівництва шляхом приведення у відповідність до будівельних норм та правил чи знесення.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

А. А. Калараш

В. М. Сімоненко