Ухвала

30 березня 2020 року

м. Київ

справа № 640/331/17

провадження №61-4685ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н.Ю. (суддя-доповідач), Осіяна О.М., Білоконь О. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 07 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 до Харківської міської ради, фізичної особи-підприємця ОСОБА_19 , ОСОБА_1 , Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю Харківської міської ради, Регіональне відділення Фонду державного майна України у Харківській області, комунальне підприємство «Жилкомсервіс», Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області про витребування майна із чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 звернулися до суду із позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23 травня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 07 лютого 2020 року клопотання ОСОБА_2 про призначення судової будівельно-технічної експертизи задоволено частково.

Призначено по справі № 640/331/17 судову будівельно-технічну експертизу, провадження якої доручено експертам товариства з обмеженою відповідальністю «Судова незалежна експертиза України».

На вирішення експертам поставлено питання: «Чи належать нежитлові приміщення № І, ІІ загальною площею 72,6 кв.м, розташовані у підвальній частині житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , літ АДРЕСА_2 «А-4» до допоміжних приміщень зазначеного будинку».

Допущено ОСОБА_2 та/або її представника ОСОБА_20 до нежитлових приміщень під час дослідження їх експертом.

Витрати по проведенню експертизи покладено на ОСОБА_2 .

В розпорядження експертів надано матеріали цивільної справи № 640/331/17.

Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалу апеляційного суду мотивовано тим, що апеляційна скарга ОСОБА_2 обґрунтована встановленням обставин, які повинні бути встановлені вказаною будівельно-технічною експертизою, а проведені відповідачами експертизи були здійснені поза межами розгляду цивільної справи, а отже були проведені без дослідження матеріалів цивільної справи.

У березні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 07 лютого 2020 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та передати справу на продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не було враховано експертних висновків, які вже містять відповіді на питання, поставлені в призначеній експертизі, не вказано підстав призначення вказаної експертизи, порушено права власника спірних приміщень на непорушність права власності.

У відкритті касаційного провадження на оскаржувану ухвалу в частині призначення будівельно-технічної експертизи необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Таким чином, за змістом статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень, ухвали апеляційного суду з питань призначення експертизи не можуть бути оскаржені у касаційному порядку окремо від рішення суду.

Такі процесуальні обмеження права на касаційне оскарження деяких ухвал апеляційного суду окремо від остаточної постанови суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду касаційної інстанції, оскільки сторони не позбавлені права на касаційне оскарження таких ухвал, їх право лише відтерміновується до ухвалення остаточного судового рішення у справі.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи наведене, ухвала Харківського апеляційного суду від 07 лютого 2020 року в частині призначення експертизи не переглядається в касаційному порядку відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України.

Доводи скаржника щодо неправомірності та безпідставності призначення судової експертизи у справі не можуть братися до уваги Верховним Судом з огляду на відсутність правових підстав для касаційного оскарження ухвали суду апеляційної інстанції про призначення судової експертизи окремо від судового рішення по суті спору.

Разом з тим, із оскаржуваного судового рішення в частині зупинення провадження, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності.

Відповідно до положень частини першої статті 103 ЦПК України Суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

У силу приписів частини першої статті 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках призначення судом експертизи, провадження у відповідності до пункту 9 частини першої статті 253 ЦПК України зупиняється на час проведення експертизи.

Зупинення провадження у справі на час проведення судової експертизи є правом суду, що зумовлене неможливістю вирішення спору по суті до з`ясування обставин, що мають значення для справи, які можуть бути встановлені лише експертом.

Враховуючи те, що оскаржуваною ухвалою суду апеляційної інстанції призначено судову експертизу, а для проведення експертизи матеріали справи направляються до експертної установи, і в цей період неможливо проводити відповідні процесуальні дії, апеляційний суд у цьому випадку скористався своїм правом, наданим йому процесуальним законом (частиною першою статті 252 ЦПК України), зупинити провадження у справі, що не може вважатися порушенням норм процесуального права, яке тягне за собою наслідки у вигляді скасування відповідного судового акта.

Отже, визначені процесуальним законом підстави для скасування оскаржуваної ухвали апеляційної інстанції в частині зупинення провадження у справі відсутні.

У частині доводів скаржника про порушення судом апеляційної інстанції розумного строку розгляду справи Верховний Суд зазначає наступне.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору.

У свою чергу, призначення судової експертизи з порушенням основних засад судочинства, зокрема в частині дотримання розумних строків розгляду справи, може бути предметом розгляду під час касаційного перегляду даної справи по суті спору.

Отже, оскаржуване судове рішення в частині зупинення провадження є законними та обґрунтованими, постановленим із додержанням норм процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судом норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 07 лютого 2020 року є необґрунтованою.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 07 лютого 2020 року у справі за позовомОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 до Харківської міської ради, фізичної особи-підприємця ОСОБА_19 , ОСОБА_1 , Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю Харківської міської ради, Регіональне відділення Фонду державного майна України у Харківській області, комунальне підприємство «Жилкомсервіс», Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. М. Осіян

О. В. Білоконь