Cправа № 201/2522/20
Провадження № 2-с/201/6/2020
У Х В А Л А

19 березня 2020року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в особі головуючого-судді Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу заяви про скасування судового наказу та заяву про скасування судового наказу від 01.11.2007р. по цивільній справі за заявою Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про видачу судового наказу щодо солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/18115/3178/73 від 15.09.2004р. з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 01.11.2007р. виданий судовий наказ на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі ДОД АППБ «Аваль» про солідарне стягнення з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 014/18115/3178/73 від 15.09.2004р. (а.с.№2).

Згідно довідки Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2016р. матеріали цивільної справи №2н-3625/2007р. за заявою ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 знищені, у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с.№1).

13.03.2020р. до суду надійшла заява ОСОБА_1 про скасування судового наказу разом із клопотанням про поновлення строку на її подачу.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.03.2020р., головуючою по справі визначена суддя Ткаченко Н.В., якій справа передана 17.03.2020р.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на подачу заяви про скасування судового наказу, боржниця посилалася на те, що їй стало відомо про винесений судовий наказ після блокування банківської картки на підставі постанови державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро) Юрченка М.С. про арешт коштів боржника. 19.02.2020р. боржниця ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, дізналася про наявність судового наказу, яким стягнута заборгованість за кредитним договором. Судовий наказ боржниця не отримувала, її підпис на поштовому повідомленні про вручення, яке знаходиться в матеріалах справи, відсутній. На підставі вищевикладеного, просила поновити строк на подачу заяви про скасування судового наказу та скасувати судовий наказ. Підставою для скасування судового наказу зазначає те, що вимога до неї та ОСОБА_2 , відповідно до положень ст.ст. 160, 161 ЦПК України не може бути розглянута в порядку наказного провадження, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 та/або ОСОБА_2 є фізичним особами- підприємцями.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 ЦПК України, заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Відповідно до положень ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З огляду на те, що ст. 171ЦПК України визначена можливість поновлення строку на подачу заяви про скасування судового наказу, а також приймаючи до уваги, що положення ст.ст. 127, 171 ЦПК України не передбачають розгляд питання про поновлення строку на подачу заяви про скасування судового наказу в судовому засіданні з повідомленням сторін, то згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу заяви про скасування судового наказу та заяву про скасування судового наказу в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

01.11.2007р. суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Ткаченко Н.В. по цивільній справі №2н-3625/07 був винесений судовий наказ, яким солідарно стягнута заборгованість за кредитним договором № 014/18115/3178/73 від 15.09.2004р. з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі ДОД АППБ «Аваль».

Судовий наказ був направлений боржникам, і згідно відміток на поштових повідомленнях отриманий 08.11.2007р. за довіреністю Гавриловою (наказ адресований Павленко В.І.) та 03.12.2007р. особисто ОСОБА_2 (а.с.№3, 4).

На довідковому листі міститься позначка про отримання 29.02.2008р. представником стягувача судового наказу, який набрав законної сили (а.с.№5).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.02.2017р., під головуванням судді Наумової О.С., було замінено сторону стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» у судовому наказі від 01.11.2007р. по цивільній справі № 2н-3625/07 (а.с.№51-52).

В матеріалах справи №201/581/17 (провадження №6/201/53/2017) знаходиться інформація про виконавче провадження за судовим наказом №2н-3625/07 (а.с.№40).

Під час розгляду питання про поновлення строку на подачу заяви про скасування судового наказу, з Автоматизованої системи виконавчого провадження в розділі «Доступ сторін виконавчого провадження» (за номером ВП 43727785, ідентифікатор доступу НОМЕР_1 ) були отримані відомості про рух виконавчого провадження, відкритого за судовим наказом №2н-3625/07 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого стало ТОВ «ФК «Профіт Капітал», заборгованості в розмірі 168 176грн. 44коп.

З даної інформації вбачається, що 12.06.2014р. державним виконавцем Бабушкінського ВДВС ДМУЮ Бутенко О.М. було відкрито виконавче провадження, про що винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, 12.06.2014р. державним виконавцем винесена постанова про передачу виконавчого документа на виконання до підприємства, установи, організації, з чого можна зробити висновок, що державним виконавцем під час проведення виконавчих дій в 2014році було встановлено місце роботи боржниці.

02.04.2018р. відбулася заміна стягувача у виконавчому провадженні відповідно до ухвали суду від 03.02.2017р., про що винесена постанова про заміну назви сторони виконавчого провадження.

02.04.2018р. винесена постанова про арешт майна боржника, а 11.02.2020р. - постанова про передачу виконавчого документа на виконання до підприємства, установи, організації.

Також, 17.02.2020р. державним виконавцем була винесена постанова про арешт коштів боржника.

В клопотанні про поновлення строку на подачу заяви про скасування судового наказу боржниця посилається на те, що вона не отримувала судовий наказ в 2007році, про його наявність дізналася лише в лютому 2020р., після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, і отримала судовий наказ безпосередньо в суді тільки 12.03.2020р., проте з даними твердженнями суд не може погодитися з наступних підстав.

Як вбачається з поштового повідомлення про вручення, яке знаходиться в матеріалах справи (а.с.№3), судовий наказ був направлений ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (за тою самою адресою, яку боржниця зазначає в заяві про скасування судового наказу).

01.07.2006р. введений в дію Порядок пересилання поштових відправлень, затверджений наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 12.05.2006р. № 211.

Пунктом 3.5.2.3 Порядку визначено, що поштові відправлення з повідомленням про вручення вручаються адресатам відповідно до вимог п. 121 Правил надання послуг поштового зв`язку (під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення (поштового переказу) з повідомленням про вручення працівник об`єкта поштового зв`язку на підставі пред`явленого документа зазначає на бланку повідомлення про вручення прізвище, ім`я, по батькові особи, якій вручено реєстроване поштове відправлення (поштовий переказ)).

Після вручення поштового відправлення на зворотному боці бланка повідомлення про вручення у відведених для цього місцях зазначається, коли видане поштове відправлення під розписку одержувача із зазначенням прізвища. У разі видачі поштового відправлення повнолітнім членам сім`ї зазначаються родинні зв`язки (батько, мати, син, донька тощо).

Унизу, праворуч, на зворотному боці повідомлення проставляється відбиток календарного штемпеля з датою відправляння повідомлення.

На лицьовому боці рекомендованого повідомлення проставляється штамп, передбачений для рекомендованих відправлень або наклеюється ярлик, на якому вказується номер, за яким прийняте поштове відправлення.

Наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення ОСОБА_1 судового наказу відповідає за формою встановленим правилам, містить дату вручення, прізвище особи, яка за довіреністю отримала лист суду, штамп поштового відділення з датою відправлення та номер, за яким прийняте поштове повідомлення.

Таким чином, суд критично оцінює посилання боржниці про те, що вона не отримувала судового наказу, оскільки жодних доказів на підтвердження цього вона до клопотання не надала, а наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення спростовує її доводи.

Посилання на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які довіреності на отримання її представником кореспонденції, суд також оцінює критично, оскільки дана довіреність не повинна міститися в матеріалах справи, а її наявність перевіряється листоношою саме при врученні кореспонденції.

Крім того, як вбачається з Інформації про виконавче провадження, судовий наказ № 2н-3625/07 був направлений державним виконавцем на підставі постанови від 12.06.2014р. за місцем роботи боржниці, що виключає її необізнаність, оскільки при цьому з її заробітної плати (або інших доходів) могли проводитись відрахування на погашення заборгованості за судовим наказом.

З огляду на те, що боржниця знайомилась з матеріалами справи, в тому числі із наявними там документами про виконавче провадження (а.с.№40-41, 63), і не надала суду жодних належних та допустимих доказів у розумінні ст. 77, 78 ЦПК України на спростування інформації, яка свідчить про її обізнаність щодо винесеного в 2007році судового наказу, суд вважає, що відсутні поважні причини для поновлення ОСОБА_1 строку на подачу заяви про скасування судового наказу.

При винесенні даної ухвали, судом врахована практика Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13), по якій ОСОБА_3 вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Відмовляючи в поновленні строку на подачу заяви про скасування судового наказу, суд звертає увагу на те, що як протягом тринадцяти років (з моменту винесення судом судового наказу по дату подачі заяви про скасування судового наказу), так і протягом останніх шести років (з моменту відкриття виконавчого провадження) боржниця мала реальну можливість дізнатися про винесений судовий наказ, оскільки по-перше вона має заборгованість по кредитному договору, яка є непогашеною (в своїй заяві про скасування судового наказу боржниця не оспорює цей факт) і триває виконавче провадження в межах якого державним виконавцем вчинялися певні дії (накладений арешт, направлений виконавчий документ за місцем роботи, тощо), а по-друге, вона є солідарним боржником разом із ОСОБА_2 , який, як вбачається з поштового повідомлення, особисто отримав 03.12.2007р. судовий наказ, та міг повідомити про це і їй.

Посилання боржниці, що вона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не зверталася за його захистом до суду, недостатньо для поновлення їй строку на подачу заяви про скасування судового наказу в контексті Правової позиція ВСУ від 16.11.2016р. у справі № 6-2469цс16.

Не дивлячись на те, що ст.171ЦПК України не передбачає наявності певний підстав, які дають суду право скасувати судовий наказ, проте слід зазначити, що боржниця підставою для скасування судового наказу зазначає те, що суд при вирішенні в 2007р. питання про видачу судового наказу не врахував положення ЦПК України, які набрали законної сили 15.12.2017р., і не мав права видавати судовий наказ, через те, що в матеріалах справи відсутні докази, що боржники є фізичними особами-підприємцями (порушено положення п.7 ч. 1 ст. 161 ЦПК України), що є формальною підставою, адже боржниця не заперечує факт укладення кредитного договору, на підставі якого був виданий судовий наказ, і факт наявності у неї заборгованості.

Підводячи підсумок вищевикладеному, суд вважає за можливе відмовити ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про поновлення строку на подачу заяви про скасування судового наказу, а саму заяву про скасування судового наказу слід повернути відповідно до положень ч. 2 ст. 171ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись Рішенням ЄСПЛ у справі «Устименко проти України» (Заява № 32053/13), Правовою позицією ВСУ від 16.11.2016р. у справі №6-2469цс16, ст. ст. 126, 127, 170, ч. 2 ст. 171, ст.ст. 260, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу заяви про скасування судового наказу від 01.11.2007р. по цивільній справі за заявою Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про видачу судового наказу щодо солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/18115/3178/73 від 15.09.2004р. з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 01.11.2007р. по цивільній справі за заявою Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про видачу судового наказу щодо солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/18115/3178/73 від 15.09.2004р. з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - повернути боржниці.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.