ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року

м.Суми

Справа №591/6554/18

Номер провадження 22-ц/816/470/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Головне управління Національної поліції у Сумській області,

треті особи: ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп»,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Сумській області на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 грудня 2019 року в складі судді Сидоренко А.П., ухваленого у м. Суми, повний текст судового рішення виготовлено 18 грудня 2019 року,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Сумській області, мотивуючи вимоги тим, що він є власником автомобіля Chevrolet Aveo, д.н.з НОМЕР_1 . Вказує, що 07.02.2018 року на вул. Незалежності в м. Охтирка Сумської області сталася дорожньо - транспортна пригода за участю його транспортного засобу, за кермом якого він перебував, та транспортного засобу, який використовується Головним управлінням Національної поліції у Сумській області, за кермом якого перебував ОСОБА_2 . Зазначає, що внаслідок ДТП, яке було скоєне з вини ОСОБА_2 , його транспортний засіб зазнав значних механічних ушкоджень передньої частини. Вказує, що винуватець ДТП застрахував свою цивільно - правову відповідальність в ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». В зв`язку з цим позивач звернувся до ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про настання страхового випадку, надавши до заяви всі необхідні документи. ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу позивача, та складена ремонтна калькуляція № 18-146213 від 19.02.2018р.відповідно до якої вартість відновлювального ремонту склала 38346 грн. 30 коп. Вказує, що фактично ним понесено витрати на відновлювальний ремонт в сумі 38363 грн. 00 коп. в той час, як від ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» він отримав страхове відшкодування в розмірі 26711 грн. 99 коп. Вважає, що різницю між вартістю відновлювального ремонту та сумою сплаченого страхового відшкодування в розмірі 11651 грн. 01 коп. йому повинен відшкодувати відповідач.

В зв`язку з вищевикладеним, просив суд стягнути з Головного управління Національної поліції у Сумській області завдану майнову шкоду в сумі 11651 грн. 01 коп. та вирішити питання розподілу судових витрат.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 грудня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції у Сумській області на користь ОСОБА_1 11651 грн. 01 коп. в рахунок відшкодування шкоди, 704 грн. 80 коп. витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції у Сумській області, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги доводи відповідача стосовно того, що в разі, коли деліктні правовідносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Вказує, що ліміт відповідальності страхувальника у даному випадку значно перевищує суму страхового відшкодування, виплаченого позивачу. Зазначає, що позивач не надав суду доказів звернення до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» із запереченнями щодо суми виплаченого страхового відшкодування та не оскаржив його розрахунок в судовому порядку.

Від позивача до апеляційного суду надано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що він погоджується з рішенням суду першої інстанції, а апеляційну скаргу вважає необґрунтованою та просить у її задоволенні відмовити.

Від третіх осіб пояснень з приводу апеляційної скарги не надходило.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач є власником автомобіля Chevrolet Aveo, 2007 року випуску, д.н.з НОМЕР_2 . (а.с. 8).

02.07.2018 року сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля Chevrolet Aveo, 2007 року випуску, д.н.з НОМЕР_2 під керуванням позивача та автомобіля ЗАЗ TF698К, що перебуває на балансі відповідача, під керуванням ОСОБА_2 , в результаті якої було пошкоджено транспортний засіб позивача.

02.07.2018 року позивачем та ОСОБА_2 складено повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду (Європротокол). (а.с. 10, 78).

Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7511895 цивільно - правова відповідальність відповідача забезпечена ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп». Сума страхового відшкодування визначена в розмірі 100 000 грн., а розмір франшизи в розмірі 1000 грн. (а.с. 11).

Листом від 31.08.2018 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» повідомила відповідача про те, що визначення та оцінка реального розміру збитків проводилась на підставі наданих ним товарних чеків № 77 , 78,79,80 ФОП ОСОБА_3 та акту виконаних робіт № БР -372 від 05.03.2018 р. ФОП ОСОБА_4 та з урахуванням коефіцієнту фактичного зносу 0,67, з огляду на те, що строк експлуатації пошкодженого автомобіля перевищує 7 років (а.с. 12, 15). Крім того, позивачу було повідомлено, що при розрахунку розміру страхового відшкодування не було враховано п. 6 з товарного чеку №78 - бачок рідини (вартість 540 грн.), п. 6 з товарного чеку № 79 - абсорбер переднього бамперу (вартість 250 грн.), п. 3 з товарного чеку № 80 - корпус повітряного фільтру (вартість 470 грн.), оскільки пошкодження даних складових не були зафіксовані представником ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» при огляді пошкодженого транспортного засобу позивача.

Відповідно до товарних чеків ФОП ОСОБА_3 від 01.03.2018 року, останнім було продано позивачу запчастини на загальну суму 17963 грн. З урахуванням вартості запчастин, які не були враховані при розрахунку страхового відшкодування ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» вартість витрачених позивачем коштів на запчастини складає 16703 грн.

Згідно з актом виконаних робіт ФОП ОСОБА_4 від 05.03.2018 року позивачу було надано послуги по ремонтуванню пошкодженого автомобіля в сумі 20400 грн.

31.08.2018 року відповідачу було виплачено страхове відшкодування в сумі 26711 грн. 99 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що внаслідок скоєної ДТП за участю автомобіля відповідача, позивачем були понесені фактичні витрати на відновлення пошкодженого автомобіля в сумі 38363 грн., в той час, як фактично позивачу було виплачено ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» страхову виплату в сумі 26711 грн. 99 коп. За таких обставин, обов`язок щодо відшкодування різниці між фактично понесеними витратами позивача на відновлення пошкодженого автомобіля та сумою виплаченого страхового відшкодування в розмірі 11651 грн. 01 коп. покладається на відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені в статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін.

Відповідно до договору страхування № АК/7511895 від 30.11.2017 страхова сума за ним складає 100 000 грн. (а.с. 11), тобто ліміт відповідальності страховика не перевищує фактично завданої шкоди.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (ст. 37 Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

З огляду на викладене вбачається, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року в справі № 755/18006/15-ц

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Водночас, позивач не надав до суду доказів, які б підтверджували його незгоду з порядком проведеного ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» розрахунку та розміром виплаченого йому страхового відшкодування, а також доказів оскарження проведеного розрахунку, всупереч приписів ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку стосовно виникнення у відповідача, як винної особи, додаткового обов`язку відшкодувати шкоду позивачу відповідно до ст. 1194 ЦК України, оскільки завдана ним шкода джерелом підвищеної небезпеки не перевищує визначений страховим полюсом граничний ліміт відповідальності страховика, у якого відповідач застрахував свою цивільну відповідальність.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами викладеними в апеляційній скарзі про те, що у відповідача відсутній додатковий обов`язку відшкодувати шкоду позивачу, оскільки сума фактично понесених позивачем витрат на ремонт його автомобіля повністю покривається лімітом відповідальності страхувальника.

Колегія суддів також наголошує, що самостійної вимоги щодо відшкодування страховиком різниці між фактично понесеними витратами позивача на відновлення пошкодженого автомобіля та сумою страхового відшкодування виплаченого позивачу, останнім до страховика заявлено не було. При цьому, позивач не скористався наданим йому правом на збільшення позовних вимог під час судового розгляду справи в суді першої інстанції, а тому вказана вимога не була предметом самостійного розгляду місцевим судом.

На підставі вище викладеного та приписів статей 11-13 ЦПК України, керуючись принципами пропорційності - завдання цивільного судочинства; диспозитивності - межи розгляду заявлених вимог; змагальності - кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій; апеляційний суд позбавлений права виходу за межі позовних вимог та вирішення питання щодо правильності визначення розміру страхового відшкодування виплаченого позивачу, з огляду на те, що вказані обставини також потребують доведення останнім.

Разом з цим, колегія суддів зауважує, що розмір виплаченого на користь позивача страхового відшкодування ПАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було зменшено на розмір обов`язкової франшизи, що становить 1000 грн. 00 коп., а тому вказана сума підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок саме відповідача, з огляду на те, що хоча сума виплаченого позивачу страхового відшкодування і не перевищує ліміту відповідальності страховика, проте вона зменшена на суму франшизи, тягар по сплаті якої на думку суду безпідставно перекладено з винної особи, яка завдала шкоду, на потерпілу.

Враховуючи вищевикладене, через неправильне встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права, на підставі п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню та ухваленню нового рішення про часткове задоволення позову шляхом стягнення з Головного управління Національної поліції у Сумській області на користь ОСОБА_1 шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки в розмірі франшизи - 1000 грн. 00 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з Головного управління Національної поліції у Сумській області на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені ним витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 60 грн. 49 коп., а з ОСОБА_1 на користь Головного управління Національної поліції у Сумській області - понесені витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи в сумі 90 грн. 74 коп.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Сумській області задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 грудня 2019 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Сумській області, треті особи: ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп», про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Сумській області на користь ОСОБА_1 шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, в сумі 1000 грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Сумській області на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 60 грн. 49 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Національної поліції у Сумській області понесені витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи в сумі 90 грн. 74 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: О.Ю. Кононенко

В.І. Криворотенко