Справа № 932/9885/20
Провадження № 2/932/3794/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2020 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі - Левчинської А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства « АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

26.08.2020 року позивач, АТ «АКЦЕНТ-БАНК», звернувся до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що ОСОБА_1 05.12.2014 року приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку з метою укладення кредитного договору № SAMAB5580 та отримання кредитної картки. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 38,0 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.

Однак, відповідач своїх обов`язків за угодою не виконує, внаслідок чого, станом на 02.07.2020 року утворилася заборгованість у сумі 66 044 грн. 62 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача разом із судовими витратами у сумі 2102 гривень.

Ухвалою суду від 09 вересня 2020 року у справі відкрито провадження в загальному порядку та справа призначена до розгляду в судове засідання.

Позивач надав заяву про розгляд справу без участі його представника, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачу надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками до неї, однак ним не вчинено дій із отримання поштової кореспонденції. Відповідно до вимог ст.190, ст. 272 ЦПК України, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористався, про причини неявки суду не повідомив.

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про відмову у задоволені позову, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з позовом, банк зазначив, що між сторонами 05.12.2014 року було укладено кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Кредитним договором, на думку позивача, є сукупність документів, які додані до позову і містять умови надання кредиту, а саме: Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку від 27.10.2017, яку підписана сторонами, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна».

Відповідач, на думку позивача, неналежно виконує свої зобов`язання, і у нього перед позивачем, станом на 02.07.2020 року, утворилася заборгованість у сумі 66 077 грн. 62 коп., з яких: 24 470 грн. 40 коп. заборгованість за кредитом, 39 644 грн. 22 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1 930 грн. пеня, відповідно до доданого позивачем розрахунку.

Однак, як вбачається з Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, остання не містить будь-яких умов кредитного договору, даних про розміру відсоткової ставки, даних про видачу кредитної картки та строку дії такої картки. Анкета-заява містить лише ідентифікуючі відомості про позичальника, бажання оформити на своє ім`я карту «Універсальна» з бажаним кредитним лімітом 300 грн. та згоду на оформлення послуги накопичення «Копилка».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Згідно із вимогами п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 6, 11, 525, 627 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмовій формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Частиною 3 ст. 642 ЦК України встановлено, що особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

Нормою ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із вимогами ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували те, що між сторонами дійсно був укладений саме кредитний договір від 05 грудня 2014 року, оскільки Анкета-заява, що містить підпис відповідача про ознайомлення його із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, хоча і містить виявлення бажання відповідача отримати картку «Універсальну» та кредитний ліміт в розмірі 300 грн., але у ній відсутня інформація про те, який саме вид картки банком було видано відповідачу відповідно до його заяви, її номеру, строк дії; не містить істотних умов договору (базову відсоткову ставку, порядок погашення кредиту, пільговий період та інше). Позивачем, як кредитором, суду виписки по рахунку відповідача, як позичальника, не надано, як і не надано будь-якого доказу, що підтверджує факт встановлення кредитного ліміту та видачі відповідачу саме кредитної картки.

Крім того, наданий до позовної заяви витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку не містить підпису відповідача, а тому його не можливо вважати належним, допустимим та достатнім доказом ознайомлення відповідача із вказаними Умовами та тарифами, а також доказом погодження сторонами істотних умов кредитного договору в письмовій формі, як це передбачено нормами ст.ст. 207, 1055 ЦК України.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази того, що саме цей витяг з Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку разом з Тарифами розумів відповідач, ознайомився і погодився із ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку, а також те, що вказані документи, на момент отримання їх відповідачем, взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Роздруківка із сайту банку належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено і постановою Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15), і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Тобто в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому/ Кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Так, у постанові від 03 липня 2019 року, у справі № 14-131цс19, Верховним Судом сформульовано аналогічну правову позицію.

За таких обставин та без наданих суду доказів про конкретні, запропоновані відповідачу, Умови та правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).

Надані позивачем докази на обґрунтування своїх позовних вимог, позбавляють суд не тільки можливості з`ясувати із якими саме тарифами погодився позичальник та перевірити обґрунтованість розрахунку заборгованості, а й взагалі перевірити факт укладання кредитного договору 05 грудня 2014 року, та розмір наданого відповідачу кредиту, через відсутність доказів встановлення кредитного ліміту, зарахування на картковий рахунок кредитних коштів та їх використання відповідачем, а також документальних доказів волевиявлення відповідача на споживання банківської послуги у вигляді фінансового кредиту.

Суд, оцінивши надані позивачем докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що вони не підтверджують надання відповідачу кредитних коштів у вказаній позивачем сумі та не вказують на умови, на яких укладено кредитний договір. Будь - яких інших доказів на підтвердження факту видачі банком відповідачу кредитної картки, зарахування на цю картку суми кредиту, зняття таких коштів відповідачем, відкриття рахунків на ім`я відповідача (виписки з особового рахунку, копії квитанції, меморіального ордеру тощо) позивачем не надано.

Окрім цього, суд окремо звертає увагу на той факт, що позивач мав надати докази видачі кредитних коштів та наявності заборгованості за первинними бухгалтерськими документами одразу із поданням позову, в порядку ст.177 ЦПК України.

Розрахунок заборгованості, сам по собі, без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем, не може бути належним та допустимим доказом її наявності та розміру, а також укладення кредитного договору, адже будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача позивачем не надано, і нічим іншим не підтверджується та його правильність неможливо перевірити.

Внаслідок недоведеності факту укладення кредитного договору, позовні вимоги АТ «АКЦЕНТ-БАНК», що спрямовані на захист права кредитора, задоволенню не підлягають.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат, понесених позивачем на сплату судового збору при поданні позову до суду, не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 6, 11, 202, 206, 207, 208, 525, 526, 530, 551, 610, 623, 634, 638, 642, 1050, 1054, 1055, 1212 ЦК України, ст.ст. 5, 10-11, 12, 13, 60, 76-80, 89, 128, 141, 213-215, 258, 265, 354-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Акціонерного товариства « АКЦЕНТ-БАНК» до до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 289 ЦПК України, а саме заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Т.О. Кудрявцева