Справа № 311/2520/19
Провадження № 2/311/88/2020
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2020 року м. Василівка Василівський районний суд Запорізької області у складі:
Головуючого судді: Сидоренко Ю.В.,
при секретарі: Осінцевій Л.А.,
В С Т А Н О В И В :
09 липня 2019 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшов позов ОСОБА_1 , який в подальшому було уточнено в редакції від 05.08.2019 року (а.с.23-26) та пред`явлений в особі представника позивача - адвоката Лисенко І.Ю., до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Василівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка ОСОБА_1 зазначає, що за час спільного проживання її у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 у них народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 17 червня 2014 року за рішенням Василівського районного суду Запорізької області шлюб між сторонами був розірваний. 09.10.2018 року Василівським районним судом Запорізької області був виданий судовий наказ, відповідно до якого з ОСОБА_2 стягнуто на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі ј частки з усіх видів заробітку відповідача. Проте, ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , внаслідок чого утворилася заборгованість зі сплати аліментів. Відповідно до розрахунку заборгованості, виконаного державним виконавцем Василівського РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області за виконавчим листом №2-н/311/166/2018, виданим 09.10.2018 року Василівським районним судом Запорізької області, ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів за період з 07.09.2018 року до 01.05.2019 року в сумі 18 885,23 гривень.
Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 22 липня 2019 року позов ОСОБА_1 залишений без руху, позивачеві наданий строк для усунення недоліків, зазначених в описовій частині ухвали (а.с.19-20).
05.08.2019 року до суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Василівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, викладена в редакції від 05.08.2019 року (а.с.23-26).
Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 05 серпня 2019 року відкрито провадження у цивільної справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.28).
Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2019 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 в особі представника позивача - адвоката Лисенко І.Ю. про витребування доказів по цивільній справі та якою витребувано з Василівського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області: виконавче провадження АСВП №57463016 щодо примусового виконання судового наказу № 2-н/311/166/2018, виданого 09.10.2018 року Василівським районним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі ј частки з усіх видів заробітку боржника (а.с.46).
Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 05 грудня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.74).
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Лисенко І.Ю. не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду надано заяву представника позивача в особі адвоката Лисенко І.Ю, в якій вона просить розглянути справу без участі позивача та її представника, заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підтримують у повному обсязі за підставами, викладеними у позовній заяві та просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечують (а.с.96).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки особисто 21.01.2020 року (а.с.83), розпискою в отриманні відповідачем ОСОБА_2 судової повістки, яка вручена відповідачу через органи місцевого самоврядування (а.с.54), проте, жодних документів на підтвердження поважності причин неявки до суду відповідачем на адресу суду не подано, відзиву проти позову ОСОБА_1 до суду не надійшло.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Василівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області не з`явилася, про день та час розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, що підтверджується розпискою в отриманні судової повістки 07.02.2020 року (а.с.95), однак про причини неявки суду не повідомлено, документів про поважність причин неявки на адресу суду не подано, самостійних вимог щодо предмета спору не заявлено.
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами цивільної справи № 311/2520/1019, суд вважає, що заявлені позивачем ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5).
Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Відповідно до ст.ст.13,43,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі та від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у свідоцтві про народження якої батьком записаний « ОСОБА_2 », відповідач у справі, а матір`ю записана « ОСОБА_1 », позивачка по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.9) та вказані обставини відповідачем не оспорені.
09.10.2018 року Василівським районним судом Запорізької області виданий судовий наказ, винесений судом 19.09.2018 року та відповідно до якого з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки з усіх видів доходів (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі заяви до суду, тобто з 07.09.2018 року та до досягнення дитиною повноліття, також стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 176,20 грн.
Даний судовий наказ набрав законної сили - 19.09.2018 року, копія якого є в матеріалах справи (а.с.71).
Вказаний розрахунок заборгованості сторонами не оскаржений у порядку, встановленому Законом.
Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Таким чином, можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.
Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України.
Крім того, відповідно до Закону України від 17.05.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.
Цей припис підтверджує довід про підвищений захист прав дитини.
У статті 179 СК України зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням.
Відповідно до ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Головною підставою стягнення неустойки за несвоєчасну сплату аліментів є наявність рішення суду та виконавчого листа по даній справі, яким платника аліментів зобов`язано здійснювати сплату аліментів в частині доходу (заробітної плати) платника. Також наявність заборгованості зі сплати аліментів з вини боржника.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).
У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.
Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді сплати неустойки.
Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України (в редакції від 03.07.2018 року), у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".
Згідно з приписами ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні відповідної норми сімейного права, суд має врахувати висновки щодо застосування відповідних норм права викладені в постановах Верховного Суду.
Так, Верховний Суд у своїй постанові від 25.04.2018 року по справі № 572/1762/15-ц відступив від попередніх правових позицій щодо розрахунку пені та вказав, що пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Згідно формули обрахування пені, визначеній у постанові Верховного суду від 25.04.2018 року по справі № 572/1762/15-ц, вказано наступне.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.
Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.
Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.
Тобто, формула є такою: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
При виплаті аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
До аналогічних висновків щодо порядку обчислення пені у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616 цс 18).
Крім того, пунктом 22 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за №3 роз`яснено, що передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Позивач ОСОБА_1 , як одержувач аліментів на неповнолітню дитину, у відповідності до ч.1 ст.196 СК України має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів. За таких обставин, неустойка (пеня) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів на утримання дитини за кожен день прострочення, а саме в межах заявлених позовних вимог - за період часу з 07.09.2018 року по 01.05.2019 року.
Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат за заявленими ОСОБА_1 позовними вимогами в частині відшкодування витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступних висновків.
Так, з матеріалів позовної заяви вбачається, що між позивачкою ОСОБА_1 та адвокатом Лисенко Іриною Юріївною 03 липня 2019 року укладено Договір про надання правничої допомоги, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.10).
Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4).
Вищевказані документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень ст.ст.77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачкою ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.
Таким чином, як встановлено судом, за наданням професійної правничої допомоги ОСОБА_1 у цивільній справі № 311/2520/19 (провадження № 2/311/88/2019) за пред?явленим нею позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, - в інтересах позивачки ОСОБА_1 діяв адвокат Лисенко І.Ю., повноваження якої підтверджуються Договором про надання правничої допомоги від 03.07.2019 року (а.с.10,14) та яка здійснює свою діяльність на підставі Ордеру про надання правової допомоги серія ЗП №125114, оригінал якого є в матеріалах справи (а.с.15).
Проаналізувавши обсяг та склад робіт, виконаних адвокатом, складність справи, суд, враховуючи співмірність розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу з обсягом виконаних адвокатом робіт, приходить до висновку, що понесені позивачем ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню частково, в загальній сумі 3200,00 гривень та які складаються з: консультації (200 грн.), складання позовної заяви про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів (1500 грн.), надання правової допомоги у суді першої інстанції (прийняття представником позивача участі в судових засіданнях 05.12.2019 року, 20.01.2020 року, 06.02.2020 року) (1500,00 грн.). Разом з тим, в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4800,00 грн. суд вважає необхідним відмовити, оскільки розрахунок неустойки пені наведений безпосередньо у позові та, відповідно, входить у вартість складання позовної заяви, крім того, у матеріалах справи відсутні відомості про ознайомлення адвоката Лисенко І.Ю. з матеріалами даної справи № 311/2550/19, а тому в цій частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4800,00 грн. задоволенню не підлягають.
Враховуючи складність справи, дослідивши докази на підтвердження витрат позивача ОСОБА_1 на правничу допомогу, суд вважає, що необхідний фактичний обсяг правової допомоги є значно меншим, ніж зазначено у розрахунку адвоката, витрати не є співмірними зі складністю справи, а тому, відсутні підстави для відшкодування таких витрат у зазначеному в розрахунку розмірі.
З урахуванням фактичних обставин справи, виходячи із принципу розумності і справедливості, суд вважає достатньою компенсацію судових витрат на правничу допомогу у цій справі є 3200,00 гривень. Підстав для стягнення з відповідача ще додатково 4800,00 гривень суд не вбачає.
Разом з тим, відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Згідно положень ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Судові витрати у вигляді судового збору, які позивачем за подання позовної заяви до суду не сплачувалися в силу положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн., оскільки позивачка ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за даною категорією справ, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 133, 141, 142, 259, 263-265, 274, 280-282 ЦПК України, ст.196 СК України, суд

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Василівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (уродженець м.Запоріжжя, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (уродженки м.Москва, яка зареєстрована та проживає: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3200 (три тисячі двісті) гривень 00 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Василівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено - 27 березня 2020 року.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області Ю.В. СИДОРЕНКО