Провадження № 22-ц/810/54/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Лозко Ю.П.

суддів: Назарової М.В., Стахової Н.В.,

за участю секретаря - Сінько А.І.,

представника скаржника -адвоката Матвійчука В.В.,

представника заявника - адвоката Гамова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Матвійчук Володимир Валерійович

на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 20 грудня 2019 року

у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа у цивільній справі № 2-1514/10,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_2 ,

боржник - ОСОБА_1

встановив:

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 20 грудня 2019 року заяву ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа у цивільній справі № 2-1514/10 - задоволено.

Видано виконавчий лист у цивільній справі № 2-1514/10 з врахуванням ухвали Луганського апеляційного суду у цивільній справі 2-1514/10 (провадження №22-з/810/8/19) від 08.04.2019 року, зокрема в частині виправлення описки в рішенні Апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2010 року, відповідно до наступного змісту: «стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг в сумі 81 324, 18 доларів США, що еквівалентно 663 139, 24 гривень, а також судовий збір у сумі 1 700, 00 гривень і витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120, 00 гривень.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Матвійчук В.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа у цивільній справі №2-1514/10 з урахуванням ухвали Апеляційного суду Луганської області від 08.04.2019, посилаючись на порушення судом норм процесуального закону.

У відзиві на апеляційну скаргу представник заявника адвокат Гамов В.В. зазначив, що доводи скарги є помилковими і безпідставними, просив суд, залишити оскаржувану ухвалу суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника скаржника, представника заявника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2010 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду міста Луганська від 16 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики змінено, зменшено суму, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок погашення суми боргу з 1318350 грн. до 663139,24 грн.

Ухвалою Сватівського районного суду від 21 листопада 2018 відновлено втрачене судове провадження у цивільній справі № 2-1514/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики у частині тексту рішення Ленінського районного суду м. Луганська від 16 червня 2010 року, тексту рішення Апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2010 року.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 08 квітня 2019, заяву ОСОБА_2 про виправлення описки в рішенні Апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2010 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики задоволено частково.

Виправлено описку в рішенні Апеляційного суду Луганської області від 11 листопада 2010 року, викладено абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Рішення Ленінського районного суду міста Луганська від 16 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором позики змінити. Зменшити суму, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок погашення суми боргу з 165000 доларів США, що еквівалентно до грошової одиниці України 1318350 грн., до 81324,18 доларів США, що еквівалентно 663139,24 грн. В решті рішення суду залишено без змін».

Вказані ухвали суду ніким із учасників справи не оскаржені.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадженн я як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів вважає, що задовольняючи вимоги заяви стягувача ОСОБА_2 судом першої інстанції дотримано норм процесуального закону, і зазначення про відсутність підстав для поновлення строку пред`явлення стягувачем виконавчого документу до виконання є вірним, оскільки виконавчий лист виданий з урахуванням вказаної ухвали суду апеляційної інстанції від 08.04.2019 року.

Довід апеляційної скарги стосовно пропуску стягувачем ОСОБА_2 строку пред`явлення виконавчого документу, оскільки вказане вище рішення суду ухвалено ще у 2010 році, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки виконавчий лист виданий 13.04.2011 року Ленінським районним судом м. Луганська у справі № 2-1514/10 перебував на примусовому виконанні у Ленінському відділі державної виконавчої служби міста Луганська Головного територіального управління юстиції у Луганській області, проте в зв`язку з переміщенням Відділу у 2014 році на територію підконтрольну українській владі, виконавче провадження №32952814 було втрачено разом з оригіналом виконавчого листа, про що свідчить довідка за №1665 від 01.09.2016 (т.2 а.с.32).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що з часу отримання ОСОБА_2 довідки про втрату ВП №32952814 останнім у передбачений законом спосіб було вжито низку дій спрямованих на захист і відновлення порушених прав.

Довід апеляційної скарги про те, що наразі по справі № 2-1514/10 фактично видано два виконавчих листи, що дає змогу ОСОБА_2 стягнути з ОСОБА_1 суму боргу двічі, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки виконавче провадження № 32952814 за виконавчим листом від 13.04.2011 та його дублікатом Луганським міським відділом ДВС ГТУЮ у Луганській області не здійснюється (т. 2 а.с.8 -12).

Довід апеляційної скарги стосовно порушення судом першої інстанції вимог ч.1 ст. 431 ЦПК України, оскільки оскаржуваною ухвалою видано виконавчий лист за рішенням, яке ухвалював інший суд, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки здійснення Сватівським районним судом Луганської області розгляду справ, підсудних Ленінському районному суду м. Луганська, визначено Розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 №27/0/38-14.

Отже, порушень судом норм процесуального закону колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 374,375 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Матвійчук Володимир Валерійович залишити без задоволення.

Ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 20 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повної постанови - 20 березня 2020 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: М.В. Назарова

Н.В. Стахова