Ухвала

Іменем України

16 березня 2020 року

м. Київ

справа № 295/5523/18

провадження № 61-3231ск20

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 29 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Житомирінвест» про стягнення компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відкритого акціонерного товариства "Житомирводбуд" (далі - ВАТ "Житомирводбуд"), у якому просив стягнути з відповідача компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату в сумі 56 917,60 грн. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває у трудових відносинах з ВАТ "Житомирводбуд", яке своєчасно не виплатило йому заробітну плату за лютий 2013 року - липень 2014 року в сумі 47 247,36 грн. Заборгованість була сплачена у жовтні 2015 року, а тому він має право на отримання компенсації за затримку виплати заробітної плати в сумі 34 349,03 грн. Крім того, ВАТ "Житомирводбуд" своєчасно не виплатило йому заробітну плату за серпень 2014 року - липень 2015 року в сумі 60 322,73 грн. Заборгованість була сплачена у грудні 2016 року, а тому він має право на отримання компенсації за затримку виплати заробітної плати в сумі 22 568,57 грн.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 14 січня 2019 року було замінено неналежного відповідача ВАТ "Житомирводбуд" його правонаступником ПАТ "Житомирінвест".

Рішенням цього суду від 02 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного суду від 29 січня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 01 січня 2020 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу у розмірі 2 102,00 грн.

Предметом позову у даній справі є стягнення компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату.

Ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 210 200,00 грн (2 102,00 грн х 100).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Верховним Судом враховано, що оскаржувані судові рішення ухвалено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Зазначені заявником аргументи суд вважає необґрунтованими, оскільки вони зводяться до незгоди з фактичними обставинами, встановленими судами першої та апеляційної інстанцій. Натомість, належних обґрунтувань того, що дана справа має виняткове значення для заявника в касаційній скарзі не зазначено та жодних підтверджувальних доказів до касаційної скарги не додано.

Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, оскаржувані судові рішення ухвалено у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Вказівка в резолютивній частині постанови Житомирського апеляційного суду від 29 січня 2020 року про можливість її оскарження до Верховного Суду, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржені судові рішення ухвалені у малозначній справі.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 02 жовтня 2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 29 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Житомирінвест» про стягнення компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді : Є. В. Петров

С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко