Постанова

Іменем України

25 березня 2020 року

м. Київ

справа № 204/5898/15

провадження № 61-1039св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гусакової Оксани Борисівни на постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Макарова М. О., Демченко Е. Л., Куценко Т. Р.

у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що його прабабі - ОСОБА_3 та прадіду - ОСОБА_4 на підставі рішення Народного суду Красногвардійського району міста Дніпропетровська належало по 1/2 частині домоволодіння по АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина на належну йому 1/2 частину зазначеного нерухомого майна.

Після смерті ОСОБА_4 його онук ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину від 27 липня 1982 року реєстраційний № 1-3129.

Проте, з часу прийняття спадщини у зазначеному домоволодінні не проживає та не навідується до нього, тому він вважав, що зазначене домоволодіння по праву належить прабабі, дружині померлого - ОСОБА_3 , оскільки вона самостійно доглядала будинок та утримувала його у належному стані.

Йому не відомо місцезнаходження ОСОБА_2 .

Частина домоволодіння, яка перейшла у спадок до відповідача знаходилася у занедбаному стані, тому він після повернення із армії у 2002 році, за власний рахунок відремонтував його та привів у задовільний стан.

Фактично з того часу 1/2 частину домоволодіння, яка належить відповідачу, він використовував для власних потреб, зберігав там дрова, та свої особисті речі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його прабаба ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на належну їй 1/2 частину зазначеного домоволодіння.

Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла його баба ОСОБА_5 , яка 17 листопада 2012 року подарувала йому частину домоволодіння.

Після цього, він продовжував відкрито, безперервно та добросовісно користуватися частиною домоволодіння, яке належить відповідачу, оскільки вона знаходиться у вкрай занедбаному стані, він змушений витрачати свої кошти на її утримання та ремонт, оскільки існує загроза руйнації всього будинку.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на 1/2 частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 27 жовтня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення мотивовано тим, що позивач є недобросовісним володільцем, а тому підстав для визнання за позивачем права власності за набувальною давністю немає. Сам по собі факт користування майном не може бути підставою визнання безперервності володіння та застосування набувальної давності.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 27 жовтня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено та визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 1 065,00 кв. м, по фактичному користуванню, яке складається з: А-1 - житловий будинок, шл. бетон, загальною площею 47,5 кв. м, Б - сарай, шл. бетон, Е - сарай, шл. бетон, Ж - гараж, шл. блок, Г - сарай, шл. бетон, З - вбиральня, дер., І, 1-11 - споруди.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що ОСОБА_2 спірною частиною будинку не опікується тривалий проміжок часу, у зв`язку з чим позивач вимушений був звертатись до органів міліції з метою розшуку відповідача, але як вбачається з довідки начальника Красногвардійського ВП ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 12 квітня 2016 року ОСОБА_2 був оголошений у розшук в 2007 році, та до теперішнього часу місцезнаходження його не встановлено. Доводи позивача про те, що він з 2002 року, коли повернувся зі служби в армії та до сьогоднішнього дня добросовісно, відкрито для всіх осіб, у тому числі для органів місцевого самоврядування, та безперервно володіє спірною частиною будинку, яка належала його бабусі матеріалами справи не спростовуються. За вказаних обставин, з метою збереження майна, та захисту права власності позивача на частину домоволодіння, вирішити спір в інший спосіб ніж визнати за позивачем право власності на спірну частину за набувальною власністю за рішенням суду неможливо.

Короткий зміст заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року, в якій посилався на те, що в судовому рішенні апеляційного суду зазначено, що він спірною частиною будинку не опікується тривалий проміжок часу, у зв`язку з чим позивач вимушений був звертатись до органів міліції з метою розшуку відповідача, але як вбачається з довідки начальника Красногвардійського ВП ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 12 квітня 2016 року ОСОБА_2 був оголошений у розшук в 2007 році та до теперішнього часу місцезнаходження якого не встановлено.

Проте, на його запит надано інформацію, що за даними Національної поліції України відомості щодо фактів звернення осіб в період з 01 січня 2015 року до 15 квітня 2019 року з приводу розшуку ОСОБА_2 відсутні. Доводи позивача про те, що він з 2002 року добросовісно та відкрито для всіх осіб безпосередньо володіє спірною частиною будинку є безпідставними та фактичним введенням суду в оману.

Короткий зміст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року задоволено.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року скасовано, рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 27 жовтня 2015 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що відповідач відкрито володіє своїм майном та користується ним у встановленому порядку, а також в розшуку не перебував, про що останнім були надані беззаперечні докази, а позивач звертаючись до суду із позовом, фактично ввів суд в оману тим, що саме він з 2002 року добросовісно та відкрито для всіх осіб безпосередньо володіє спірною частиною будинку, безпідставно зазначивши про розшук відповідача, а тому, враховуючи наведені обставини, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, проте апеляційному суду про ці обставини відомо нічого не було, що призвело до передчасного ухвалення судового рішення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У грудні 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Гусакова О. Б. звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року, в якій просила скасувати оскаржуване судове рішення, а рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року залишити в силі.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд помилково дійшов висновку, що нововиявленою обставиною є інформація, яка зазначена у відповіді Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України від 16 квітня 2019 року, оскільки це є новим доказом. Проте нові докази не можуть бути підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Аналогічний висновок, викладений в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 червня 2016 року у справі № 419/3259/12-ц та постанові Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 552/137/15-ц.

Отже, суд апеляційної інстанції не правильно надав оцінку доводам відповідача, визначив коло істотних підстав, які суттєві для вирішення предмету спору та помилково прийняв до уваги факт того, що відповідач був необізнаний про розгляд справи.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У січні 2020 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Гусаковою О. Б., в якому зазначав, що він відкрито володіє своїм майном та користується ним у встановленому порядку. В розшуку не перебував та не перебуває про, що свідчить інформація від Національної поліції України. Позивач при розгляді справи ввів суд в оману, надавши підроблену довідку начальника Красногвардійського ВП ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 12 квітня 2016 року.

З огляду на викладене, ОСОБА_2 просить суд відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити без змін оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Згідно з рішенням Народного суду Красногвардійського району міста Дніпропетровська від 22 листопада 1965 року у справі № 2-2131 встановлено, що домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , кожному по 1/2 частині.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 30 грудня 1981 року Кіровським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Дніпропетровська.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 28 листопада 1989 року Кіровським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Дніпропетровська.

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НОМЕР_3 від 19 жовтня 1990 року, виданим старшим державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Саплахіді К. Г., спадкоємцем майна, що залишилося після смерті ОСОБА_3 є її дочка ОСОБА_5 .

Спадкове майно на яке видано свідоцтво складається із 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину зазначеного нерухомого майна зареєструвала у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав, виданим КП «ДМБТІ» 30 серпня 2011 року за № 31124892.

Згідно з договором дарування від 17 листопада 2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Черняком С. М., 1/2 частина домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , була подарована ОСОБА_5 - ОСОБА_1 .

Після укладення договору, позивач зареєстрував право власності на 1/2 частину зазначеного нерухомого майна у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав, виданим КП «ДМБТІ» 07 грудня 2012 року № 36615285.

Згідно з листом КП «ДМБТІ» від 15 жовтня 2015 року № 12358 встановлено, що інша 1/2 частина домоволодіння зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 27 липня 1982 року, виданого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, реєстр № 1-3128, зареєстровано БТІ в реєстрову книгу № 196 за реєстровим № 87.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 27 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська.

15 січня 2020 року справа № 204/5898/15-ц надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 березня 2020 року справу призначено до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в кількості п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Тому у тексті цієї постанови норми ЦПК України наводяться в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 367, частини першої статті 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Зазначеним вимогам закону постанова суду апеляційної інстанції у повній мірі не відповідає, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК Українирішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною другої статті 423 ЦПК України передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справ; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з частиною четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Відповідно до частини п`ятої статті 423 ЦПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначення обставин нововиявленими необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Обставини, які є підставою для перегляду судового рішення, - це обставини, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Таким чином, нововиявленими обставинами є фактичні обставини, які мають істотне значення і які об`єктивно існували на час розгляду справи, але не були відомі і не могли бути відомі особі, яка звертається з заявою про перегляд рішення суду.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року, суд апеляційної інстанції поклав в основу судового рішення довідку Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України від 16 квітня 2019 року, згідно з якою за даними автоматизованих обліків Національної поліції України відомості щодо фактів звернення осіб у період з 01 січня 2015 року до 15 квітня 2019 року з приводу розшуку ОСОБА_2 , 1963 року народження, відсутні. Станом на 15 квітня 2019 року ОСОБА_2 у державному розшуку не перебуває.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно зі статтею 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Враховуючи, щодовідка Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки Національної поліції України від 16 квітня 2019 року, яка визнана такою, що містить обставини, які відносяться до категорії нововиявлених, була видана після прийняття апеляційним судом постанови, взявши до уваги відсутність повноважень суду касаційної інстанції встановлювати нові обставини та надавати оцінку новим доказам, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді справи суду необхідно надати оцінку доводам та поданим сторонами доказам в обґрунтування своїх вимог та заперечень, як в цілому, так і кожному доказу окремо, надати оцінку обставинам, на які посилається заявник, та запереченням іншого учасника справи.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гусакової Оксани Борисівни задовольнити частково.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 листопада 2019 року скасувати і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Висоцька Судді:А. І. Грушицький І. В. Литвиненко В. В. Сердюк І. М. Фаловська