Справа № 659/832/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2020 року Нижньосірогозький районний суд Херсонської області у складі: головуючого - судді Цесельської О.С., при секретарі Голтаєву І.М., за участі представника-відповідача Тишковського С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву акціонерного товариства КБ "Приватбанк", місцезнаходження якого: м. Київ вул. Грушевського, 1Д до ОСОБА_1 , який зареєстрований АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , який зареєстрований АДРЕСА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

В С Т А Н О В И В :

АТ КБ «ПРИВАБАНК» звернувся в суд з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як спадкоємців ОСОБА_3 , заборгованості у розмірі 9643,88 грн. за кредитним договором № б/н від 05.07.2011 р.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Тишковський С.А. проти позову заперечив, вказавши на відсутність підстав для задоволення позову, надав відзив на позов (а.с.48). Зокрема, зазначив, що відповідач не успадкував майна від своєї дружини, оскільки вона за життя не набула у власність майна, яке можливо було успадкувати.

Відповідач ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце судового засідання, відзив не надав.

Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги відзив представника відповідача у справі, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 05.07.2011 року між акціонерним товариством комерційним банком „ПриватБанк" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 15000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

Порушення зобов`язань, що виникають з договорів, тягне за собою правові наслідки, передбачені ст. 611 ЦК України.

Зокрема, пунктом 4 частини 1 зазначеної норми встановлено право кредитора на відшкодування збитків, завданий неналежним виконання позивальником своїх грошових зобов`язань.

В разі смерті боржника за його зобов`язаннями, які передбачають правонаступництво, відповідають спадкоємці, відповідно до правил ст. 1282 ЦК України в межах вартості, одержаного у спадщину.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нижньосірогозького районного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 18 (а.с.48).

На момент смерті зобов`язання ОСОБА_3 за кредитним договором № б/н від 05.07.2011 року виконані в повному обсязі не були, наявна заборгованість на загальну суму 9643 гривень 88 копійок (а.с.5-6).

Відповідно до довідки приватного нотаріуса В.В. Пестрецова, що спадкова справа після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не заводилась, спадкоємці із заявою про прийняття спадщини не звертались. (а.с.111)

Відповідно довідки відділу у Нижньосірогозькому району ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 18.12.2019 року, земельні ділянки за ОСОБА_3 на території Нижньосірогозького району не зареєстровані.(а.с.112).

Судом враховано, що за положеннями ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ч. 2 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, а відповідно до ст.. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

За положеннями ст.. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Тобто, вимогами чинного цивільного законодавства України передбачений обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» спадкоємці боржника є боржниками перед кредитором лише за умови прийняття спадщини та у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Разом з тим, відсутні будь-які докази отримання спадкового майна відповідачами та вартості цього майна.

Судом встановлено, що у спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася, відсутні відомості про наявність виявленого спадкового майна, його вартість та місцезнаходження.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України такими, що прийняли спадщину вважаються особи, які постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо вони протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не заявили про відмову від спадщини.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами.

В порушення наведених норм процесуального законодавства позивач жодними доказами не довів: наявність спадкового майна, одержаного відповідачами у спадщину й можливість погашення зобов`язання спадкодавця перед кредитором за рахунок такого майна, окрім того, банком не зазначено про наявність перешкод для виявлення такого майна.

З огляду на вищевикладеного, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом з тим, ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 30 ч. 3 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначає, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Представник відповідача - адвокат Тишковський С.А. надав докази в підтвердження здійснення витрат на правову допомогу ОСОБА_1 , зокрема надав акт приймання - передачі наданих послуг, розрахунок про стягнення витрат на послуги з надання правничої допомоги.

Відповідно договору про надання правової допомоги від 20 вересня 2019 року з додатком, за умовами якого адвокат Тишковський С.А. взяв на себе зобов`язання надавати правову допомогу ОСОБА_1 відповідно до узгоджених сторонами доручень: готувати віддзив, представляти інтереси у Нижньосірогозькогому районному суду Херсонської області під час розгляду справи № 659/832/19.

Зважаючи на викладене, враховуючи характер виконаної представником відповідача роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути витрати на професійну правничу допомогу - в сумі 2500 гривень з позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 1268, 1270, 1282 ЦК України, ст. ст. 12, 76, 77, 81, 247, 263-265 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову акціонерного товариства КБ "Приватбанк", місцезнаходження якого: м. Київ вул. Грушевського, 1Д до ОСОБА_1 , який зареєстрований АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , який зареєстрований АДРЕСА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) з акціонерного товариства КБ "Приватбанк" місцезнаходження якого: м. Київ вул. Грушевського, 1Д, - 2500 гривень витрат на правову допомогу.

Повний текст рішення виготовлений 27 березня 2020 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи через Нижньосірогозький районний суд Херсонської області.

Суддя: О. С. Цесельська