Справа № 444/3191/19
Провадження № 2/444/344/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Жовква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Магерівської селищної ради Жовківського району Львівської області, третя особа Жовківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

В обгрунтування своїх позовних вимог покликається на наступне. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після його смерті залишилося наступне спадкове майно: 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 заповіту не складав.

ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_2 до дня його смерті і вели спільне господарство.

Із виписки з погосподарської книги від 06.12.2019 року вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був ОСОБА_2 , а членом двору - ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були подружжям.

Коли позивачка звернулася до нотаріальної контори, то нотаріус видала їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у ОСОБА_2 відсутнє зареєстроване право власності на житловий будинок. Просить задоволити позов.

Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала на адресу суду заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просить задоволити.

Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак надіслав заяву про розгляд справи без участі їх представника, не заперечують проти задоволення позову.

Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак надіслав клопотання про розгляд справи без участі їх представника, покладається на думку суду при вирішенні справи по суті.

А тому, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без учасників, які не з`явилися, зважаючи на подані ними заяви.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.Так як відповідач визнає позов, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Ч. 2 ст. 81 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено наступне.

З копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 08 жовтня 2006 р. вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 залишилося наступне спадкове майно: 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 .

Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.08.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку із тим, що заявником не надано необхідні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно, яке підлягає реєстрації.

Інших спадкоємців у ОСОБА_2 крім позивачки не було.

Відповідно до п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296/5, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Станом на 30.06.1990 року, відповідно до довідки від 06.12.2019 року, будинковолодіння АДРЕСА_1 належить до суспільної групи колгоспний двір, головою домогосподарства значився ОСОБА_2 ; членом двору - його дружина ОСОБА_1 .

Вищеперелічені особи являються співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах.

Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають право на 1/2 частину згаданого вище будинку кожен.

Оскільки ОСОБА_1 проживала разом з своїм чоловіком до дня його смерті, то є такою, що спадщину прийняла, тому має право на вищезгаданий будинок.

Відповідно до ст.120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно п.6 до постанови Пленуми Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р., до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Розмір частки члени двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та не працездатних.

Відповідно до постанови Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, було передбачено порядок реєстрації будинків в сільських населених пунктах. По кожному господарству в сільських радах велися погосподарські книги.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні з 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності у громадян. Отже, право власності колгоспного двору, головою якого значився ОСОБА_2 , було зареєстровано згідно вимог діючого на той час законодавства.

Незважаючи на внесення записів у по господарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не оформили.

Копією довідки КП ЛОР «Червоноградське МБТІ ТА ЕО» від 13.05.2019 року № 2670 стверджується, що станом на 31.12.2012 року реєстрація права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не проводилася.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Позивач ОСОБА_1 зверталася до реєстратора з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності на частку в майні колгоспного двору, але їй було відмовлено.

Із копії довідки Магерівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 15.02.2019 року № 533 вбачається, що ОСОБА_2 до дня його смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Із копії довідки Магерівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 15.02.2019 року № 534 вбачається, що ОСОБА_1 проживала та була зареєстрована разом із ОСОБА_2 до дня його смерті за адресою: АДРЕСА_1 та вела з ним спільне господарство.

Із копії довідки Магерівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 15.02.2019 року № 536 вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в арешті, під забороною та в заставі не перебуває.

Із копії довідки Магерівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 15.02.2019 року № 537 вбачається, що від імені ОСОБА_2 заповіти Підліссянською сільською радою Жовківського району Львівської області не посвідчувалися.

Позивачем до позовної заяви долучено копію зведеного акту вартості вищевказаного будинку, а також копію технічного паспорта від 13.05.2019 року, замовником якого являється вона.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти дружина і батьки померлого.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Оскільки позивач проживала зі своїм чоловіком до дня його смерті, фактично прийняла у користування спадкове майно, яке було зареєстроване в погосподарській книзі, суд приходить до висновку що належним способом захисту порушеного права є визнання права власності на вказане у позові нерухоме майно.

З врахуванням того, що відповідач не заперечує проти задоволення позову, а також з врахуванням встановленого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що право позивачів підлягає захисту в судому порядку і у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 23, 141, 200, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Текст повного рішення суду складено 25.03.2020 року.

Суддя: Ясиновський Р. Б.