Справа № 295/2042/20
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

"24" березня 2020 р. м. Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Анциборенко Н.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Дмитра Вікторовича про порушення конституційних прав на справедливий суд та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до судді Богунського районного суду міста Житомира Кузнєцова Д.В.і просить стягнути з відповідача на свою користь кошти в сумі 50 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної при розгляді її позовної заяви від 25.11.2019 року у цивільній справі № 295/17571/19.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 26.02.2020 підсудність справи №295/2042/20 визначено Корольовському районному суду м. Житомира.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2020 року справу 03.03.2020 року передано судді Анциборенко Н.М. для розгляду.

Згідно статті 129 Конституції суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним. Однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.6 Закону України Про судоустрій і статус суддів суди здійснюють правосуддя самостійно. Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або судів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Як роз`яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України Про незалежність судової влади № 8 від 13.06.2007 року виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

У постанові № 6 від 12.06.2009 року Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів Пленум Верховного Суду України також роз`яснив, що у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб`єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв`язку з розглядом судових справ.

Згідно п.57 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п.55 Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити в такий спосіб (наприклад, надмірне затримання вирішення справи), повинні вирішуватися щонайбільше поданням позову незадоволеної сторони проти держави.

Згідно п.76 висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що беручи до уваги принцип незалежності суду: і) засобом захисту від судових помилок (стосовно питань юрисдикції, суті справи або процедури розгляду) повинна бути належна система апеляційного оскарження рішень (як з дозволу суду так і без дозволу); іі) будь-яка компенсація за інші недоліки в здійсненні правосуддя (у тому числі, наприклад, порушення строків розгляду справи) може вимагатися тільки від держави; ііі) недоцільним є притягнення судді до будь-якої особистої відповідальності за здійснення ним уповноважених професійних обов`язків, навіть шляхом відшкодування збитків державі, крім випадків навмисного порушення.

Такий підхід однаково застосовується як особисто до суддів, так і до судів, в яких вони здійснюють правосуддя.

Отже, вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.

Усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій ці порушення були допущені.

Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалення у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

Велика Палата Верховного Суду за наслідками розгляду цивільної справи № 757/43355/16-ц, ухвалила 21 листопада 2018 року постанову, у якій висловила правову позицію і звернула увагу на те, що приписи заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України), заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства стосуються як позовів, які не можуть розглядатися за правилами цивільного чи адміністративного судочинства, відповідно, так і тих позовів, які взагалі не можуть розглядатися судами.

Згідно п.1 ч.1ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахованням вищевикладеного, позов ОСОБА_1 до судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. про порушення конституційних прав на справедливий суд та відшкодування моральної шкоди не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки це суперечитиме основним принципам і засадам цивільного судочинства, які гарантують незалежність суддів при здійсненні правосуддя та право апеляційного (касаційного) оскарження судового рішення і що непередбачено нормами процесуального законодавства. Таким чином наявні підстави для відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст.ст.186, 260, 353 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до судді Богунського районного суду м.Житомира Кузнєцова Дмитра Вікторовича про порушення конституційних прав на справедливий суд та відшкодування моральної шкоди.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суду м.Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Н. М. Анциборенко