СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 6/759/281/20
ун. № 2-2299/09
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Гродського П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

у лютому 2020 р. заявник звернувся до суду із зазначеною заявою, просить суд видати дублікат виконавчого листа від 28.05.2015 №2/759/2299/09 Святошинського районного суду м. Києва.

Заяву обгрунтовує тим, що боржник отримує дохід в державному органі, куди потрібно направити оригінал виконавчого листа.

15.12.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Як встановлено п. 17.4 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у заяві докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як передбачено п. 1 ч. 1. статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10.12.2009 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу задоволено, стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 30475 грн 20 коп.. суму судового збору у розмірі 305 грн 00 коп та 250 грн 00 коп витрат на інформаційно-технічне забезпечення (а.с. 31, 32).

10.02.2010 ОСОБА_1 отримав виконавчий лист (а.с. 34).

04.11.2014 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва видано дублікат замість втраченого оригіналу виконавчого лсита по справі №2-2299/2009 державному виконавцю ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві (а.с. 37).

06.12.2013 постановою ДВ Святошинського РУЮ у м. Києві повернуто виконавчий лист №2-2299/09 від 10.02.2010 стягувачеві через відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення (а.с. 44).

02.07.2016 ГДВ Святошинського РВ ДВС м. Київ ГТЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження №51468323 по виконавчому листі (дублікату) №2/759/2299/09 виданого 28.05.2015 (а.с. 49).

22.10.2016 ГДВ Святошинського РВ ДВС м. Київ ГТЮ у м. Києві по виконавчому провадженні №51468323 повернуто виконавчий документ стягувачу у зв`язку із фактичним виконанням рішення (а.с. 51).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.06.2019 відмовлено ДВ Святошинського РВДВС м. Київ ГТЮ у м. Києві у видачі дубліката виконавчого документа у справі №2-2299/09 (а.с. 57).

Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Таким чином, суд має право видати дублікат виконавчого листа тільки у разі доведеності втрати його оригіналу.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Враховуючи відсутність доказів, які б підтверджували втрату виконавчого листа, доказів обтавини, які б свідчили про поважінсть для повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання відсутні, а тому суд приходить до висновку, що заява про видачу дубліката виконавчого листа, є необґрунтованою та такою, яка не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами п 9, п. 17.4 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 3, 260, 261, , 354, 431 Цивільного процесуального кодексу України,-

ПОСТАНОВИВ:

відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст ухвали складено 13.03.2020.