Номер провадження: 22-ц/813/1503/20
Номер справи місцевого суду: 519/659/17
Головуючий у першій інстанції Барановська З. І.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Драгомерецького М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дрішлюка А.І.,

Черевка П.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Южного міського суду Одеської області від 04 березня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про повернення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

29 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про повернення коштів.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 13.01.2016р. він уклав з ПАТ КБ «Приватбанк» філія в м. Южне Одеської області депозитний договір №01 на грошовий вклад «Стандар» строком на 6 місяців, відповідно до якого вніс на рахунок банку суму вкладу в розмірі 85 600 грн. під проценти по вкладу 22,5% річних, 18,5, 18,2. З 01.01.2016р. по 31.08.2016р. управління ПАТ КБ «Приватбанку» у м. Южне щомісячно, автоматично утримувала з нього податок в розмірі 18,0 % і військовий збір в розмірі 1,5 % на його доходи - проценти по депозитним вкладам. На початку 2016 року ОСОБА_1 заявив керівнику ПАТ КБ «Приватбанк» філія в м. Южне Одеської області, що це незаконно, що держава Україна прийняла новий Податковий кодекс на 2016 рік в якому передбачено зменшення і звільнення від податку на доходи деяких окремих фізичних осіб. Так, в розділі податок на доходи фізичних осіб, з 01.01.2016р. відповідно до Закону України від 24.12.2015р. №909-8 «Про внесення змін до Податкового кодексу України на 2016 рік» введена єдина ставка податку на доходи фізичних осіб в розмірі 18,0 %. Але це не виключно, ставки податку встановлюються і 0 %, і пільги для окремих категорій платників податку визначених п.п. 169.1.2 - 169.1.4, у розмірі, що дорівнює 200 % суми пільги, визначеної п.п. 169.1.1 ст. 169 ПКУ це 1 378,00 грн. (689,00мін. пенсія х 200%). Такі пільги встановлені на доходи фізичних осіб, а саме: Героям України, Героям Радянського Союзу, Героям соціалістичної праці, або повним кавалерам ордена Слави чи ордена Трудової Слави, особою нагородженою чотирма і більше медалями «За відвагу»; учасникам бойових дій під час Другої світової війни, або особою, яка у той час працювала в тилу, та інвалідам 1 і 2 групи, з числа учасників бойових дій на території інших країн у період після Другої світової війни, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту».

ОСОБА_1 має такий статус і окрім цього він має статус по Закону України на пенсію за особливі заслуги перед Україною. Таким чином позивач вважає, що ПАТ КБ «Приватбанк» філія в м. Южне Одеської області свідомо порушувало Податковий кодекс України на 2016р. і інші законодавчі акти України і незаконно утримували з нього податок в розмірі 18 % на проценти по депозитним вкладам за період з 01.01.2016р. по 31.08.2017р..

15 липня 2017 року ОСОБА_1 написав заяву і вручив особисто керівникові відділення ПАТ КБ «Приватбанк» філія в м. Южне Одеської області з проханням зробити йому перерахунок оподаткування доходів по депозитним вкладам за указаний вище період. Разом з тим він просив банк повернути йому незаконно утримані кошти в розмірі 4 174,00 грн. як податок на доходи-проценти по депозитним вкладам за період з 13.01.2016р. по 15.08.2017р., однак відповіді від ПАТ КБ «Приватбанк» філія в м. Южне Одеської області на його заяву до цього часу ОСОБА_1 не отримав. Тому позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. У зв`язку з чим, просить суд зобов`язати ПАТ КБ «Приватбанк» повернути незаконно утримані кошти в розмірі 4 634 грн. за період з 13.01.2016р. по 30.06.2017р..

20 листопада 2018 року ОСОБА_1 подав до суду уточнену позовна заява, згідно якої просить суд зобов`язати ПАТ КБ «Приватбанк» повернути йому незаконно утримані кошти в розмірі 8 222 грн., як податок на доходи - проценти по депозитним вкладам за період з 01.01.2016р. по 30.11.2018р..

22 листопада 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» до суду подало відзив, згідно якого доводи позивача викладені в позовній заяві відповідач вважає необґрунтованими та безпідставними виходячи з наступного. Згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993р. №3551-XII, учасники бойових дій мають пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства, але ніяк не звільняються від сплати податків. Однак Податковим Кодексом України встановлено, що зазначені категорії осіб не підпадають під пільгові категорії при оподаткуванні по доходам у вигляді відсотків по депозиту. Статтею 167 ПКУ встановлена ставка податку, складає 18% +1,5% (військовий збір) від бази оподаткування відносно прибутків, нарахованих (сплачених, наданих). Також, згідно п.п.2. абз. 2 п. 167.1. ст. 167 ПКУ зазначена ставка податку застосовується до прибутків у вигляді відсотків, нарахованих на суму поточного або вкладного (депозитного) банківського рахунку. Згідно ст. 167.5. ПКУ, ставка податку може складати інший розмір, визначений нормами розділу IV - податок на прибуток фізичних осіб. Єдина ставка податку, яка підпадає під пільгову категорію Клієнта визначена в пункті І), ст. 165 ПКУ прибутками, які не враховуються до розрахунку загального місячного (річного) оподаткованого прибутку є сума грошової допомоги, яка надається фізичним особам або членам їх сімей, військовослужбовцям, призваним на військову службу по призиву у зв`язку з мобілізацією, згідно ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Інших пільгових ставок не передбачено.

Рішенням Южного міського суду Одеської області від 04 березня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 23 березня 2020 року.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Частиною першою статті 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав.

Статті 1066, 1068 ЦК України містять загальні положення про договір банківського рахунку та, відповідно, зобов`язання банку та його клієнтів за таким договором.

При цьому згідно приписів ч. 2 ст. 1071 ЦК України грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом, який згідно ст. 629 ЦК України обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки.

Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів, що передаються клієнтом банку в управління на встановлений строк та під визначений процент (дохід) відповідно до умов договору.

Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Рахунок умовного зберігання (ескроу) - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зарахування на рахунок коштів та перерахування їх особі (особам), вказаній (вказаним) клієнтом (бенефіціару або бенефіціарам), або повернення таких коштів клієнту за настання підстав, передбачених договором.

Кореспондентський рахунок - рахунок, що відкривається одним банком іншому банку для здійснення міжбанківських переказів.

Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних рахунків, рахунків умовного зберігання (ескроу) та кореспондентських рахунків визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками.

Таким чином, відмінність вкладного (депозитного) рахунку від інших видів рахунків, є те що банком нараховуються процент (дохід) на суму депозитного вкладу відповідно до умов договору.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх безпідставності, оскільки дійшов висновку про те, що відповідач по справі правомірно, на підставі положень Податкового кодексу України здійснював утримання податку на доходи фізичних осіб та військовий збір з нарахованих ОСОБА_1 процентів на банківській вклад.

Такі висновки суду є правильними.

Апеляційним судом встановлено, що 03 січня 2016 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений Договір №SAMDNWFD001 на вклад «Стандарт» на термін 3 місяці», на підставі якого Клієнт вніс, а Банк прийнів кошти в розмірі 85 600 грн. на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 по 13.04.2016р. включно (а. с. 4).

15 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ПАТ «Приватбанк» про перерахунок оподаткування доходів (процентів) по депозитним вкладам за період з 01.01.2016р. по 30.06.2017р. відповідно до ПК України за 2016 р. (пільга 1 378 грн.) та повернути йому незаконно удержані кошти в розмірі 4 174 грн. як податок на доходи - проценти по депозитним вкладам по договорам банка від 13.01.2016р., 18.07.2016р., в строк до 15.08.2017р.. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є учасником бойових дій під час Другої світової війни та інвалідом 1 групи, має пенсію за особливі заслуги перед Україною та на нього поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тому він звільнений від сплати податку на проценти по депозитним вкладам.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом 1 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» інвалідам війни та прирівняним до них особам надаються пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства.

Спеціальним нормативно-правовим актом у сфері оподаткування є Податковий кодекс України, яким не передбачено пільг інвалідам війни та прирівняним до них особам з оподаткування процентів на депозит та звільнення від сплати податку на доходи фізичних осіб.

При цьому, положеннями Податкового кодексу України визначено поняття терміну «пасивні доходи», який означає у тому числі такі доходи, як проценти на поточний або депозитний (вкладний) банківський рахунок, а також визначені ставки податку на пасивні доходи до бази оподаткування.

Згідно пункту 164.1 статті 164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 164.1.1 пункту 164.1 статті 164 ПК України, загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Згідно пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір (набрав чинності з 01 січня 2015 року). Дія якого випала на період укладання ОСОБА_1 з ПАТ КБ «Приватбанк» депозитного договору.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені у статті 176 цього Кодексу.

Отже, об`єктом оподаткування військового збору, є розмір доходу, з якого справляється податок на доходи фізичних осіб, при цьому базою оподаткування у випадку позивача є розмір нарахованих процентів.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, яка передбачає презумпцію правомірності правочину, тобто його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним, договори банківських вкладів (депозити), за якими позивачу нараховувались проценти, є дійсними, виконання вказаних договорів у період дії Законів України щодо оподаткування процентів по договорам банківського вкладу і утримання військового збору здійснювалось відповідачем з урахуванням обмежень, встановлених цими Законами.

Статтею 4 Податкового Кодексу України визначені основні засади податкового законодавства України.

Так, підпунктом 4.1.1. пункту 4.1 ст. 4 Податкового Кодексу України визначено, як одна із основних засад - загальність оподаткування, що означає, що кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із відсутності правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог ОСОБА_1 ..

Доводи апеляційної скарги про те, що згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ОСОБА_1 має право на пільги та звільнений від податку на доходи по депозиту та вкладу є безпідставними, оскільки в даних правовідносинах пріоритетним є норми Податкового Кодексу України, відповідно до яких встановлена обов`язковість нарахування і утримання податку на проценти по банківським вкладам та військового збору.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.

У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Южного міського суду Одеської області від 04 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено: 23 березня 2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

А.І. Дрішлюк

П.М. Черевко