ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2669/20 Справа № 191/3887/17 Суддя у 1-й інстанції - Гречко Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Пищиди М.М.

суддів - Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

за участю секретаря судового засідання - Бондаренка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2017 роцу позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що з 07 серпня 1989 року по 01 березня 2011 року перебував у шлюбі з ОСОБА_1 .

Їх шлюбні стосунки та ведення ними спільного господарства були припинені в 2009 році.

Заочним Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2011 року шлюб між ним та відповідачкою було розірвано, у передбаченому Законом порядку.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2017 року у справі № 191/5684/14-ц було поділено майно набуте ним з відповідачкою у шлюбі та визнано за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 .

Вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, право власності на 1/2 частину якого визнано судом за ним та на 1/2 частину за відповідачкою використовується відповідачкою одноособово.

Він, в свою чергу, доступу до житлового будинку, право власності на 1/2 частину якого визнано судовим рішенням за ним, не має, спільну мову з відповідачкою, щодо порядку спільного використання вищезазначеного житлового будинком з господарськими будівлями та спорудами він знайти не може.

Неодноразово намагався домовитись з відповідачкою про порядок володіння і користування 1/2 частиною житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, яка належить йому за рішенням суду, але порозуміння знайти не вдалося.

Отже вважає, що спільне з відповідачкою володіння і користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , є неможливим, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду з цим позовом про поділ житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в натурі та просити суд виділити йому на праві власності в натурі частину житлового будинку, а також частину господарських будівель та споруд, які, на його думку, найбільше відповідають його частці у праві спільної часткової власності, та користування якими, на його думку, не буде перешкоджати користуванню частиною житлового будинку та частиною господарських будівель та споруд відповідачкою.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи те, що в нього немає можливості користуватися спільно із відповідачкою належною йому, за рішенням суду, 1/2 часткою житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 просить здійснити поділ в натурі житлового будинку та господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ; Виділити ОСОБА_2 на праві власності в натурі 1/2 частину житлового будинку, а саме: кімнату 1-5 площею 12.4 кв.м.; кімнату 1-6 площею 20.6 кв.м., які розташовані в житловому будинку А-1. за адресою: АДРЕСА_1 ; Виділити ОСОБА_2 на праві власності в натурі частину господарських будівель та споруд, а саме: літню кухню Б-1 площею 15.0 кв. м.; сарай В-1 площею 35.0 кв. м., які розташовані в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.1-3).

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя задоволено у повному обсязі.

Здійснено поділ в натурі житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , за варіантом № 1 , запропонованим судовою оціночно-будівельною та будівельно-технічною експертизою №3230/3231-18 від 03 січня 2019 року.

Виділено в натурі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Ѕ частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вигляді: квартири №1 в житловому будинку літ. А, яка складається з кімнати 1-5 (4,7 кв.м.), кімнати 1-6 (20,6 кв.м.), кімнати 1-10 (7,7 кв.м.), разом: 33,0 кв.м., ринковою вартістю: 148862 грн. 00 коп.

Виділено в натурі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні надвірні будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 : літня кухня літ. Б-1, сарай літ. В-1, вбиральня літ.Ж-1, літній душ літ. 3-1, 1/2 споруд вартістю 25992 грн. 50 коп., 1/2 бруківки вартістю 2635 грн. 00 коп., 1/2 колодязя №1 вартістю 7782 грн. 00 коп., загалом ринковою вартістю: 178 760 грн. 50 коп.

Виділено в натурі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Ѕ частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вигляді: квартири №2 в житловому будинку літ. А, яка складається з тамбура 1-9 (4,4 кв. м); коридору 1-1 (5,6 кв. м); санвузлу 1-2 (2,6 кв. м); ванної кімнати 1-3 (3,9 кв. м); кухні 1-4 (15,4 кв. м); житлової кімнати 1-8 (17,7 кв. м); житлової кімнати 1-7 (14,8 кв. м), разом 64,40 кв.м., ринковою вартістю 290507 грн. 00 коп.

Виділено в натурі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні надвірні будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 : котельня літ. Д-1 вартістю 15349 грн.; гараж літ. Г-1 вартістю 71839 грн.; погреб літ. П-1 вартістю 25902 грн.; 1/2 споруд вартістю 25992,5 грн.; 1/2 бруківки вартістю 2635 грн.; 1/2 колодязя №1 вартістю 7782 грн., загалом ринковою вартістю 440006 грн. 50 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , різницю вартості житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно висновку судовою оціночно-будівельною та будівельно-технічною експертизою №3230/3231-18 від 03 січня 2019 року в розмірі 56192 (п`ятдесят шість тисяч сто дев`яносто дві) грн. 00 коп.

Для здійснення розділу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 повинен провести наступні переобладнання: віконний отвір обладнати в дверний в прим. 1-5 з улаштуванням подвійних дверних отворів; облаштувати ганок для входу в квартиру №1 ; прим. 1-10- обладнати під кухню-нішу; закласти дверні отвори між прим. 1-10 та 1-6; 1-8 та 1-6; пробити дверний отвір між прим. 1-5 та 1-6; встановити перегородку (для зручності) між прим. 1-5 та 1-1-10.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі в розмірі 5 444 грн. 80 коп (а.с. 83-85).

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Зазначає, що суд першої інстанції виніс рішення на користь позивача, задовольнивши при цьому його прохання щодо поділу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за варіантом поділу № 1 , при цьому поклавши суму відшкодування не отриманої позивачем частки майна на відповідача, без отримання від неї згоди щодо цього.

А ні позивач а ні відповідач не мають коштів аби відшкодувати не отриману частку майна іншому власнику.

Крім того, зазначає, що присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Однак, суд першої інстанції не врахував відсутність згоди відповідача на компенсації частки позивача та відсутність внесених коштів на депозитний рахунок суду.

Також, суд першої інстанції, вирішив дану справу, самостійно змінивши при винесенні рішення по справі позовні вимоги, які були заявлені позивачем, що є прямим порушенням норм процесуального права (а.с.90-100).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2017 року визнано за ОСОБА_1 право власності: на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 ; Ѕ частину трактора ЮМЗ - 6, 1992 року випуску, р/н НОМЕР_3 ; Ѕ частину вантажного автомобіля ГАЗ 53 «Самоскид - С», 1989 року випуску, р/н НОМЕР_4 ; Ѕ частину легкового автомобіля ЗАЗ 110307 - 42, 2006 року випуску, р/н НОМЕР_5 . Транспортні засоби залишено в спільній частковій власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Згідно витягу з Державного реєстру речових пав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30 травня 2017 року житловий будинок загальною площею (кв.м.):97.4, житловою площею (кв.м.): 65.5, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: А-1 - житловий будинок, Б-1 -літня кухня, В-1-сарай, Г-1-гараж, Д-1 - котельня, Ж.1 - вбиральня, З-1 - літній душ, П-1 - погріб, К-1 - колодязь, І-бруківка, № 1-3 - огорожа, на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду від 05 квітня 2017 року 1/2 частка належить ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи №3230/3231-18 по цивільній справі № 191/3887/17 від 03 січня 2019 року ринкова вартість домоволодіння АДРЕСА_1 складає 767 629 грн. Поділити в натурі будинок з господарськими будівлями та спорудами з дотриманням рівності ідеальних часток у співвідношенні 1/2 неможливо. Поділити в натурі будинок з господарськими будівлями та спорудами за варіантом, запропонованим позивачем можливо: варіант №1:

1.з наступним приміщеннями в житловому будинку літ. А:

-1-5 (4,7 кв. м.) - обладнати під передпокій;

-1-6 (20,6 кв. м.) - житлова кімната;

-1-10 (7,7 кв. м) - обладнати під кухню-нішу;

Разом: 33,0 кв. м - ринкова вартість 148 862 грн.

2.надвірні будівлі та споруди:

-літня кухня літ. Б-1 - 52 806 грн.;

-сарай літ. В-1 - 71 382 грн.;

-вбиральня літ. Ж-1 - 9 690 грн.;

-літній душ літ. 3-1 -8 473 грн.;

-1/2 споруд - 25 992,5 грн.;

-1/2 бруківки - 2 635 грн.;

-1/2 колодязя № 1 - 7 782 грн.

Разом: 178 760,5 грн.

Ринкова вартість кв. № 1 з надвірними будовами та спорудами - 327 622,5 грн., що на 56 192 грн. менше ідеальної частки (383 814,5 грн.).

Відповідачу виділяється квартира № 2 (на плані зафарбовано блакитним кольором):

1.з наступними приміщеннями в житловому будинку літ. А:

-1-9 (4,4 кв. м) - тамбур;

-1-1 (5,6 кв. м) - коридор;

-1-2 (2,6 кв. м) - санвузол;

-1-3 (3,9 кв. м) - ванна кімната;

-1-4 (15,4 кв. м) - кухня;

-1 -8 (17,7 кв. м) - житлова кімната;

-1-7 (14,8 кв. м) - житлова кімната.

Разом: 64,40 кв. м - ринкова вартість 290 507 грн.

2.надвірні будівлі та споруди:

-котельня літ. Д-1 - 15 349 грн.;

-гараж літ. Г-1 - 71 839 грн.;

-погреб літ. П-1 - 25 902 грн.;

-1/2 споруд - 25 992,5 грн.;

-1/2 бруківки - 2 635 грн.;

-1/2 колодязя № 1 - 7 782 грн.

Разом: 149 499,5 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що майно, яке перебуває у спільній частковій власності сторін може бути поділене між ними в натурі, проте поділ в ідеальних частках, відповідно до запропонованих варіантів, неможливий, тому суд першої інстанції прийшов до висновку про покладення на відповідача обов`язку щодо компенсації вартості частки не отриманої позивачем.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частина 1 статті 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною 1 статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За положеннями статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України усі громадяни є рівними у своїх правах, усім забезпечуються рівні умови здійснення своїх, у тому числі майнових прав, а відтак правовий режим спільної часткової власності визначається з урахуванням інтересів усіх співвласників.

Частинами 1-3 статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з частиною 1 статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Не можуть бути прийняті доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував положень ч.ч. 4, 5 ст. 71 СК України, а саме того, що присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, з огляду на таке.

Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина 2 статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

При цьому згода інших співвласників на виплату співвласнику, кий бажає отримати компенсацію вартості його частки, не є обов"язковою, проте судам під час вирішення справи зазначеної категорії необхідно з"ясувати, чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які мають ( не мають) змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки.

З врахуванням закріплених у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи використовується спільним майном інші співвласники - відповідачі у справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Як встановлено у судах першої та апеляційної інстанціях, виплата грошової компенсації у сумі 56192 грн. становитиме надмірний тягар для ОСОБА_2 та неможливості виконання судового рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішенню суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 960 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2019 року - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 960 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: