Справа № 209/914/20
Провадження № 2/209/609/20
УХВАЛА

Іменем України

про залишення без руху

"30" березня 2020 р. м. Кам`янське

Суддя Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Решетник Т.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", Третя особа - Профспілка гірничо-металургійного комплексу про поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: поновити його - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на роботі інженера бюро технічного забезпечення управління охорони в Публічному акціонерному товаристві "Дніпровський металургійний комбінат" (). Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в розмірі, встановленому судом на день ухвалення рішення по суті справи. Допустити рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць до негайного виконання. Витребувати у відповідача довідку про середньоденний та середньогодинний заробіток позивача за два останні повні місяці роботи відповідно до постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року. Звернутись до Профспілки гірничо-металургійного комплексу для отримання згоди або відмови у наданні згоди на звільнення ОСОБА_1 .

У відповідності до ст. 185 ЦПК України, до відкриття провадження у справі суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, викладеним у статтях 175 і 177 цього Кодексу, чи підсудна справа даному суду, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження у справі.

При вирішенні питання про відкриття провадження суддя виходить із наступного.

Позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, а саме в порушення:

- п. 3 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позивачем не зазначено ціну позову, яка визначається сумою, яка стягується, згідно п. 1 ч. 1ст. 176 ЦПК України;

- п. 4 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позивач не конкретизував свої позовні вимоги, а саме в позовній заяві не визначив розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з відповідача за вимушений прогул з урахуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100. Дана вимога зазначена у загальному вигляді, оскільки жодних даних та розрахунків середнього заробітку із зазначенням робочих днів вимушеного прогулу позов не містить. З наведених вимог вбачається, що позивач просить стягнути «по день ухвалення рішення», тобто заявляє вимоги на майбутнє, не конкретизуючи суму до стягнення. Крім того, позивачем не зазначено дату, з якої позивач просить поновити його на посаді. Обґрунтовуючи поновлення на роботі незаконним звільненням не обирає спосіб захисту свого права шляхом визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування.

- п. 5 ч.3 ст. 175 ЦПК України в позовній заяві не міститься виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Частиною 5 статті 177 КПК України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позивачем не було дотримано вимог вказаної правової норми, до позовної заяви не додано довідки про середньомісячну та середньоденну заробітну плату позивача або докази неможливості самостійно отримати цю довідку.

Крім того, позивач просить суд поновити його на посаді, при цьому не заявляючи вимогу про визнання незаконним та скасування наказу про його звільнення.

Також, відповідно до ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджуються сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

На підставі ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України «Про Державний бюджет на 2020 рік» з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2102,00 гр.

Згідно з ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

З позовних вимог вбачається, що позивач просить поновити його на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Згідно п.1 ч.1 ст.5 ЗУ « Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України та ч.1 ст.1 ЗУ «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Статтею 2 ЗУ «Про оплату праці» передбачено, що в структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні компенсаційні виплати. До останніх належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами та положеннями, компенсації та інші грошові та матеріальні виплати, які передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях, а тому заявлена позивачем позовна вимога про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу не підпадає під категорію пільгової та підлягає оплаті судовим збором.

Зазначене відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/4518/16 від 30.01.2019 року.

Відповідно до п. п. 1 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, розмір судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Однак позивачем до позову не додано документу, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. Тому, слід сплатити судовий збір за вищезазначену позовну вимогу та надати оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин вважаю, що позивачу слід визначити строк для виправлення зазначених недоліків позовної заяви, шляхом подачі позовної заяви, оформленої у відповідності до вимог ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України, а також сплатити судовий збір за вимоги майнового характеру та долучити до матеріалів позовної заяви документи, які підтверджували б сплату.

Керуючись ст. ст. 175, 185, 260 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат", Третя особа - Профспілка гірничо-металургійного комплексу про поновлення на роботі.

Повідомити ОСОБА_1 про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви протягом 5 днів з дня отримання даної ухвали суду.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення зазначених недоліків, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Решетник