Дата документу 19.03.2020
Справа № 937/8724/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" березня 2020 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Фоміна В.А.,

за участю секретаря Захарової І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольські теплові мережі» про зобов`язання здійснити перерахунок вартості послуг з централізованого опалення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольські теплові мережі» про зобов`язання здійснити перерахунок вартості послуг з централізованого опалення.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він мешкає в квартирі АДРЕСА_1 , яка опалюється за допомогою централізованого опалення. Оплату за послуги з централізованого опалення він здійснює, а отже є споживачем комунальної послуги з централізованого опалення. Посилається на те, що його права як споживача житлово-комунальних послуг із централізованого опалення та постачання гарячої води, порушені відповідачем, оскільки у період з 01.05.2016 року по 01.11.2018 року ціна (тариф) на ці послуги була значно завищена за рахунок включення до їхньої собівартості незаконної, економічно необґрунтованої і також завищеної ціни на природний газ.

НАК "Нафтогаз України" постачає природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії та/або з метою надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню за регульованою ціною (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України, яка в період із 1 жовтня 2015 р. по 31 березня 2016 р. (включно) визначається для: виробників теплової енергій які безпосередньо приєднані до газотранспортної системи, в розмірі 1843,28 гривні за 1000 куб, метрів; всіх інших виробників теплової енергії 1770,74 гривень за 1000 куб, метрів.

Регульована ціна для виробників теплової енергії в період із 1 квітня 2016 р. по 31 березня 2017 р. (включно) встановлюється окремим рішенням Кабінету Міністрів України. 27.04.2016 року Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову №315, якою внесено суттєві зміни до Положення про покладення спеціальних обов`язків, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №758.

Так, було змінено, зокрема, пункт 16 Положення про ПСО, який викладено в новій редакції: "НАК "Нафтогаз України" у період із 1 травня 2016 р. по 31 березня 2017 р. (включно) постачає природний газ виробникам теплової енергії за регульованою ціною (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) з метою надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню в розмірі 4942 гривні за 1000 куб, метрів, а для виробництва теплової енергії для релігійних організацій у розмірі 2471 гривня за 1000 куб. метрів. Внаслідок прийняття Постанови Кабінету Міністрів України №315 від 27.04.2016 року ціна на газ, який був придбаний виробниками теплової енергії у НАК "Нафтогаз України" з метою надання послуг із опалення та постачання гарячої води населенню, була збільшена на 3098,72 гривні, тобто в 2,68 разів.

Після прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови №315 середня ціна Гкал теплової енергії збільшилася з 678,92 гривень до 1303,36 гривень, вартість опалення без лічильника з 17,22 грн/м2 до 32,81 грн/м2 (в 1,9 разів).

Згідно з п. 21 Постанови Кабінету Міністрів України "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги" №869 від 01.06.2011 року, ціна на паливо, в тому числі газ, включається до складу прямих матеріальних витрат, які є складовими планової виробничої собівартості теплової енергії, її транспортування та постачання.

Після набрання чинності Постановою Кабінету Міністрів України №315 від 27.04.2016 року собівартість виробництва теплової енергії, а як наслідок, і вартість житлово-комунальних послуг із централізованого опалення та постачання гарячої води збільшилися у зв`язку зі зростанням (у більш ніж 2 рази) ціни на газ.

У силу того, що ціни (тарифи) на послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води є регульованими державою, з урахуванням того, що основна зі складових собівартості цих послуг (ціна на газ) визнана в судовому порядку незаконною та економічно необґрунтованою, вважає, що ціна та сукупна вартість послуг із централізованого опалення та гарячого водопостачання, сплачена ним в період із 01.05.2016 року по 01.11.2018 року, є завищеною та незаконною.

Просить зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Мелітопольські теплові мережі» здійснити перерахунок вартості послуги з централізованого опалення, сплаченої ОСОБА_1 у період із 01.05.2016 року по 01.11.2018 року та повернути сплачені позивачу грошові кошти.

28.11.2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими з огляду на те, що дія постанови КМУ 27.04.2016 р. № 315, яка в подальшому була визнана судом протиправною та не чинною, встановлювала ціну на газ в розмірі 4942 гривні за 1000 куб. метрів лише в період часу з 1 травня 2016 р. по 31 березня 2017 р. З 1 квітня 2017 року ціна на газ, в саме такому ж розмірі - 4942 гривні за 1000 куб, була встановлена вже іншою постановою - Постановою КМУ від 22.03.2017 р. № 187, яка в свою чергу протиправною та не чинною судом не визнавалась. В своїй позовній заяві позивач фактично звинувачує відповідача у невиконанні судового рішення по справі за № 826//9665/16, при цьому Товариство з обмеженою відповідальністю «Мелітопольські теплові мережі» по судовій справі за № 826//9665/16 не було ні стороною, ні учасником справи. Крім того, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2019 року № 826/9665/16 не передбачає здійснення дій з виконання, зокрема не зобов`язує ТОВ «Мелітопольські теплові мережі» на вчинення будь-яких дій. Товариство з обмеженою відповідальністю «Мелітопольські теплові мережі» надавало комунальну послугу населенню з опалення за тарифами, що встановлювались Постановами НКРЕКП. В даному ж випадку постанови НКРЕКП про встановлення тарифів за якими ТОВ «Мелітопольські теплові мережі» надавало комунальну послугу населенню судами не скасовувались. 21.11.2019 року до ТОВ «Мелітопольські теплові мережі» надійшов лист Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» від 01.10.2019 року № 23-64-19, яким відмовлено в перерахунку ціни у договорах постачання (купівлі-продажу) природного газу, в 2016-2017 роках з посиланням на те, що Окружний адміністративний суд м. Києва вищезгаданим рішенням хоч і визнав протиправним та не чинним нормативний акт Уряду, але не зобов`язав учасників ринку газу здійснювати будь-які перерахунки чи вносити зміни до договорів. Договори постачання (купівлі-продажу) природного газу на 2016- 2017 роки, укладались Компанією відповідно до чинного на той час законодавства України. На момент укладання договорів сторони узгодили їх істотні умови, в тому числі й ціну. Всі зміни до договорів також вносились виключно в двосторонньому порядку за наявності згоди контрагентів. На цей час згадані договори виконані та припинили свою дію в частині поставки газу. Відповідно до ч. 3 ст. 632 Цивільного кодексу України, зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758 в редакції станом на 30.03.2016 чітко визначено, що ціни на природний газ для побутових споживачів та виробників теплової енергії в період з 01 травня 2016 року по 31 березня 2017 року, а також на період з 1 жовтня 2017 року по 31 березня 2018 року мають встановлюватись окремим рішенням Уряду.

06.12.2019 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву в якій зазначено, що посилання відповідача на необґрунтованість періоду для здійснення перерахунку з 30.04.2016р. по 01.11.2018 р. не відповідає дійсності, так як у зверненні споживача до ТОВ «Мелітопольські теплові мережі» від 13.08.2019р. зазначено: «Постанова КМУ № 315 від 27.04.2016 року втратила чинність лише 01.11.2018 року, у зв`язку з прийняттям Урядом постанови №867 від 19.10.2018 року. Таким чином, прийнята Кабінетом Міністрів України постанова №187 не спричинила втрату чинності, призупинення дії та зміни змісту Постанови №315 від 27.04.2016. Не прийняття Кабінетом Міністрів України нормативно правового акту в зв`язку з ухваленням Окружним адміністративним судом м. Києва рішення від 04.03.2019 року та Шостим апеляційним адміністративним судом постанови від 08.07.2019 року у справі №826/9665/16 не позбавляє відповідача від безумовного, імперативного обов`язку виконувати ці судові рішення. Судами встановлено що ціна газу, яка використовувалась у спірний період і яка сплачувалась позивачем є економічно не обґрунтованою (незалежно від того чи встановлена ця ціна підприємства або вона використовувалася на виконання Постанови Уряду). Це означає, що у вказаний період ним на рахунок відповідача здійснена значна переплата, а тому є підстави для здійснення перерахунку сплачених сум.

Позивач в судове засідання не з`явився, у поданій позовній заяві просить справу розглядати за його відсутністю, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутністю, у задоволені позову просить відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 мешкає в квартирі АДРЕСА_1 , яка опалюється за допомогою централізованого опалення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок оплати за надані послуги з центрального опалення, однак своїми листами № 789 від 08.08.2019 року та № 808 від 15.08.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мелітопольські теплові мережі» було відмовлено в задоволенні вимог позивача (а.с. 28-29).

Так, свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що йому, як побутовому індивідуальному споживачу житлово-комунальних послуг із централізованого опалення, вказані послуги в період із 01.05.2016 року по 01.11.2018 року надавалися за вартістю, до складу яких входили витрати на придбання природного газу, за ціною, визнаною судовим рішенням незаконною та економічно необґрунтованою.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Положенням ст. 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади; Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством.

Судом враховується, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Згідно із ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частинами 1 та 2 ст. 32 «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Частиною 4 ст. 5 «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у в сферах енергетики та комунальних послуг, формує в межах своєї компетенції державну політику щодо встановлення цін на природний газ, тарифів на транспортування та постачання підприємствам і організаціям, які виробляють та надають житлово-комунальні послуги населенню. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, є державним колегіальним органом, що здійснює регулювання діяльності у сфері теплопостачання (крім діяльності суб`єктів господарювання, які здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні або поновлювані джерела енергії), централізованого водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів для об`єктів, які обслуговують населені пункти з чисельністю населення понад 100 тисяч осіб, та об`єктів з потужністю перероблення чи захоронення понад 50 тисяч тонн або 200 тисяч метрів кубічних побутових відходів на рік.

Постановою НКРЕКП № 377 від 24.03.2016 року було затверджено Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води (далі - Порядок).

Згідно з п. 1.2 Порядку, він застосовується під час установлення НКРЕКП тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для суб`єктів природних монополій, а також для суб`єктів господарювання на суміжних ринках, зазначених у п. 1.1 цього розділу, та поширюється на таких суб`єктів під час розрахунку зазначених тарифів.

Тарифом на надання послуг з централізованого опалення є вартість надання одиниці послуги з централізованого опалення відповідної якості, розрахована на основі економічно обґрунтованих планових витрат з урахуванням витрат на покриття витрат, планового прибутку, врахованого у тарифі на теплову енергію, які встановлюються НКРЕКП з урахуванням податку на додану вартість.

Таким чином, ціна на паливно-енергетичні ресурси є складовою прямих матеріальних витрат, які включаються до складу планової виробничої собівартості, що входить до структури тарифу на послуги з централізованого опалення.

Постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 року було затверджене Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період).

Пунктом 5 цієї постанови визначено, що ця постанова діє з 01.10.2015 року по 01.04.2017 року.

Згідно п. 3.4 цього Положення (у редакції станом на 31.03.2016 року), ним покладається, зокрема, обов`язок ПАТ «НАК «Нафтогаз України» постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та в порядку, що визначені п.п. 15-17 цього Положення.

Так, п. 16, зокрема, визначено, що НАК Нафтогаз України постачає природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії з метою надання послуг з опалення за регульованою ціною (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України), яка у період з 01.10.2015 року по 30.04.2016 року включно визначається для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення населенню для виробників теплової енергії, які безпосередньо приєднані до магістральних газопроводів, - в розмірі 1843,28 грн. за 1000 куб.м.; для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення для всіх інших виробників теплової енергії - 1770,74 грн. за 1000 куб.м.

Постановою Кабінету Міністрів України № 315 від 27.04.2016 року до вищезазначеної постанови Кабінету Міністрів України № 758 внесено зміни.

Так, п. 16 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період) викладено у новій редакції, за змістом якої, зокрема, ПАТ «НАК «Нафтогаз України у період з 01.05.2016 року по 31.03.2017 року постачає природний газ виробникам теплової енергії за регульованою ціною з метою надання послуг з опалення населенню в розмірі 4942 грн. за 1000 куб.м.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2019 року у справі № 826/9665/16, постанову Кабінету Міністрів України № 315 від 27.04.2016 року Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 року № 758 визнано протиправною та нечинною з моменту її прийняття, а саме з 27.04.2016 року. Зазначене рішення Окружного адміністративного суду м. Києва набуло законної сили 08.07.2019 року після прийняття постанови Шостим апеляційним адміністративним судом від 08.07.2019 року про залишення рішення Окружного адміністративного суду м. Києва без змін.

Постановою Кабінету Міністрів України № 187 від 22.03.2017 року затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу. Ця постанова чинна у період з 01.04.2017 року по 01.11.2018 року (п. 3 постанови).

Пунктом 3.4 зазначеного Положення визначено, зокрема, обов`язок ПАТ «НАК «Нафтогаз України» постачати природний газ на умовах та у порядку, що визначені цим Положенням виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для всіх категорій споживачів (фізичні або юридичні особи, які використовують теплову енергію на підставі договору).

За змістом п. 12 Положення постачання природного газу ПАТ «НАК «Нафтогаз України» виробникам теплової енергії здійснюється за цінами, визначеними відповідно до пункту 13 цього Положення.

Згідно п. 13 Положення ПАТ «НАК «Нафтогаз України» з 01.04.2017 року здійснює продаж/постачання природного газу відповідно до пунктів 10-12 цього Положення для виробників теплової енергії в рамках виробництва теплової енергії з метою надання послуг з опалення населенню за ціною, що становить 4942 грн. за 1000 куб. метрів (без урахування податку на додану вартість, тарифів на транспортування та розподіл природного газу, які підлягають обов`язковій оплаті відповідно до умов договорів розподілу природного газу та величини торговельної надбавки (націнки) постачальника природного газу із спеціальними обов`язками, максимальний рівень якої визначений п. 14 цього Положення). Слід зазначити, що ця постанова Кабінету Міністрів не оскаржувалась, відомостей про її скасування немає, і вона була чинна у період з 01.04.2017 року по 01.11.2018 року.

У постанові Великої Палати Верховного Суду № 757/31606/15-ц викладено висновок, що в разі відміни судом акта, яким встановлені тарифи на житлово-комунальні послуги, за зверненням споживача їх виконавець (постачальник) повинен здійснити перерахунок, однак, станом на теперішній час постанови НКРЕКП, якими встановлені тарифи за період з 01.05.2016 року по 01.11.2018 року судом не скасовані. В той же час судом скасовано Постанову Кабінету Міністрів України № 315 від 27.04.2016 року, на виконання якої були підвищені тарифи на послугу з централізованого опалення шляхом внесення змін до постанови НКРЕКП, якою встановлені тарифи.

Згідно із ст. 15 ЗУ «Про теплопостачання» державне регулювання у сфері теплопостачання здійснюється Кабінетом Міністрів України та Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП).

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень Кабінету Міністрів України належить затвердження порядку формування тарифів на комунальні послуги, що встановлюються органами місцевого самоврядування.

Так, розрахунки тарифів на теплову енергію та послуги виконані з дотриманням вимог Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги».

Відповідно до п. 21 вищевказаного порядку витрати на придбання палива формуються відповідно до діючих цін на паливно-енергетичні ресурси.

Підтвердженням діючої ціни і підставою її застосування у розрахунку витрат на паливо є укладений договір з постачальником природного газу.

Тому, перерахунок та затвердження нового тарифу на послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води можливе лише після укладення відповідного договору постачання природного газу з ПАТ «НАК «Нафтогаз України», який має враховувати зниження ціни на природний газ.

Враховуючи вищевикладене, суб`єктами відносин відповідно до ЗУ «Про житлово-комунальні-послуги» та ЗУ «Про теплопостачання» виступають Кабінет Міністрів України, НКРЕКП, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та органи місцевого самоврядування, що унеможливлює прийняття відповідних рішень про перерахунок коштів кінцевим їх постачальником ТОВ «Мелітопольські теплові мережі», оскільки такий надає послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води виключно в межах затверджених тарифів.

З урахуванням викладеного вище, суд не вбачає підстав для задоволення заявлених позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольські теплові мережі» про зобов`язання здійснити перерахунок вартості послуг з централізованого опалення, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до вимог стаття 141 ЦПК України, судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача. Оскільки позивача на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, суд вважає необхідним віднести їх за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 259, 279, 263-265 ЦПК, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», суд -

У Х В А Л И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольські теплові мережі» про зобов`язання здійснити перерахунок вартості послуг з централізованого опалення, - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області.

Повний текст рішення суду виготовлений 27 березня 2020 року.

Суддя: В.А. Фомін