Справа №167/134/20
Провадження №2/167/130/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2020 року Рожищенський районний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Сіліча І.І.

секретаря судових засідань - Матвійчук Л.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рожище цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Рожищенський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Рожищенський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Свої вимоги мотивує тим, що з 12.04.2012 року по 03.12.2013 року перебували з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Після розірвання шлюбу, починаючи з травня 2014 року вони знову почали проживати разом. Від спільного життя у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Запис про батька в свідоцтві про народження дитини був зазначений за її вказівкою на підставі ч.1 ст.135 СК України. Їх спільне сімейне життя не склалося, проживають окремо. Дійсним біологічним батьком дитини є відповідач, чого він не заперечує, однак не виконує своїх батьківських обов`язків. Вказує, що з відповідачем проживають окремо, дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. На її прохання добровільно визнати батьківство та сплачувати аліменти на утримання сина відповідач відмовляється, тому вона змушена була звернутися в суд з даним позовом.

Покликаючись на норми ст.ст.121, 126, 128, 135, 180, 184, 185, 191 СК України просить визнати ОСОБА_2 , 1982 року народження, батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, суду надана письмова заява про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, суду надана заява про розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечує.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи не здійснюється.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 03.12.2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.9).

Також встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після розірвання шлюбу, а саме: з травня 2014 року проживали однією сім`єю.

З матеріалів справи вбачається, що в результаті проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у них народилася дитина - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рожищенського районного управління юстиції Волинської області актовий запис №45 батьком дитини вказано ОСОБА_2 (а.с.6). Запис в графі «Батько» був зазначений зі слів матері дитини, відповідно до ч.1 ст.135 СК України.

Той факт, що ОСОБА_2 є батьком малолітнього ОСОБА_4 , стверджується також письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які стверджують, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в період 2014-2015 роки проживали разом, вели спільне господарство. Після народження ОСОБА_4 також продовжували проживати разом (а.с.35, 36).

Відповідно до ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

За змістом ст.ст.125-128 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Заява жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану і якщо така заява про визнання батьківства не може бути подана особисто, вона може бути подана через представника, повноваження якого мають бути нотаріально засвідчені, або надіслана поштою за умови її нотаріального засвідчення.

За відсутністю заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу, батьківство дитини може бути визнане за рішенням суду і підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов може бути пред`явлений матір`ю неповнолітньої дитини або особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема, ч.2 ст.128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Як стверджує позивач в позовній заяві, відповідач ОСОБА_2 визнає своє батьківство стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак, спільної з нею заяви про визнання себе батьком дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану не подав.

Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Відповідно до п.2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

У відповідності до положень ст.134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги про визнання батьківства підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, слід зазначити наступне.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За положеннями ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину.

Судом встановлено, що сторони проживають окремо, а дитина ОСОБА_4 , проживає з матір`ю - ОСОБА_1 , та фактично перебуває на утриманні останньої.

Також встановлено, що домовленості між батьками щодо участі в утриманні малолітньої дитини не досягнуто, а позивач наполягає на стягненні аліментів в примусовому порядку.

Суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, запезбечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

На підставі наведеного, враховуючи матеріальне становище сторін, стан здоров`я сторін та дитини, що відповідач є особою молодого віку, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, оскільки відповідач дійсно ухиляється від обов`язку по утриманню малолітньої дитини, хоча зобов`язаний її утримувати до досягнення повноліття, є працездатним і це гарантує стабільне надходження коштів на повсякденні потреби дитини і відповідає її інтересам, а тому з ОСОБА_2 слід стягнути в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Разом з тим, відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та не подав письмових заперечень щодо викладених у позовній заяві доводів, тим самим не спростував жодну із викладених у ній обставин.

На підставі ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, допустити до негайного виконання.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом було понесено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн. (а.с.1).

Оскільки, суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі, то за таких обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн..

Згідно положень ч.6 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 840,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, ст.ст.121, 125, 128, 134, 135, 180-183 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 76-82, 141, 142, 258, 259, 264-268, 273, 280-282 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Рожищенський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.02.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. понесених судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Волинського апеляційного суду через Рожищенський районний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_2 .

Третя особа без самостійних вимог: Рожищенський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів), адреса місцезнаходження: м.Рожище, вул.Незалежності, 60 Волинської області, .

Повний текст рішення складено 31.03.2020 року.

СУДДЯ: І.І.Сіліч