Ухвала

23 березня 2020 року

м. Київ

справа № 621/704/17

провадження № 61-3948ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Курило В. П.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 30 січня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі Відокремленого структурного підрозділу Зміївської теплової електричної станції, третя особа - директор Зміївської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства «Центренерго» Бабенко Ігор Анатолійович, про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому, уточнивши свої позовні вимоги, просив визнати його звільнення з роботи з посади слюсаря з ремонту устаткування теплових мереж 6 розряду цеху теплопостачання та підземних комунікацій Зміївської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства «Центренерго» (далі - Зміївська ТЕС ПАТ «Центренерго»), що відбулося 09 березня 2017 року згідно з наказом № 114/к на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України незаконним, поновити його на посаді, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з дня звільнення по день ухвалення рішення, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати в розмірі 283,04 грн.

Зміївський районний суд Харківської області рішенням від 19 серпня 2019 року позов задовольнив частково. Визнав незаконним та скасував наказ директора Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» від 09 березня 2017 року № 114/к «Про припинення трудового договору (контракту)», яким ОСОБА_1 звільнено з посади слюсаря з ремонту устаткування теплових мереж 6 розряду теплопостачання та підземних комунікацій у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я, яке перешкоджає продовженню даної роботи відповідно до пункту 2 статті 40 КЗпП України. Поновив ОСОБА_1 на посаді слюсаря з ремонту устаткування теплових мереж 6 розряду цеху теплопостачання та підземних комунікацій Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго». Стягнув з ПАТ «Центренерго» в особі Відокремленого структурного підрозділу Зміївської ТЕС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19 серпня 2018 року до 19 серпня 2019 року в сумі 71 043,04 грн. В решті позову відмовив. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Харківський апеляційний суд постановою від 30 січня 2020 року рішення Зміївського районного суду Харківської області від 19 серпня 2019 року скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

29 лютого 2020 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 30 січня 2020 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження судового рішення у цій справі заявник зазначає, що апеляційним судом не враховано правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 08 серпня 2018 року у справі № 725/1303/17 та від 20 грудня 2018 року у справі № 521/17982/16-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Також, заявник вказує на порушення апеляційним судом норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга подана в передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України,зокрема, містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору.

Оскільки викладені в касаційної скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження у даній справі та витребувати матеріали справи.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 30 січня 2020 року.

Витребувати з Зміївського районного суду Харківської області цивільну справу № 621/704/17 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі Відокремленого структурного підрозділу Зміївської теплової електричної станції, третя особа - директор Зміївської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства «Центренерго» Бабенко Ігор Анатолійович, про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.

До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. П. Курило