_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/190/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

судді Пучкової І.М.,

за участю секретаря судового засідання Бродецької Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виселення із гуртожитку, -

ВСТАНОВИВ:

Квартирно-експлутаційний відділ м. Одеса звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виселення із гуртожитку АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що 30.09.2005 року ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у запас та не знаходиться на обліку військовослужбовців, що потребують поліпшення житлових умов, тому підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення.

Відповідачі надали до суду відзив на позовну заяву, в якому посилаються на те, що вони були заселені в гуртожиток на законних підставах, ОСОБА_1 звільнено у запас у зв`язку зі скороченням штатів із залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житла за рахунок житлового фонду МО України, просили розглядати справу за їхньої відсутності.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , як офіцер Збройних Сил України, 21.11.2000 року був призначений на посаду командира взводу батальйону курсантів факультету розвідки Одеського інституту сухопутних військ наказом КВПО від 21.11.200 року № 0176.

28.11.2001 року, перебуваючи на службі ОСОБА_1 отримав право проживати з реєстрацію місці проживання в гуртожитку Одеського інституту сухопутних військ (на цей час - Військова академія), та був заселений у гуртожиток АДРЕСА_1 . 07.11.2005 року дружина ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3 були зареєстровані за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно з наказом начальника генерального штабу - головнокомандувача ЗСУ № 374 від 15.12.2005 року, ОСОБА_1 було звільнено у запас у зв`язку зі скороченням штатів із залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житла за рахунок житлового фонду МО України.

Засіданням житлової комісії Одеського інституту сухопутних військ від 27 грудня 2005 року, протоколом №4, ОСОБА_1 , включено до списку осіб, які мають право на позачергове забезпечення житлом.

Відповідно до витягу з протоколу №64 засідання житлової комісії Військової академії (м. Одеса) від 28.09.2018 року, яка відноситься до Міністерства оброни України, знаходиться у віданні КЕВ м. Одеса, ОСОБА_1 з членами сім`ї поновлений на квартирному обліку від дати цього протоколу.

ОСОБА_1 та його дружина та дочка були заселені в гуртожиток на законних підставах, що підтверджується, зокрема, договором про надання житлово-комунальних послуг № 178 від 25.11.2013 року, укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 .

По цей час, ОСОБА_1 зі своєю сім`єю, знаходиться на квартирному обліку, що підтверджується довідкою №36/6/477 від 21.11.2019 року виданої Військовою академією (м.Одеса), за підписом голови житлової комісії Військової академії (м.Одеса).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Свої вимоги позивач ґрунтує на тому, що ОСОБА_1 виключено з квартирного обліку. Однак, відповідно до довідки від 21.11.2019 року №36/6/477, ОСОБА_1 перебуває на обліку з 2001 року. Також, доказом того, що відповідачі перебувають на квартирному обліку, є витяг з протоколу №64 засідання життлової комісії Військової академії (м. Одеса) від 28.09.2018 року.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з ч.ч.4, 5 ст.9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються всупереч з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Держава гарантує забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами (стаття 12 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей»).

Відповідно до статті 132 ЖК України, осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.

Згідно з ч.1 ст.125 ЖК, не можуть бути виселені без надання іншого житлового приміщення, зокрема, інваліди війни та інші інваліди з числа військовослужбовців, а також сім`ї військовослужбовців.

Відповідно до ч.1.2 ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду,

Згідно з п. 5,8 «Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», що затверджена наказом Міністерства оборони України від 30.11.2011 року N 737, працівник та члени його сім`ї зобов`язані у двотижневий строк звільнити займане ними жиле приміщення в гуртожитку у разі звільнення з роботи, крім звільнення на пенсію за віком і у разі, якщо працівник пропрацював на підприємстві більше 10 років, та інших випадків, передбачених законодавством; звільнення жилого приміщення у гуртожитку в цьому випадку відбувається в разі наявності (отримання, придбання) іншого жилого приміщення в межах населеного пункту, де розміщений гуртожиток.

Наведені правові норми спростовують доводи позивача, у зв`язку з чим у задоволенні позовної заяви Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виселення із гуртожитку слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10-13, 76-83, 95, 265 ЦПК України, ст. 109, 125, 132 ЖК України,

ВИРІШИВ:

У позовній заяві Квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеса до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виселення із гуртожитку АДРЕСА_1 , відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Київський райсуд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Пучкова І. М.