ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2734/20 Справа № 216/3995/18 Суддя у 1-й інстанції - Бутенко М. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.,

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.,

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ЩЕДРО»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняапеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2019 року, яка ухвалена суддею Бутенко М.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області (відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні),-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ЩЕДРО» про стягнення заборгованості із заробітної плати.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 липня 2018 року провадження у зазначеній справі було відкрито та справу призначено до розгляду справи по суті у спрощеному провадженні на 03 вересня 2018 року.

Згідно розпорядження заступника керівника апарату суду № 2190 від 04 грудня 2018 року було здійснено перерозподіл даної судової справи та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2018 року справу розподілено судді Бутенко М.В.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2018 вищевказану судову справу було прийнято до свого провадження та призначено судове засідання на 17 квітня 2019 року о 10.30 годині.

31 серпня 2018 року відповідач надав заяву, в якій просив закрити провадження у даній справі, так як вже ухвалено рішення по справі між тими ж самими сторонами, з того ж самого предмету та з тих самих підстав. Рішення набрало законної сили.

Ухвалою Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2019 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ЩЕДРО" про стягнення заборгованості із заробітної плати на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просивскасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зазначає, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обгрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. Вважає, що суд першої інстанції не врахував того, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача з позовом про стягнення заборгованості із заробітної плати з 06.12.2012 року по 01.07.2018 року. Таким чином, намагаючись реалізувати свої права, надані ст. 117 КЗпП України. Натомість, у іншій справі № 216/2650/13-ц 13 березня 2014 року рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.08.2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким зобов`язано ТОВ "ТД Щедро" розглянути заяву ОСОБА_1 про звільнення, внести відповідний запис до його трудової книжки про звільнення, у відповідності до ч. 1 ст. 38 КЗпП України та провести з ним повний розрахунок. Тобто за рішенням суду апеляційної інстанції на відповідача було покладено зобов`язання з виплати позивачу усіх належних від підприємства сум, що проводяться в день звільнення відповідно до ст.ст.47,116 КЗпП України. Зазначає, що ніякого розрахунку з ним зі сторони відповідача проведено не було. Отже підстави позовів не є ідентичними, оскільки спір між сторонами у справах виник з різних підстав, тому висновки суду про закриття провадження у справі є помилковим. Позовні вимоги до відповідача щодо проведення повного розрахунку при звільненні та стягнення заборгованості із заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні працівника не є тотожними.

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , які кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ЩЕДРО» про стягнення заборгованості із заробітної плати, суд першої інстанції керувався п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України та виходив з того, що вже є рішення, яке набрало законної сили з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Однак, на думку колегії суддів, такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий спір і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту прав та охоронюваного законом інтересу.

Отже, тотожність предмета позову означає тотожність вимоги, з якою позивач звернувся до суду у позовах, а тотожність підстав позову - це тотожність обставин, на яких ґрунтується відповідні позовні вимоги.

При цьому, не вважаються тотожними спори, які співпадають за предметом і підставою, але пред`явлені із зміненим суб`єктивним складом. Також, не вважаються тотожними спори між тими самими сторонами, якщо змінилися предмет або підстава позову. Питання тотожності вирішується не лише за загальними ознаками предмета позову, але й за його конкретним змістом.

Таким чином, суд закриває провадження у справі в тому разі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий спір і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Однак, закриваючи провадження по справі з підстав, передбачених вказаною нормою процесуального права, суд без врахування наведених положень помилково прийшов до висновку про наявність рішення в іншій справі, що набрало законної сили, з тотожними одночасно в обох справах підставами, сторонами і предметом позову.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 квітня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД "Щедро" про зобов`язання вчинити дії, стягнення заробітної плати, стягнення середньої заробітної плати за затримку розрахунку при звільненні, стягнення орендної плати за користування особистим автотранспортним засобом та стягнення моральної шкоди.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 серпня 2013 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

01 жовтня 2013 року рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 серпня 2013 року скасовано, та ухвалено нове рішення, яким зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД "Щедро" розглянути заяву ОСОБА_1 про звільнення, внести запис до його трудової книжки про звільнення у відповідності до ч.1 ст. 38 КЗпП України та провести з ним повний розрахунок. Стягнуто з ТОВ "ТД "Щедро" на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 100 грн., на відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 650 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.12.2013 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2013 року в частині вирішення вимог про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до цього ж суду.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.08.2013 року скасовано та ухвалено нове рішення. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальності «Торговий дім «ЩЕДРО» розглянути заяву ОСОБА_1 про звільнення, внести відповідний запис до його трудової книжки про звільнення у відповідності до ч.1 ст.38 КЗпП України та провести з ним повний розрахунок. Вирішено питання судових витрат. В інший частині рішення суду залишено без змін ( а.с. 29-32).

09 липня 2014 року рішенням Вищого Спеціалізованого суду України рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року у частині вирішення питання про стягнення судового збору та витрат на правову допомогу скасовано та ухвалено нове рішення про стягнення з ТОВ "ТД "Щедро" у дохід держави 136 гривень судового збору. В іншій частині рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року залишено без змін.

Позивач ОСОБА_1 звернувся 23.07.2018 року до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальності «Торговий дім «ЩЕДРО» про стягнення заборгованості із заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні з 06 грудня 2012 року по 01 липня 2018 року.

Таким чином, матеріальний зміст позовних вимог відрізняється, і висновок суду першої інстанції про тотожність цих позовів є необґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про те, що закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що позовні вимоги до відповідача щодо проведення повного розрахунку при звільненні та стягнення заборгованості із заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні працівника не є тотожними, колегія суддів вважає прийнятними, оскільки в обох справах різний предмет позову, що не вказує на тотожність позовів.

Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

З наведеного слідує, що закриття провадження судом першої інстанції на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, без законних на те підстав, є порушенням конституційних прав позивача в доступі до правосуддя, та порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України., відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.379 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п.п.3,4 ч.1 ст.379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 листопада 2019 року скасувати.

Повернути матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ЩЕДРО" про стягнення заборгованості із заробітної плати для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 30 березня 2020 року.

Головуючий:

Судді: