Постанова

Іменем України

26 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 199/2128/15-ц

провадження № 61-29370св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.

суддів: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І., Яремка В. В.,

часники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобинський м`ясокомбінат»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2017 року у складі судді Богун О. О. та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Демченко Е. Л., Куценко Т. Р., Максюти Ж. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м`ясокомбінат» (далі - ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позов обґрунтований тим, що позивач перебував із відповідачем у трудових відносинах, 22 грудня 2011 року його звільнено. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2013 року на користь позивача стягнуто 12 522,14 грн заборгованості із заробітної плати, 149 372,10 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 8 250,78 грн компенсації за невикористану відпустку та 3 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди, а всього 173 145,02 грн.

22 травня 2014 року видано виконавчий лист.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу суд стягнув до 22 грудня 2011 року, проте фактичний розрахунок відбувся лише 02 березня 2015 року.

Отже, середній заробіток за весь час затримки на день фактичного розрахунку становить 889 593,94 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Справа судами розглядалась неодноразово.

Останнім рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 90 734,31 грн.Проведено розподіл судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим,що ОСОБА_1 звільнено 24 грудня 2011 року, а фактичний розрахунок з ним ТОВ «Глобинський м'ясокомбінат» проведено 02 лютого 2015 року, тому на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 24 грудня 2011 року до 20 лютого 2015 року в сумі 90 734, 31 грн (513 днів х 176,87 грн).

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення суду першої інстанції змінене. Суд апеляційної інстанції збільшив розмір стягнутого середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 90 734,31 грн до 141 496,00 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 звільнено 22 грудня 2011 року, розрахунок середньої заробітної плати необхідно проводити відповідно до пунктів 2, 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок).

Посадовий оклад ОСОБА_1 становив 2 830,00 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 23 грудня 2011 року до 02 березня 2015 року -141 496,00 грн (176,87 грн х 800 днів). Затримка розрахунку становила 800 днів, а не 513 днів, як зазначено в рішенні суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, просив змінити рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2017 року та рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2017 року, збільшити розмір стягнутого середнього заробітку за час затримки при звільненні з 141 496,00 грн до 889 593,84 грн.

Рух справи в суді касаційної інстанції

13 вересня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі.

У травні 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з розпорядженням від 03 червня 2019 року № 481/0/226-19 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи», відповідно до пунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» доповідачем у справі відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Олійник А. С.

27 грудня 2019 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи, викладені у касаційній скарзі

Касаційна скарга мотивована тим, що суди неправильно застосували постанову Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 та не врахували фактичні обставини справи.

Суд помилково прийняв як належний доказ односторонню інформацію відповідача, що розмір посадового окладу позивача становить 2 830,00 грн та сернедньодення заробітна плата - 176,87 грн. Позивач не ознайомлений з цим посадовим окладом.

Оскільки позивач мав заробіток у період, який передує звільненню і цей заробіток встановлений у справі Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська № 401/3294/14, що виплачений 02 березня 2015 року, тому застосування не підтвердженого розміру посадового окладу є неправомірним.

Суд не звернув увагу, що час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.

У справі № 401/3294/12 середньоденна заробітна плата позивача встановлена у розмірі 1 106,46 грн, тому розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні мав бути розрахований судом апеляційної інстанції: 800 робочих днів х 1 106,46 грн = 885 168,00 грн.

Позивач вважає, що оскільки спір вирішено на його користь, то відповідач має виплатити йому середній заробіток за весь час затримки до дня фактичного розрахунку, тобто з 23 грудня 2011 року до 02 березня 2015 року.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

Заперечення на касаційну скаргу мотивоване тим, що ОСОБА_1 при подачі касаційної скарги не сплатив судовий збір, помилково зазначивши у касаційній скарзі, що він звільнений від його сплати.

Передумовою розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції та ухвалення судових рішень: Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2017 року та Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2017 року була ухвала Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2016 року, якою зазначені судові рішення були скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції з тих підстав, що суди не врахували пункти 2, 3 Порядку. Обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні необхідно обраховувати за останні два місяці, що передували звільненню, при цьому не встановлено, які саме виплати включені до складу цього заробітку та чи підлягають ці виплати врахуванню при обчисленні середньої заробітної плати.

Суди першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи врахували всі висновки та мотиви, встановлені в ухвалі суду касаційної інстанції.

Відповідно до затвердженого відповідачем на той момент штатного розпису, посадовий оклад позивача становив 2 830,00 грн, то для розрахунку середньомісячної плати позивача необхідно брати саме цей посадовий оклад, який і взяв до уваги суд апеляційної інстанції.

Посилання позивача, що розмір його середньоденної заробітної плати (1 106,46 грн) не потребує доказуванню, оскільки вона встановлена рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2013 року не можуть бути взяті до уваги, оскільки цей розмір середньоденної заробітної плати позивача розраховується при вирішенні спору щодо стягнення на його користь заборгованості зі заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористану відпустку та відшкодування моральної шкоди. У цій справі при вирішенні справи необхідно враховувати пункти 2, 4 Порядку.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).

Касаційна скарга у цій справі подана у вересні 2017 року, а тому вона підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 460-ІХ.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, заперечення на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем з 23 листопада 2010 року по 22 грудня 2011 року.

20 вересня 2013 року рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська на користь ОСОБА_1 із відповідача стягнуто 12 522,14 грн заборгованості зі заробітній платі, 149 372,10 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 8 250,78 грн компенсації за невикористану відпустку та 3 000,00 грн у відшкодування моральної школи, а всього 173 145,03 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2013 року встановлено, що середньомісячна заробітна плата позивача становила 23 235,66 грн, середньоденна - 1 106,46 грн.

22 травня 2014 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист та 20 червня 2014 року відділом державної виконавчої служби Глобинського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження (т. 1, а. с.18,19-20).

Постановою відділу державної виконавчої служби Глобинського районного управління юстиції від 03 березня 2015 року виконавче провадження закінчене (т. 1 а. с.21-22).

Розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 176,87 грн, виходячи з такого розрахунку: 2830,00 грн + 2 830,00 грн/19днів + 13 днів, де: 2 830,00 грн - посадовий оклад позивача до розрахунку за квітень та травень 2011 року; 19 днів - кількість відпрацьованих днів позивачем у квітні 2011 року; 13 днів - кількість відпрацьованих днів позивачем у травні 2011 року.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог статті 47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

У разі непроведення розрахунку у зв`язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 просив стягнути середній заробіток за весь час затримки виплати належних йому сум при звільненні до дня фактичного розрахунку за період з 24 грудня 2011 року до 28 лютого 2015 року, оскільки фактично розрахунок з ним проведено 02 березня 2015 року.

Обчислення середньої заробітної плати працівника визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 в редакції на час виникнення спірних правовідносин (тут і далі - Порядок).

Відповідно до пункту 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, які передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Згідно з абзацом останнім пункту 4 Порядку в інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

ОСОБА_1 звільнено 22 грудня 2011 року, після цього він не працював.

Суд апеляційної інстанції встановив, що згідно з довідкою про суми заробітної плати за квітень-травень 2011 року (т. 2, а. с. 48) посадовий оклад ОСОБА_1 становив 2 830,00 грн.

Суд апеляційної інстанції, з урахуванням положень абзацу 4 пункту 2 Порядку дійшов висновку про визначення розміру середнього заробітку, виходячи з виплат за попередні два місяці роботи (квітень, травень 2011 року), які передують двом останнім місяцям роботи позивача перед звільненням, оскільки останні два місяці перед звільненням позивач не працював та не отримував заробітну плату.

Апеляційний суд встановив, що середньоденний заробіток позивача на час його звільнення становив 176,87 грн, кількість робочих днів за період з 24 грудня 2011 року до 28 лютого 2015 року (день фактичного розрахунку відповідача з позивачем) становить 800 робочих днів.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції обґрунтовано керувався абзацом третім пункту 4 Порядку, виходив з наданої відповідачем довідки про суми заробітної плати за квітень-травень 2011 року (т. 2, а. с. 48).

Доводи касаційної скарги про неправильний розрахунок середнього заробітку, а саме не з посадового окладу згідно з рішенням Амур-Нижньодніпровського суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2013 року у справі № 401/3294/12, є необґрунтованими.

У цій справі суд обчислив середній заробіток з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передували звільненню ОСОБА_1 відповідно до абзацу 4 пункту 2 Порядку. У рішенні Амур-Нижньодніпровського суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2013 року не зазначено розмір посадового окладу позивача. У вказаній справі середня заробітна плата обчислена судом відповідно до абзацу третього пункту 4 Порядку.

Згідно із частинами першою, другою, третьою статті 303 ЦПК України 2004 року під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідив докази у справи та правильно змінив рішення суду першої інстанції. Суд апеляційної інстанції належним чином встановив розмір заробітної плати за ті місяці, за які було розраховано середньоденний заробіток та число робочих днів у цих місяцях, визначив кількість робочих днів та суму середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року).

Наведені у касаційній скарзі доводи є аналогічними доводам апеляційної скарги, вже були предметом дослідження та оцінки судом апеляційної інстанції й зводяться лише до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо встановлення обставин справи, проте встановлення обставин справи і перевірки їх доказами не належить до компетенції суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень суду першої інстанції в незмінній його частині та суду апеляційної інстанції - без змін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у цій справі оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, то розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 березня 2017 року у незмінній його частині та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

Г. І. Усик

В. В. Яремко