Провадження № 2-о/643/777/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2020 року Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Майстренко О.М. за участю секретаря Постульга О.Г. розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( І.Н. НОМЕР_1 ) на утриманні у спадкодавця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 більше одного року до дня смерті останньої, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 посилається на те, що вона є двоюрідною онучкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 09.10.1998 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.11.2020 року, заявник є власником 2/3 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з трьох жилих кімнат, загальною площею 71,6 кв.м, житловою площею 45,7 кв.м.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла двоюрідна баба заявника - ОСОБА_3 , яка на день смерті мешкала разом із заявником за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до свідоцтва про смерть.

За життя двоюрідній бабі заявника - ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належала 1/3 частка у квартирі АДРЕСА_1 .

Таким чином, після смерті двоюрідної баби заявника ОСОБА_3 залишилась спадщина, до складу якої увійшла 1/3 частка у квартирі АДРЕСА_1 .

У зв`язку з цим, 04.12.2020 року заявник звернулася до четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак, постановою державного нотаріуса Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Козелько Т.М. від 04.12.2020 року було відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 її двоюрідної баби ОСОБА_3 з тих підстав, що на момент смерті ОСОБА_3 діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 року, у зв`язку з чим ОСОБА_1 була вимушена звернутись до суду з даною заявою.

Заявник в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про те, що підтримує свою заяву та просить її задовольнити, справу розглядати за її відсутності.

Зацікавлена особа: Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора в судове засідання не з`явились, також надали суду заяву про розгляд справи за відсутністю їхнього представника.

Суд, дослідив матеріали справи вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є двоюрідною онучкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 09.10.1998 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.11.2020 року, заявник є власником 2/3 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з трьох жилих кімнат, загальною площею 71,6 кв.м, житловою площею 45,7 кв.м.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла двоюрідна баба заявника - ОСОБА_3 , яка на день смерті мешкала разом із заявником за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть.

За життя двоюрідній бабі заявника ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належала 1/3 частка у квартирі АДРЕСА_1 .

Таким чином, після смерті двоюрідної баби заявника ОСОБА_3 залишилась спадщина, до складу якої увійшла 1/3 частка у квартирі АДРЕСА_1 .

У зв`язку з цим, 04.12.2020 року заявник звернулася до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак, постановою державного нотаріуса Четвертої Харківської державної нотаріальної контори Козелько Т.М. від 04.12.2020 року було відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 її двоюрідної баби ОСОБА_3 з тих підстав, що на момент смерті ОСОБА_3 діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 року.

Відповідно до ч. ч. 1. 2ст. 524 ЦК України (в редакції від 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України (в редакції від 1963 року) при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Згідно ст. 531 ЦК України ( в редакції від 1963 року) до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Оскільки заявник є двоюрідною онукою ОСОБА_3 але, згідно Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, який діяв на момент смерті спадкодавця, спадкування двоюрідними онуками не передбачено, нотаріус вимушена була відмовити заявнику у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом.

За правилами ст. 531 ЦК УРСР до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Заявник ОСОБА_1 з дня свого народження мешкала за адресою: АДРЕСА_2 разом зі своєю двоюрідною бабаю ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У двоюрідної баби близьких родичів, крім заявниці не було, а у заявниці батьки на той час проживали окремо в іншому місті, тому з 1998 року заявниця хоча і працювала та отримувала заробіток, але основним і постійним джерелом її доходів становила допомога з боку її двоюрідної баби, яка полягала в отриманні пенсії двоюрідної баби та її господарства.

ОСОБА_3 надавала матеріальну допомогу, що було основним і постійним джерелом засобів для існування заявниці, а вона в свою чергу турбувалась та допомагала їй по господарству.

Заявниця протягом шести місяців після її смерті вступила у фактичне розпорядження спадковим майном.

Факт перебування заявника на утриманні ОСОБА_3 також підтвердили свідки: ОСОБА_4 (проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_5 (проживає за адресою: АДРЕСА_3 ).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 8 Постанови N 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Згідно ст. 531 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно.

За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі.

Згідно положення п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

У постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 листопада 2018 року по справі № 336/709/18-ц (провадження № 61-39374св18) сформульовано правові висновки про те, що у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Заявниця не має іншої можливості документально підтвердити факт свого перебування на утриманні померлої, але його встановлення породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням факту перебування на утриманні спадкодавця законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній.

У спадкодавця ОСОБА_3 , окрім заявника, немає жодних інших спадкоємців, що вбачається зі змісту заведеної нотаріусом після померлої двоюрідної баби заявника спадкової справи.

Як наслідок, між заявником та будь-якою іншою особою відсутній будь-який, навіть формальний, спадковий спір.

Отже, будь-яке судове рішення у цій справі не може вплинути на права та обов`язки інших осіб, окрім самого заявника ОСОБА_1 .

Враховуючи викладені обставини, суд вважає заяву обгрунтованою, а тому задовольняє її у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись, ст. 1266 ЦК України , Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7від 30.05.2008 року ст. ст. 524 , 530 , 531 , 549 ЦК України 1963 року, суд, ст. ст. 12 , 13 , 259 , 263 , 264 , 265 , 268 , 315 , 316 , 318 , 319

ЦПК України , суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( І.Н. НОМЕР_1 ) на утриманні у спадкодавця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 більше одного року до дня смерті останньої, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення або виклику учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільно-процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Московський районний суд м.Харкова.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подано апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя Майстренко О.М.