КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М. МИКОЛАЄВА
Справа № 488/177/20
Провадження №2/488/773/20
Ухвала

Іменем України

"21" січня 2020 р. м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва Селіщева Л.І., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення неустойки за несплату аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить суд:

1) позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

2) стягнути з відповідача на мою користь неустойку (пеню) в розмірі 14 544 грн. 99 коп. за несплачені аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з березня 2018 року по грудень 2019 року.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, приходжу до висновку про необхідність залишити її без руху через наступне.

Відповідно до ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частина 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями) визначає, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Отже, при вирішенні питання з приводу відкриття провадження у справі встановлено, що в поданій позовній заяві поєднано декілька позовних вимог. А саме: позбавлення батьківських прав та стягнення неустойки за несплату аліментів.

Стаття 5 Закону України «Про судовий збір» містить перелік пільг щодо сплати судового збору, зокрема, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів ( п.3 ч.1 ст. 5 Закону).

Тобто, дана стаття містить вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Стаття 8 Закону визначає порядок відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, тобто враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті ( ч.2 ст.8 Закону).

Отже від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення неустойки за несплату аліментів, позивача дійсно звільнено.

Однак позивачем не сплачено судовий збір за вимогу немайнового характеру - позбавлення батьківських прав.

Із позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що ОСОБА_1 не відноситься до кола осіб, які звільняються від сплати судового збору, докази які підтверджують неможливість сплатити судовий збір, клопотання з приводу розстрочення сплати судового збору позивачем не надано.

Отже, позивачу належить сплатити судовий збір за ставками, встановленими для позовних заяв немайнового характеру, та надати суду оригінал квитанції.

Крім того, письмові докази надаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено ЦПК (ч.2 ст.95). Разом з тим, матеріали справи мають не належну якість, що позбавляє вільно читати позовну заяву та письмові докази.

Аналізуючи викладене, приходжу до висновку, що дана позовна заява не відповідає вищевказаним вимогам, через що вважаю необхідним залишити її без руху, невідкладно повідомити про це позивача та надати йому строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачами ухвали про залишення позовної заяви без руху у відповідності до положень ст. 185 ЦПК України.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Керуючись ст. ст. 175,185 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення неустойки за несплату аліментів - залишити без руху та запропонувати позивачу усунути недоліки протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Селіщева