Справа №222/157/20
Провадження №2/222/159/2020
23 березня 2020 року смт. Нікольське
Володарський районний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Вайновської О.Є.,
секретаря судового засідання Гранкіної О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 , своїх родичів, а саме доньку ОСОБА_2 , зятя ОСОБА_3 онука ОСОБА_4 .. В обґрунтування позову посилався на те, що відповідачі у належному йому на праві приватної власності будинку тривалий час не проживають, виїхали для постійного проживання за територію України та наміру повертатися не мають. Крім того вказав, що відповідачі власних речей в будинку не зберігають, житло за призначенням не використовують, комунальні послуги не сплачують, а реєстрація останніх заважає йому оформити субсидію та розпоряджатися нерухомим майном на власний розсуд.
Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 07.02.2020 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.
Крім цього, відповідачам визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, будучи належним чином повідомлені про час та місце проведення судового розгляду. Відзив не подали.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справи доказів.
Заслухавши свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.
Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право приватної власності на будівлю від 25.07.1988 року, зареєстрованого за номером 2139.
За даним домової книги, у вказаному домоволодінні зареєстровані проживаючими, зокрема, відповідачка ОСОБА_2 , 1974 року народження, відповідач ОСОБА_3 , 1973 року народження, та відповідач ОСОБА_4 , 1996 року народження.
За ст.ст.316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.321 ЦК України).
Згідно ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Факт відсутності відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без поважних причин в домоволодінні АДРЕСА_1 понад 1 рік, підтверджується, окрім пояснень позивача, поясненнями свідків, допитаних під час судового розгляду.
Так, свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що родину ОСОБА_7 знають тривалий час. Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є жлнькою, зятем та онуком позивача, відповідно, близько 6-7 років не проживають за місцем своєї реєстрації, з власної волі виїхали в Россійської Федерації з метою постійного проживання. Позивач, в свою чергу, не чинить їм перешкод у проживанні в його власному будинку.
Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , будучи членами родини власника житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , більше року без поважних причин не проживають за вказаною адресою і це не встановлено домовленістю між сторонами, а тому є таким, що втратили право користування цим житлом.
Враховуючи викладене, з метою захисту прав власника домоволодіння, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 у зв`язку з його обґрунтованістю, та ухвалює рішення визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування домоволодіння АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 .
Крім цього, на підставі ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі, суд вважає, що з відповідачів на його корить слід стягнути понесені ним при зверненні до суду судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 840,80 грн з кожного.
Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 316, 319, 391, 405 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме місце проживання яких за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІН НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати по сплаті судового збору в розмірі по 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок з кожного.
Повне рішення суду складено 27.03.2020 року.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О. Є. Вайновська