ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1188/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"17" березня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Заставенко М.О.,

за участю секретаря судового засідання Долі М.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Дарницький районний відділ Державної міграційної служби України в м. Києві, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року позивач звернулася в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_3 , за участю третіх осіб, в якій просила суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що їй та третім особам ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі проживає та зареєстровані позивач та треті особи. Відповідач у вказаній квартирі був зареєстрований як чоловік ОСОБА_2 та проживав там до розірвання шлюбу між ними у грудні 2017 року. На даний час відповідач не проживає у квартиті більше року, не являється членом сім`ї позивача, законних прав користування квартирою не має. Таким чином, відповідач, будучи зареєстрованим у вказаній квартирі, що на даний час належить позивачу на праві власності, порушує її права та законні інтереси, як власника, на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися належним майном.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 17.09.2019 р. відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 16.12.2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач у належній їй та третім особам квартирі не проживає з часу розлучення з її дочкою, місце його проживання невідоме, перешкод у користуванні квартирою йому не чинили, він сам добровільно вивіз свої речі.

Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву до суду не подав, про причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа ОСОБА_2 у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Інші учасники процесу у судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали до суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримали, та просили суд здійснювати розгляд справи у їхню відсутність.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що власниками квартири АДРЕСА_1 являється позивач - ОСОБА_1 та треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 24.04.2000 року (а. с. 19).

Як вбачається із відомостей електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА», в спірній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_3 .

Як зазначає позивач, відповідач не являється членом її сім"ї, в квартирі не проживає більше року, його особистих речей в квартирі немає, заходів щодо утримання квартири він не проводить.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона являється сусідкою позивача та третіх осіб. Відповідач у квартирі не проживає з 2017 року, ще до розлучення з ОСОБА_2 казав, що він має іншу жінку і йде до неї жити. Кілька разів бачила як він вивозив свої речі з квартири.

Таким чином, відповідач, будучи зареєстрованим у квартирі, що належить позивачу та третім особам на праві власності, порушує її права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном.

Як зазначає ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст.319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК.

Відповідно до положень ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, враховуючи, що реєстрація відповідача порушує права позивача вільно користуватися та розпоряджатися свою власністю, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно визнати такими, що втратив право користування квартирою.

Судові витрати стягнути з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 16, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 81, 141, 265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Дарницький районний відділ Державної міграційної служби України в м. Києві, ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768,40 грн.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Треті особи: - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

- ОСОБА_4 , дата народження невідома, адреса: АДРЕСА_2 .

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

- Дарницький районний відділ Державної міграційної служби України, адреса: м. Київ, пр. Бажана, 3-А.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: М.О. Заставенко