Справа № 344/6620/17
Провадження № 22-ц/4808/537/20
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О.А.
Суддя-доповідач Мелінишин Г.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Горейко М.Д., Пнівчук О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду в складі судді Татарінової О.А., ухвалене 28 лютого 2018 року в м. Івано-Франківську, в справі за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 20 липня 2012 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 500,00 грн щомісячно, починаючи з 21 березня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак він несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував аліменти, у зв`язку з чим станом на 01 квітня 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 12 542,55 грн. Посилаючись на вказані обставини просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2012 року по травень 2017 року включно в розмірі 133 975,00 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 28 лютого 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 3 678,17 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач сплачував аліменти на неповнолітню доньку нерегулярно та не в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка на 01 квітня 2017 року становить 12 542,55 грн. Тому з нього підлягає стягненню пеня, розрахунок якої повинен здійснюватися шляхом її нарахування на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилося стягнення аліментів, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неправильно обчислено пеню за прострочення сплати аліментів. При цьому не враховано, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня фактичної сплати такого платежу, або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Заперечень (відзиву) на апеляційну скаргу іншими учасниками справи не подано.

Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 28 лютого 2018 року без змін.

Постановою Верховного Суду від 19 лютого 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 травня 2018 року та передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Як правильно встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Івано-Франківського міського суду від 20 липня 2012 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 500,00 грн щомісячно, починаючи з 21 березня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі цього рішення судом видано виконавчий лист № 0907/2-5108/2011, який пред`явлено до примусового виконання Івано-Франківському міському відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с.8).

Відповідно до розрахунку державного виконавця від 21 квітня 2017 року №04-В13/02-19/5094 загальна заборгованість по виконавчому листу станом на 01 квітня 2017 року складає 12 542,55 грн (а.с.6-7). Вказаний розмір заборгованості сторонами не оспорювався.

В силу положень статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Відповідно до частини першої статті 196 СК України (в редакції, яка була чинною на час подання позову) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Згідно частини першої статті 196 СК України (в редакції на час ухвалення оскаржуваного рішення) у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Суд першої інстанції розрахував пеню за наступною формулою: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначена шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

За частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) зроблено висновок, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що розрахунок здійснений судом першої інстанції є не вірним та суперечить вимогам закону.

Також колегія суддів не погоджується із розрахунком ОСОБА_1 , оскільки в своєму розрахунку позивачка не враховує розрахунок заборгованості, зроблений державним виконавцем, проте такий не оспорює.

Згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Порядок стягнення аліментів передбачений статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до частини восьмої цієї статті спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 просить стягнути пеню за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2012 року по травень 2017 року.

Разом з тим відповідно до довідки-розрахунку державного виконавця від 21 квітня 2017 року №04-В13/02-19/5094 за період з листопада 2012 року по червень 2016 року аліменти відповідачем були сплачені в повному обсязі. Заборгованість по аліментах за період з липня 2016 року по грудень 2016 року складає 3 000,00 грн. Заборгованість по аліментах за період з січня 2017 року по березень 2017 року (включно) становить 1 500,00 грн (а.с.6-7). Заборгованість за квітень-травень 2017 рік відповідач визнав (а.с.47).

Будь-які належні та допустимі докази сплати заборгованості по аліментах (частинами або повністю) за вказаний період в матеріалах справи відсутні. При цьому колегія суддів не приймає до уваги квитанцію №218 від 11 липня 2017 року (а.с.32) про сплату ОСОБА_2 аліментів у розмірі 3 500,00 грн, оскільки вказані кошти повинні зараховуватись на сплату аліментів за червень 2017 року та погашення заборгованості за 2011 рік.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що розрахунок заборгованості по аліментах необхідно здійснити наступним чином: заборгованість за місяць помножена на кількість днів заборгованості до дня ухвалення апеляційним судом рішення помножена на 1 %.

За таких обставин загальний розмір неустойки складає 65 215,00 грн: липень 2016 року 6 690,00 грн (500,00 розмір стягнутих аліментів за рішенням суду х 1338 кількість днів заборгованості х 1%); серпень 2016 року 6 535,00 грн (500,00х 1307 х1%); вересень 2016 року 6 385,00 грн (500,00х1277 х1%); жовтень 2016 року 6 230,00 грн (500,00х1246 х1%); листопад 2016 року 6 080,00 грн (500,00х1216х1%); грудень 2016 року 5 925,00 грн (500,00х1185х1%); січень 2017 року 5 770,00 грн (500,00х1154х1%); лютий 2017 року 5630,00 грн (500,00х1126х1%); березень 2017 року 5 475,00 грн (500,00х1095х1%); квітень 2017 року 5 325,00 грн (500,00х1065х1%); травень 2017 року 5 170,00 грн (500,00х1034х1%).

Однак, відповідно до вимог статті 196 СК України (в редакції, яка набрала чинності з 08 липня 2017 року) позивач має право стягнення не більше 100 відсотків заборгованості за аліментами.

Встановлення граничного розміру пені, яка може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у розмірі, що не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, є обставиною, що пом`якшує відповідальність, а тому стаття 196 СК України, змінена Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, на підставі частини першої статті 58 Конституції має зворотню дію в часі.

Отже, з відповідача підлягає стягненню неустойка у розмірі 12 542,55 грн, що становить 100 відсотків заборгованості за аліментами за вказаний період.

За змістом положень статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищенаведене апеляційний суд вважає, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частини перша та шоста статті 141 ЦПК України).

Відповідно до пункту третього частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Таким чином, з урахуванням пропорційності задоволених вимог (9,36%) з ОСОБА_2 в дохід держави необхідно стягнути 125,40 грн судового збору за розгляд справи судом першої інстанції, 188,10 грн за перегляд справи судом апеляційної інстанції та 250,80 грн за перегляд справи касаційним судом, а всього 564,30 грн.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у цій справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

За приписами пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Керуючись статтями 374, 376, 381 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 28 лютого 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: Івано-Франківська область, Рогатинський район, с.Березівка, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) неустойку за несплату аліментів в період з листопада 2012 року по травень 2017 року включно в розмірі 12 542,55 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 564,30 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: М.Д. Горейко

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови виготовлено 30 березня 2020 року