Справа №475/452/17
Провадження №22ц/812/701/20 Головуючий у 1-й інстанції Вадовська А.В.
Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 березня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Ямкової О.О.,

суддів: Локтіонової О.В., Колосовського С.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на ухвалу Доманівського районного суду Миколаївської області від 27 лютого 2020 року, постановлену під головуванням судді Вадовської А.В. в смт Доманівка Миколаївської області зі складанням її повного тексту, за заявою про поновлення строку на перегляд заочного рішення, ухваленого по справі

за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_1

про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача, як батька, аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 16 червня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено.

24 лютого 2020 року відповідач ОСОБА_1 звернувся із заявою про перегляд заочного рішення суду та поновлення пропущеного строку на її подачу.

У заяві посилався на те, що він не був обізнаний щодо судового спору, а копію повного судового рішення було отримано ним у 2020 році.

Ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 27 лютого 2020 року ОСОБА_1 відмовлено у поновленні строку для подання заяви про перегляд заочного рішення суду.

Ухвалюючи таке судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач пропустив строк на його перегляд без поважних причин, оскільки звертаючись до суду із позовом про оспорювання батьківства 5 вересня 2018 року, він послався на те, що у серпні 2018 року йому стало відомо про стягнення з нього аліментів за заочним рішенням суду, ухваленим 16 червня 2017 року, копію якого він додав до матеріалів цього позову.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на те, що копію рішення він отримав за особистою заявою тільки у 2020 році. А щодо його звернення до суду з позовом про оспорювання батьківства, то він, діючи таким чином, вважав, що рішення про виключення його даних з актового запису про народження дитинства є достатнім для того, що з нього перестали стягувати аліменти на утримання дитини, батьком якої він не є.

Ухвалою колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 24 березня 2020 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення виходячи з наступного.

Відмовляючи в поновленні пропущеного строку, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач без поважних причин пропустив строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення.

З такими висновками слід погодитися.

По-перше, відповідно статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

По-друге, за змістом положень статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відтак, саме по собі право на поновлення строку особи спрямоване на забезпечення реалізації її права на «доступ до суду», запроваджене статтею 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Проте це право не може бути необмеженим, оскільки в іншому випадку порушується принцип юридичної визначеності та сталості судових рішень.

В цьому разі Європейський Суд неодноразово підкреслює, що в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення по справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року). Навіть у разі неповідомлення сторін про прийняті рішення у їхній справі, можливість поновлення строку на оскарження не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності),

Отже, при вирішенні питання про поважність причин, які зумовили порушення строку, необхідно виходити з того, наскільки зазначені заявником причини є об`єктивними та дійсно перешкоджали або значно ускладнювали дотримання передбаченого законом строку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 , починаючи з серпня 2018 року, був обізнаний про існування спірних відносин у зв`язку зі стягненням з нього аліментів на утримання дитини.

Копію заочного рішення суду від 16 червня 2017 року особисто додав у якості додатків до позову про оспорювання ним батьківства, який подано ним до суду 5 вересня 2018 року.

Крім цього факт наявності у справі заочного рішення суду від 16 червня 2017 року у якості доказу по справі про оспорювання батьківства з`ясовано судом у підготовчому судовому засіданні 8 жовтня 2018 року у присутності сторін.

Інших поважних причин пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за період з 5 вересня 2018 року по 24 лютого 2020 року відповідачем суду не надано.

Посилання на необізнаність щодо недостатності самого факту наявності рішення суду про виключення відомостей про батьківство для подальшого припинення стягнення аліментів, не є правовою підставою для поновлення процесуального строку.

Не є підставою і подача заяви та додаткове отримання рішення суду у 2020 році.

Відтак, строк на право подачі заяви про перегляд заочного рішення у відповідності до статті 284 ЦПК України повинен відліковуватися з 5 вересня 2018 року та закінчуватися відповідно 5 жовтня 2018 року.

Між тим така заява відповідачем подана тільки 24 лютого 2020 року, тобто за пропуском строку.

Відтак, зазначені обставини, на думку колегії суддів, не є підставами для поновлення відповідачу строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення, а висновки суду першої інстанції за цими фактами і з аналогічних мотивів є вірними.

За такого, підстав для скасування чи зміни судового рішення колегія суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки мотивів, з яких виходив суд, і тому на правильність його висновків не впливають та їх не спростовують.

Це стосується і питання припинення права на стягнення аліментів за рішенням суду з особи, яка не є батьком дитини, що встановлено після набрання чинності попереднім судовим рішенням.

На підставі викладеного та у відповідності до положень, передбачених статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції доходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, оскільки оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом статті 141 ЦПК України судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції слід віднести за рахунок держави.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Доманівського районного суду Миколаївської області від 27 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий О.О. Ямкова

Судді С.Ю. Колосовський

О.В. Локтіонова