ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/8970/19 Номер провадження 22-ц/814/795/20Головуючий у 1-й інстанції Гольник Л. В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Панченка О.О.

Суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 18 жовтня 2019 року у складі головуючого судді Гольник Л.В., дата виготовлення повного тексту ухвали 18 жовтня 2019 року у цивільній справі за поданням головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Корецької Оксани Миколаївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа.

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У жовтні 2019 року головний державний виконавець Шевченківського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області Корецька С.М. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа.

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні у Шевченківському ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області перебуває виконавче провадження за № 46440517 з примусового виконання виконавчого листа №2-1228/09 виданого Київським районним судом м. Полтави 25 травня 2009 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк» заборгованості за кредитним договором у сумі 490 164,25 грн. та судових витрат в сумі 1730 грн, а всього 491 894,25 грн. солідарно.

Зазначає, що нею було вжито заходи для виконання рішення суду, однак заборгованість по виконавчому документу не погашена. На адресу боржника ОСОБА_1 , неодноразово надсилалися виклики, щодо явки до виконавця стосовно надання пояснень причин невиконання рішення суду, але рішення до теперішнього часу не виконано, боржник ухиляється від його виконання та не вживає заходів щодо його виконання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 18 жовтня 2019 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 31 жовтня 2019 року, подання головного державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області Корецької Оксани Миколаївни задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_1 , до виконання зобов`язань покладених на неї виконавчим листом №2-1228/09, виданого 25 травня 2009 року Київським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_1 , боргу солідарно у розмірі 491 894,52 грн.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати.

Зазначає, що державним виконавцем не було здійснено жодних дій, останній не приходив за місцем її проживання та не складав акт про відсутність майна, стверджує, що на даний час не отримує ніяких доходів.

Посилається на те, що умовою для застосування тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника від виконання зобов`язань за рішенням суду, однак матеріали справи не містять доказів про ухилення боржника від виконання рішення суду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Встановлені обставини справи

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на виконанні у Шевченківському ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області перебуває виконавче провадження № 46440517 з примусового виконання рішення суду за виконавчим листом № 2-1228/09 виданим 25.05.2009 року Київським районним судом м. Полтави, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк» заборгованості за кредитним договором у сумі 490 164,25 грн. та судових витрат в сумі 1730 грн, а всього 491 894,25 грн. солідарно.

Згідно інформації, наданої на запит державного виконавця, майно належне боржнику на праві власності відсутнє.

Постановою головного державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Полтави ГТУЮ у Полтавській області Корецькою О.М. від 19.08.2019 року накладено арешт на кошти, що містяться на рахунках боржника.

До подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ОСОБА_1 , також додано повідомлення надане Державною прикордонною службою про те, що ОСОБА_1 , в період з 2015-2019 роки неодноразово перетинала державний кордон України.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем вжито можливих заходів щодо примусового виконання рішення суду, в свою чергу, боржник свідомо ухиляється від виконання рішення суду, вчиняє діяння, які унеможливлюють та ускладнюють виконання зобов`язання, покладеного на боржника рішенням суду, тому вважав що є всі підстави для задоволення подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 , без вилучення паспортного документу.

Проте, колегія суддів не може погодитись із такими висновками виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно п.5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, в тому числі якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобов`язань.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне, тобто відповідно до положень ч.2 ст. 12 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання державного виконавця, як на підставу вимог подання про тимчасове обмеження особи у праві виїзду, підлягають доведенню.

Із наведеного слідує, що обмеження виїзду за кордон може бути застосоване у разі наявності доказів про свідоме злісне ухилення боржника від виконання рішення суду.

Як убачається з матеріалів справи, державний виконавець не надав доказів того, що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», які спрямовані на погашення заборгованості.

Також, не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, чи того що боржник безпідставно не з`являється на виклики державного виконавця та умисно ухиляється від виконання покладених на неї рішенням суду зобов`язань.

В своєму поданні державний виконавець зазначає, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про виклик до нього та про наявність вказаного виконавчого провадження. Проте, матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, що ОСОБА_1 отримувала виклики до державного виконавця та постанову про відкриття виконавчого провадження.

Колегія суддів вважає, що державним виконавцем не доведено факту умисного ухилення боржника від виконання зобов`язання за судовим рішенням.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

З огляду на викладене, судом неповно досліджені обставини у справі. Наявні у справі докази не доводять обставини, що мають значення у справі, зокрема факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Суд порушив ст. ст. 81, 263 ЦПК України, внаслідок чого, дійшов помилкових висновків та прийняв незаконне та необґрунтоване рішення про заборону права виїзду за межі України боржнику.

Згідно статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому Протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

За наведених обставин, колегія суддів вважає передчасним застосування до ОСОБА_1 , як до боржника, з метою виконання нею своїх боргових зобов`язань такого заходу впливу, як тимчасове обмеження її у праві виїзду за межі України, а тому, доходить висновку, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_1 , у праві виїзду за межі України задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Колегія судів приходить до висновку про скасування ухвали районного суду, та постановлення нової про відмову в задоволенні подання державного виконавця.

Оскільки, суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, судові витрати понесені ОСОБА_1 , пов`язані з переглядом справи в суді апеляційної інстанції в сумі 420 грн. 40 коп. підлягають компенсації за рахунок заявника.

Керуючись ст. ст. 374 ч. 1 п.2, ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 18 жовтня 2019 року - скасувати. Постановити нове рішення.

У задоволенні подання головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Корецької Оксани Миколаївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа - відмовити.

Стягнути з Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на користь ОСОБА_1 , 420 грн 40 копійок судового збору в рахунок компенсації понесених нею судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 31.03.2020 року.

Головуючий суддя: О.О. Панченко

Судді: Т.В. Одринська

В. П. Пікуль