ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року

м. Харків

Справа № 643/17368/19

Провадження №22-ц/818/1375/20

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного позовному провадження в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2019 року в складі судді Горбунової Я.М., -

встановив:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позов мотивований тим, що шлюб між його батьками було розірвано 08.09.2010 року, на даний момент він навчається на 4-му курсі Харківського машинобудівного коледжу, форма навчання денна, навчається на бюджетній основі. За рішенням суду відповідач сплачував аліменти до досягнення ним повноліття. Отже з 24.01.2019 року зобов`язання щодо їх сплати у відповідача припинено. На даний час відповідач на його утримання матеріальної допомоги не надає.

В зв`язку з цим просив стягувати з відповідача на його користь аліменти у розмірі ј частин усіх видів його заробітку, щомісячно, на період навчання позивача в Харківському машинобудівному коледжі до досягнення ним 23-річного віку.

Відповідач надав відзив, в якому зазначив, що він працює водієм у ТОВ «АТП «АМО» та має заробітну плату у розмірі 4200 грн., з вказаної суми утримуються податки та обов`язкові платежі, отже заробітна плата до виплати складає 3381,00 грн., інших джерел доходу він не має, йому на праві власності належить 1/3 частина двокімнатної квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , інші 2/3 належать його матері, в зазначеній квартирі мешкають двоє його повнолітніх дітей та його мати.

Відповідач має трьох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка також звернулась до суду із позовом про стягнення з нього аліментів на її утримання, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач по справі, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також він має на утриманні непрацездатну матір ОСОБА_5 , яка є інвалідом третьої групи та пенсіонером, останнім часом мати часто хворіє, перенесла операцію. Мати отримує пенсію у розмірі 3700 грн.

Відповідач останнім часом став дуже погано себе почувати, та йому діагностували захворювання. Крім того, відповідач самостійно сплачує комунальні послуги за свого сина.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/5 частки від усіх видів заробітків та доходів, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.10.2019 року на час навчання в Харківському машинобудівному коледжі до досягнення ОСОБА_3 23-х років, але з припиненням виплати аліментів у випадку припинення ним навчання в учбовому закладі.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не були враховані доводи, зазначені в відзиві на позовну заяву про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано його матеріальне становище, його стан здоров`я та те, що на його утриманні знаходиться малолітній син - сирота і його мати пенсіонерка (інвалід).

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідач офіційно працює та має постійний дохід, а тому не позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Проте колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с. 4)

08.09.2010 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу.(а.с.7)

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.05.2010 року змінено стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з твердої грошової суми на частку від заробітку, а саме, у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . (а.с.9)

ОСОБА_1 є студентом 4-го курсу Харківського машинобудівного коледжу, форма навчання денна, навчається на бюджетній основі.(а.с.10)

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу в розмірі 1/5 частини усіх доходів.

За змістом ч. 1 ст. 199 СК України батьки зобов`язані утримувати повнолітню дочку, сина які продовжують навчання, до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

При цьому, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків.

Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи донці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Встановивши, що ОСОБА_3 продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість її надавати, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина.

Проте колегія суддів вважає, що при визначенні розміру аліментів суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини справи та вимоги ст. 200, 201 СК України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач працює водієм у ТОВ «АТП «АМО» та відповідно до звіту про здійсненні відрахування та виплати від 29.11.2019 року за період з 01 квітня 2019 року по 30 вересня 2019 року йому нарахована заробітна плата у розмірі 25200 грн. що за місяць складає 4200 грн.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про спроможність відповідача сплачувати аліменти саме в розмірі ј частин усіх видів його заробітку.

Суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів не врахував матеріальне становище платника аліментів, наявності на утриманні відповідача малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та непрацездатної матері ОСОБА_5 , яка є інвалідом третьої групи та пенсіонером.

З урахуванням обставин справи колегія суддів дійшла висновку, що аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання, слід визначити у розмірі 1/8 частини всіх видів доходу щомісячно, що є достатнім для забезпечення матеріальних потреб повнолітнього сина, який продовжує навчання.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції помилково застосував ч.2 ст. 182 СК України до вказаних правовідносин сторін.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на підставі ч.2 ст.182 СК України враховується судом при визначенні розміру аліментів на дитину.

Статтею 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття, що виключає можливість застосування до вказаних правовідносин ч. 2 ст. 182 СК України.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що посилання в рішенні суду на «але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку» є безпідставним.

Згідно з пунктами першим, четвертим частини першої статті 376 ЦПК України неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 12 грудня 2019 року - змінити.

Зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів, з 1/5 частини до 1/8 частини усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 22 жовтня 2019 року і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

В іншій частині рішення суду залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 25 березня 2020 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко