ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 681/1526/19
Провадження № 22-ц/4820/651/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 681/1526/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 11 січня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Понінківської селищної ради Полонського району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Понінківської селищної ради Полонського району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що його мати ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , працювала з 1944 по 1985 роки в колгоспі імені Куйбишева в с. Лодзянівка Полонського району, який у 1991 році було реорганізовано в Спілку селян власників «Надія», у 1996 році - у Колективне сільськогосподарське підприємство «Надія», а з 2000 року - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Добробут». Та, досягши пенсійного віку, пішла на пенсію. Позивач вважає, що його матір, як член КСП, мала право на земельну частку (пай) у цьому колгоспі, це право є спадковим майном, і позивач, як спадкоємець за законом, має право отримати його у спадщину. За життя ОСОБА_2 не отримувала сертифікат на земельну частку (пай).

А тому, позивач просив суд визнати за ним, як спадкоємцем першої черги за законом, право власності на спадкове майно його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме - право на отримання земельної частки (пай), яка складає 6,49 умовних кадастрових гектарів, та розташована на території Понінківської селищної ради Полонського району.

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 11 січня 2020 року в позові ОСОБА_1 до Понінківської селищної ради Полонського району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Вказує на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Посилається на те, що судом безпідставно не застосовано судову практику та позицію Верховного Суду, на яку посилався позивач. Також вказує, що оскільки його мати була пенсіонеркою колгоспу ім. Куйбишева і була такою на час перейменування цього колгоспу на Спілку селян власників «Надія», тобто станом на 1991 рік, відповідно вона була членом КСП і в подальшому її з членів КСП ніхто не виключав. Відповідно, на день смерті мати позивача мала право на земельну частку (пай), яке входить до складу спадщини. Проте, вказані обставини, які не заперечувались і відповідачем, безпідставно судом першої інстанції не були взяті до уваги.

У відзиві на апеляційну скаргу Понінківська селищна рада вважає, що судове рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства.

У зв`язку з чим, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що матір позивача ОСОБА_2 з 1944 по 1985 роки працювала в колгоспі імені Куйбишева (а.с. 6). З 1991 року - Спілка селян власників «Надія» (прот. № 1 від 26.01.1991), з 1996 року - Колективне сільськогосподарське підприємство «Надія», з 2000 року - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Добробут» (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (матір позивача) померла (а.с. 4).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 (батько позивача) (а.с. 5).

Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є позивач ОСОБА_1 .

29.10.1995 Понінківською селищною радою народних депутатів було видано КСП «Надія» с. Лодзянівки Полонського району Державний акт на право колективної власності на землю серії ХМ 22, згідно з яким у колективну власність передано 1140,5 га землі. До зазначеного акта додавався список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, куди ОСОБА_2 не було включено (а.с. 70-71). Обставина щодо невключення ОСОБА_2 до списку громадян-членів КСП визнавалась позивачем (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

24 жовтня 2000 року позивачем ОСОБА_1 отримано свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно з якими спадковим майном є майновий пай вартістю 657 грн., який належить ОСОБА_2 на підставі довідки, виданої ТОВ «Добробут» №81 від 18.10.2000, та майновий пай вартістю 3025 грн., який належить ОСОБА_3 на підставі довідки, виданої ТОВ «Добробут» № 82 від 18.10.2000 (а.с. 8-9).

Розпорядженням Полонської районної державної адміністрації № 384/2008-р від 09.09.2008 затверджено протокол розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки КСП «Надія» на території Понінківської селищної ради, в якому ОСОБА_2 також не була зазначена (а.с.10).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя не набула права на земельну частку (пай) у господарстві, а тому спадкоємець, в даному випадку позивач ОСОБА_1 , не вправі його успадкувати.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За змістом ст. ст. 22, 23 ЗУ України (в редакції 1990 року), особа набуває право на земельну частку (пай) за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Як роз`яснено у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК.

Відповідно до ст. 9 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), правоздатність громадянина (здатність мати цивільні права і обов`язки) виникає в момент народження і припиняється з смертю.

Матеріалами справи встановлено, що матір позивача, яка була членом колгоспу імені Куйбишева (з 1991 року - ССВ «Надія»), померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а сільськогосподарське підприємство, членом якого вона була отримало державний акт на право колективної власності на землю лише в жовтні 1995 року, тобто після її смерті. Виходячи з цього, ОСОБА_2 і не була включена і до списку громадян - членів КСП, відповідно і не набула права на земельну частку (пай) у господарстві. А тому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо безпідставності позовних вимог.

Не заслуговує на увагу посилання в апеляційній скарзі на отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , а саме на майновий пай, оскільки зазначене свідоцтво не є належним та допустимим доказом, в розумінні ст. ст. 77-78 ЦПК України, набуття останньою права на земельну частку (пай).

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 11 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 березня 2020 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай