Ухвала

26 березня 2020 року

м. Київ

справа № 643/2485/18

провадження № 61-4533ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року за заявою ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі

за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, ОСОБА_1 , про приведення об`єкта нерухомого майна у попередній стан,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою

про скасування вжитих ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27 березня 2018 року заходів забезпечення позову у справі

за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_2 , треті особи,

які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, ОСОБА_1 ,

про приведення об`єкта нерухомого майна у попередній стан.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 01 листопада

2019 року заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову, які були застосовані ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27 березня 2018 року, шляхом зняття заборони відчуження на нежитлову будівлю літера «АЯ-2»

по АДРЕСА_1 , загальною площею

122,0 кв. м.

Скасовано заходи забезпечення позову, які були застосовані ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27 березня 2018 року, шляхом зняття заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії (відчуження, дарування, продажу, застави та інші) щодо нежитлової будівлі літера «АЯ-2» по АДРЕСА_1 , загальною площею 122,0 кв. м,.

Постановою Харківського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року апеляційну скаргу Харківської міської ради задоволено.

Ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 01 листопада

2019 року скасовано.

У задоволені заяви ОСОБА_1 про скасування вжитих судом заходів забезпечення позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

05 березня 2020 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Як на підставу для скасування оскарженого судового рішення заявник вказує на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно

до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду

і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Згідно частини першої статті 394 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній

на час подання касаційної скарги) питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи,

а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання

про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити

у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;

3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги,

про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення,

про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження

за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову

в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими

або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Тобто перелік ухвал суду, які підлягають касаційному оскарженню окремо від рішення суду, чітко визначається процесуальним законом. У переліку ухвал суду першої інстанції, які підлягають касаційному оскарженню після

їх перегляду в апеляційному порядку, що визначений пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України, ухвала про скасування заходів забезпечення позову (пункт 4 частини першої статті 353 ЦПК України) відсутня.

Частиною другою статті 382 ЦПК України передбачено, що постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку

у випадках, передбачених цим Кодексом.

Ухвала суду першої інстанції про скасування заходів забезпечення доказів оскарженню у касаційному порядку не підлягає, а отже не може бути предметом перегляду у касаційному порядку і постанова суду апеляційної інстанції, прийнята за результатами апеляційного перегляду такої ухвали.

Процедура касаційного оскарження є передбачуваною, а практика Верховного Суду щодо допуску до касаційного перегляду ухвал суду першої інстанції - сталою.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Отже постанова Харківського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року, винесена за результатами перегляду ухвали Московського районного суду міста Харкова від 01 листопада 2019 року про скасування заходів забезпечення позову, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

У постанові від 04 лютого 2020 року Харківський апеляційний суд помилково зазначив про наявність у заявника права на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції у цій справі.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду

від 04 лютого 2020 року за заявою ОСОБА_1

про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_2 , треті особи,

які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, ОСОБА_1 , про приведення об`єкта нерухомого майна у попередній стан - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович