ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/2964/20
Провадження № 22-ц/4820/657/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю представника апелянтки Фанди Н.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/2964/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 04 лютого 2020 року ( ОСОБА_2 ) про відмову в забезпеченні позову.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянтки, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 до подання позову звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила суд встановити обов`язок управителя КП «Управляюча муніципальна компанія «Центральна» надати доступ до сміттєприйомних камер «Спецкомунтранс» та встановити обов`язок КП «Спецкомунтранс» по вивезенню побутових відходів, періодичністю один раз у тиждень за контейнерною схемою з спеціально обладнаного до 08.12.2019 року місця накопичення відходів (майданчику), розташованого на прилеглій території будинку по АДРЕСА_1 . Заявниця посилалася на те, що вона має намір подати до суду позов до КП «Управляюча муніципальна компанія «Центральна» про визнання незаконним рішення управителя про закриття сміттєпроводу у будинку АДРЕСА_1 та про визнання незаконною бездіяльності ХКП «Спецкомунтранс» щодо невиконання з 08.12.2019 року умов договорів про надання послуг поводження з побутовими відходами, в тому числі від 08.01.2020 року. ОСОБА_1 в своїй заяві посилається на п. 3 ч.1 ст. 150 ЦПК України та зазначає, що подальше неналежне виконання своїх обов`язків вищевказаними комунальними підприємствами щодо вивезення побутових відходів з будинку АДРЕСА_1 може призвести до утворення джерела інфекцій для всього міста та негативно вплинути на здоров`я, життя і працездатність мешканців зазначеного будинку.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 04 лютого 2020 року заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із цією ухвалою суду, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Апелянтка вказує, що саме такий засіб забезпечення позову вибрано, виходячи із скороплинності процесу розкладу твердих побутових відходів, що загнивають, розкладаються, розвіюються та розтікаються. Апелянтка зазначає, що вжиття вказаних нею заходів забезпечення позову не призводить до вирішення спору по суті, оскільки причини бездіяльності відповідача КП «Спецкомунтранс» у виді не вивезення побутових відходів від будинку позивача буде встановлено під час розгляду справи по суті. Крім того, ОСОБА_1 вказує, що суд першої інстанції при вирішення заяви прийшов до помилкового висновку про тотожність виду забезпечення позову із позовними вимогами, оскільки на момент винесення оскаржуваної ухвали позовна заява до суду подана ще не була. Зважаючи на викладене, апелянтка просить суд скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 04 лютого 2020 року та постановити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник КП УМК «Центральна» погоджується із висновками суду першої інстанції, просить оскаржуване судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Представник вказує, що в серпні 2018 року до міського голови звернулися мешканці житлового будинку по АДРЕСА_1 із заявою про антисанітарний стан сміттєвих контейнерів і на виконання звернення та вимог Закону України «Про відходи», Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» для забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення та роздільного збирання побутових відходів були побудовані підземні баки для сміття, як альтернатива сміттєпроводу. Крім того, представник зазначає, що відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті не допускається.

Представник апелянтки ОСОБА_1 ОСОБА_3 підтримала апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Представники ХКП «Спецкомунтранс» та КП «УМК «Центральна» до суду не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином; надіслали до суду заяви про слухання справи без їх участі.

Колегія суддів, заслухавши представника апелянтки та суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.

Відмовляючи в задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що заявлений ОСОБА_1 спосіб забезпечення позову є фактичним вирішенням справи без розгляду її по суті, що суперечить ч. 10 ст. 150 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Встановлено, що заявниця, при подачі заяви про забезпечення позову зазначала, що нею готується позов до КП «Управляюча муніципальна компанія «Центральна» про визнання незаконним рішення управителя про закриття сміттєпроводу у будинку АДРЕСА_1 та про визнання незаконною бездіяльності ХКП «Спецкомунтранс» щодо невиконання з 08.12.2019 року умов договорів про надання послуг поводження з побутовими відходами, в тому числі від 08.01.2020 року.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням учасників справи, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, тобто, не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову, а суд лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову, отже, вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідний вид забезпечення позову повинен стосуватися предмета спору.

Згідно частини 10 статті 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Встановивши, що обраний спосіб забезпечення позову не відповідає вимогам частини 10 статті 150 ЦПК України, суд першої інстанції зробив правильний висновок про те, що заявлений спосіб забезпечення позову є фактичним вирішенням справи без розгляду її по суті.

Посилання апелянтки на те, що суд не мав будь - яких обґрунтованих підстав для отримання висновку про тотожність виду забезпечення позову з позовними вимогами є такими, що не заслуговують на увагу, адже ОСОБА_1 в заяві про забезпечення позову зазначала про те, що нею готується позов до КП «Управляюча муніципальна компанія «Центральна» про визнання незаконним рішення управителя про закриття сміттєпроводу у будинку АДРЕСА_1 та про визнання незаконною бездіяльності ХКП «Спецкомунтранс» щодо невиконання з 08.12.2019 року умов договорів про надання послуг поводження з побутовими відходами, в тому числі від 08.01.2020 року.

І, крім того, 12.02.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького міськрайонного суду із позовом до КП УМК «Центральна», ХКП «Спецкомунтранс» та просила визнати незаконним рішення КП УМК «Центральна» про закриття сміттєпроводу у будинку по АДРЕСА_1 , зобов`язавши привести його у стан, який існував до 03.12.2019 року, поновивши його роботу. Та визнати незаконною бездіяльність ХКП «Спецкомунтранс» щодо не вивезення з 08.12.2019 року побутових відходів, зобов`язавши його вивозити побутові відходи з будинку по АДРЕСА_1 відповідно до укладених договорів з власниками квартир.

Та ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 19.02.2020 року прийнято цю позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 04.03.2020 року.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що заходи забезпечення позову за своїм змістом фактично є тотожними заявленим позовним вимогам, при цьому спір по суті судом не вирішений, тому в цьому разі може бути порушений принцип змагальності та диспозитивності сторін. У разі задоволення заяви про забезпечення позову, суд фактично вирішує позовні вимоги по суті.

Яким чином не застосування заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду про визнання незаконною бездіяльність та спонукання до вчинення дій ОСОБА_1 не зазначила.

Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, правильне застосування судом першої інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо його застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 04 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 25 березня 2020 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай