З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"26" березня 2020 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Сенько Л.Ю.,
за участі секретаря Даніловської А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в:
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що свої зобов`язання за договором №б/н від 22.01.2010 позивач виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі 1200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами відповідно до договору та станом на 02.12.2019 має заборгованість за кредитним договором. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк».
Представник позивача Гребенюк О.С. в поданих до суду клопотаннях просив суд розглянути позов до ОСОБА_1 у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення.
Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 29.01.2020 відкрито провадження по справі та призначено розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Одночасно роз`яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Як вбачається з поштових повідомлень, які повернулися на адресу суду, позивач та відповідач отримали копію ухвали про відкриття провадження. Відповідач також отримав копію позовної заяви разом з копіями доданих документів. Відзиву на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням ( викликом) сторін до суду від відповідача не надходило.
З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, клопотань сторін проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не подано.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено такі фактичні обставини.
22 січня 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк»( правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк») та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір, який складається з анкети - заяви, Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду», Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку.
Згідно укладеного договору, відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 1200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Для отримання платіжної картки відповідач заповнив анкету-заяву, в якій зазначив персональні дані, підтвердив факт ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанку, підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду», отримав кредитну картку (17-35).
В наданій довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду зазначено, що: базова відсоткова ставка в місяць становить - 2,5%; комісія за кредитне обслуговування у разі зняття готівкою у банкоматах і пунктах видачі готівки 4% у банкоматах і інших банках України 4%+5 грн., у закордонних банкоматах 4%+30 грн.; розмір щомісячних платежів (що включають плату за використання кредитних коштів у звітному періоді) 7% від заборгованості (але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості); ПЕНЯ=пеня(1) +пеня (2) де: пеня (1)+ (базова процентна ставка за договором)/30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту: пеня(2)=1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць нараховуються 1 раз в місяць за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше; штраф - 500 грн+5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, із врахування нарахованих і прострочених процентів і комісії.
Відповідач, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, погодився, що його заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами, складають договір про надання банківських послуг.
Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам.
Укладання договору здійснювалося за принципом укладання між банком і клієнтом договору приєднання. Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов.
Отже, за юридичною природою укладений між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем договір є договором приєднання, тобто договором, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.
Сторони передбачили умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих кредитом відсотків, пені та штрафів.
Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач надав належні та допустимі докази наявності між сторонами договірних відносин щодо нарахування відсотків за користування кредитом, пені та штрафу.
Письмові документи у виді анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в Приватбанку та Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів пільгового періоду» від 22 січня 2010 року, які долучені до позовної заяви, містять підпис відповідача, який підтверджує факт ознайомлення з ними та отримання кредитних коштів.
Позивачем доведено, що відповідач порушив умови укладеного договору, допустив несплату чергових платежів.
Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання перед позивачем, чим порушує умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась прострочена заборгованість.
Загальна заборгованість за кредитом становить 7322,12 грн. (за тілом кредиту - 6372,08 грн., 950,04 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625)
З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем доведено обґрунтованість вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Правові наслідки порушення зобов`язання передбачені статтею 611 ЦК України, згідно якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором.
Згідно правил статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Загальний розмір нарахованої неустойки становить 9596,42 грн. (пеня - 8314,58 грн., фіксована частина штрафу - 500 грн., процентна складова штрафу - 781,84 грн.).
Отже, сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Як зазначено в частині 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.
Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що всі обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості по тілу кредиту, відсотків нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, пені, а також штрафів, підтверджені матеріалами справи.
Позивач довів обґрунтованість усіх заявлених позовних вимог.
З урахуванням задоволення позову на користь позивача з відповідача слід стягнути судові витрати.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 280-283 ЦПК України, суд
в и р і ш и в:
Позов задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою згодою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя