Справа №521/4528/20
Провадження №2-з/521/86/20
Ухвала

27 березня 2020 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Тополева Ю.В., дослідивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

25 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 березня 2020 року вищевказану позовну заяву залишено без руху. Тобто, станом на сьогоднішній день провадження у справі не відкрито.

Разом з позовною заявою позивач подала заяву про забезпечення позову, в якій просила суд заборонити органам та суб`єктам державної реєстрації, які утворені та діють відповідно до Закону України «Про держану реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та державну реєстрацію обтяжень речових прав щодо квартири АДРЕСА_1 .

Дослідивши подану заяву, матеріали справи та надавши їм належну оцінку, суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних заходів, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог та застосовуються з метою недопущення вчинення відповідачем дій, направлених на фактичну неможливість виконання судового рішення.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При застосуванні відповідних заходів забезпечення позову слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов`язані із втручанням у внутрішню господарську діяльність юридичних осіб.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову позивач зазначає, що на даний час АТ «Укрсоцбанк» має об`єктивну можливість відчужити спірне майно, а тому позивач оспорює право власності АТ «Укрсоцбанк», враховуючи очевидність порушення АТ «Укрсоцбанк» процедури набуття права власності на іпотечне майно.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що АТ «Укрсоцбанк», яке на думку позивача має об`єктивну можливість відчужити спірне майно, не є стороною у справі, а тому суд вважає, що підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.

Вимоги до змісту та форми заяви про забезпечення позову містяться в ст. 151 ЦПК України. Всупереч положень ч. 6 ст. 151 ЦПК України в заяві відсутня пропозиція щодо зустрічного забезпечення.

Щодо доводів позивача стосовно відсутності підстав для застосування зустрічного забезпечення, суд вважає, що вони не заслуговують на увагу, адже норми ст. 154 ЦПК України врегульовано обов`язок суду застосувати заходи зустрічного забезпечення позову у визначених випадках, що ніяким чином не відноситься до обов`язку позивача зазначати у заяві про забезпечення позову пропозицію щодо зустрічного забезпечення, відповідно до ч. 6 ст. 151 ЦПК.

Крім того, на момент розгляду заяви про забезпечення позову провадження у справі не відкрито, тому суд вважає, що заяву подано передчасно та заборона на вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією прав на нерухоме майно може призвести до порушення прав та законних інтересів інших осіб.

За таких обставин, суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-153, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на протязі п`ятнадцяти днів з дня її повного складення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Ю.В. Тополева

27.03.20