Ухвала

27 березня2020 року

м. Київ

справа № 235/7220/18

провадження № 61-4365ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу комунального підприємства «Покровськводоканал» на постанову Донецького апеляційного суду від 29 січня 2020 року у цивільній справі за позовом комунального підприємства «Покровськводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з урахуванням 3% річних та інфляційних витрат, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Покровськводоканал» про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення пені та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року комунальне підприємство «Покровськводоканал» (далі - КП «Покровськводоканал») звернулось до суду з позовом до

ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті послуги з урахуванням 3% річних та інфляційних витрат. Посилаючись на те, що ОСОБА_1 ухиляється від сплати боргу за спожиті послуги з постачання питної води та приймання стічних вод, добровільно сплатити суму боргу відмовляється, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з 01 серпня 2015 року по 01 серпня 2018 року в сумі 10 213,45 грн, позивач просив стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням 3% річних від простроченої суми - 265,52 грн та встановленого індексу інфляції за весь період прострочення - 1 207,13 грн, всього в сумі 11 686,10 грн.

У березні 2018 року ОСОБА_1 подав зустрічний позов про зобов`язання КП «Покровськводоканал» здійснити опломбування засобу обліку води в його квартирі, стягнення пені та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування зустрічного позову зазначив, що у червні 2009 року він одержав від КП «Покровськводоканал» повідомлення про необхідність повірки лічильника води за адресою його місця проживання в строк до

01 липня 2009 року. Звернувся до КП «Покровськводоканал» із заявою про проведення демонтажу, повірки та монтажу лічильника води за рахунок коштів підприємства, в чому йому було відмовлено, у зв`язку з чим такі роботи він вимушений був робити власними силами та за власний рахунок. Після проведення повірки лічильника звернувся до контролера

КП «Покровськводоканал» із проханням опломбувати лічильник, на що отримав відповідь про необхідність оплатити за послуги з користування водою за чотири місяці в сумі понад 400 грн як користувач без лічильника. Вісім разів КП «Покровськводоканал» зверталось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього боргу за послуги з водопостачання та водовідведення, і кожен раз суд скасовував судові накази з посиланням на можливість звернення до суду з позовом. Лише в листопаді 2018 року КП «Покровськводоканал» звернулось до суду з позовом про стягнення з нього боргу, хоча лічильник до теперішнього часу залишається не опломбований. Стверджував, що на демонтаж, транспортування, оплата послуг по повірці, монтаж лічильника поніс витрати в сумі 500 гривень. Посилаючись у тому числі на частину п`яту статті 10 Закону України

«Про захист прав споживачів», просив стягнути з КП «Покровськводоканал» на свою користь пеню в розмірі 3% за кожен день прострочки невиконаних послуг в сумі 48 275 грн та на відшкодування моральної шкоди 15 000 грн.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області

від 19 вересня 2019 року позовні вимоги КП «Покровськводоканал» задоволено частково: стягнуто із ОСОБА_1 на користь

КП «Покровськводоканал» заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення за період з 12 жовтня 2015 року по 31 липня 2018 року включно в сумі 9 779,15 грн, 3% річних в розмірі 265,52 грн, інфляційні збитки в сумі 1 207,13 грн, а також на відшкодування сплаченого судового збору 1 696,45 грн. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено у зв`язку зі спливом строку позовної давності. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного суду від 29 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 вересня 2019 року в частині задоволення позовних вимог КП «Покровськводоканал» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги водопостачання, 3% річних та інфляційних витрат, а також в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання КП «Покровськводоканал» здійснити опломбування та повірку обліку приладу та стягнення пені, скасовано, в частині розподілу судових витрат змінено. У задоволенні позовних вимог КП «Покровськводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиті послуги водопостачання, 3% річних та інфляційних витрат відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до КП «Покровськводоканал» в частині зобов`язання вчинити певні дії задоволено, зобов`язано

КП «Покровськводоканал» здійснити за власний рахунок демонтаж, транспортування, повірку, монтаж та опломбування засобу вимірювальної техніки спожитої води в квартирі АДРЕСА_1 .

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до КП «Покровськводоканал» в частині стягнення пені за невиконання робіт відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

03 березня 2020 року КП «Покровськводоканал» засобами поштового зв`язку подало касаційну скаргу на постанову Донецького апеляційного суду від 29 січня 2019 року, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Як підставу для скасування оскарженого судового рішення заявник зазначає те, що висновок суду апеляційної інстанції про відсутність у КП «Покровськводоканал» правових підстав для відмови у здійсненні повірки та опломбування приладу обліку споживача, зобов`язання позивача здійснити повірку та опломбування лічильника води відповідача в його квартирі, не ґрунтується на нормах права та не відповідає обставинам справи. Крім того, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи КП «Покровськводоканал» в частині стягнення заборгованості за спожиті послуги водопостачання, 3% річних та інфляційних витрат, апеляційний суд в оскаржуваній постанові не зробив жодного висновку щодо вимоги про стягнення заборгованості за послуги з водовідведення. Звертає увагу, що апеляційним судом застосовано норми права, яка були відсутні на час виникнення спірних правовідносин та не врахована правова позиція Верховного Суду України, викладена у справі № 6-60цс15, згідно з якою КП «Покровськводоканал» не повинно нести відповідальності перед відповідачем у межах пред`явленого ним позову.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною першою статті 394 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено те, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи

від 07 лютого 1995 року, державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Європейський суд з прав людини у Рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії» (Zubac v.Croatia), № 40160/12) вказав на обмеженість доступу ratione valoris до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шамоян проти Вірменії» (Shamoyan v. Armenia).

Крім того Європейський суд з прав людини в Ухвалі щодо неприйнятності заяви № 26293/18 від 09 жовтня 2018 року у справі «Азюковська проти України» (Azyukovska v. Ukraine) зазначив, що застосування критерію малозначності справи у справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 1, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких

не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується.

Таким чином ціна позову КП «Покровськводоканал» становить 11 686,10 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого станом на 01 січня 2020 року (2 102 грн х 100 = 210 200 грн).

ОСОБА_1 подано зустрічний позов про захист прав споживачів, ціна позову в якому не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян.

Отже, для цілей ЦПК України, справа, на судове рішення у якій подана касаційна скарга, належить до категорії малозначних згідно закону (пункти 1, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Наявність випадків, передбачених підпунктами а) - г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України особою, яка подає касаційну скаргу, не доведено. Колегією суддів досліджено та взято до уваги: категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки КП «Покровськводоканал» подано касаційну скаргу на судове рішення ухвалене у малозначній справі; справу розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору; наявність випадків передбачених підпунктами а) - г) пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України особою, яка подає касаційну скаргу не доведено, а колегією суддів не встановлено, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою комунального підприємства «Покровськводоканал» на постанову Донецького апеляційного суду від 29 січня 2020 року в цивільній справі № 235/7220/18.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Шипович

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта