Єдиний унікальний номер 741/1452/17
Провадження № 6/741/4/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 19 лютого 2020 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Качан О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Носівського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Гопанчука В.М. про привід боржника ОСОБА_1 ,

встановив:

Начальник Носівського РВ ДВС Гопанчук В.М. звернувся до суду з цим поданням, мотивуючи його тим, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження АСВП № 59223214 з виконання виконавчого листа № 741/1452/17, виданого 6 листопада 2018 року Носівським районним судом Чернігівської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 48 790,41 грн. Станом на 4 лютого 2020 року боржником не вчиняються дії щодо виконання зазначеного виконавчого документа, до відділу ДВС боржник за викликами державного виконавця не з`являється, про причини неявки не повідомляє.

У зв`язку із цим начальник Носівського РВ ДВС Гопанчук В.М. просив вирішити питання про привід ОСОБА_1 до Носівського РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Начальник Носівського РВ ДВС Гопанчук В.М. у судове засідання не з`явився, в поданні просив розгляд подання провести без участі представника відділу.

Боржник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився.

Суд розглядає подання у відсутності представника Носівського РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) та боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

Відповідно до ст. 438 ЦПК України розшук боржника, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Частиною 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім, зокрема, постанов про відкриття виконавчого провадження, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Аналіз вказаних положень чинного законодавства дозволяє зробити висновок про те, що привід за своєю правовою природою є заходом процесуального примусу, що полягає у затриманні і примусовому доставленні особи задля забезпечення її участі у провадженні у випадках, якщо цю особу було належним чином викликано, але вона не з`явилася без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття.

Належним підтвердженням отримання особою виклику або ознайомлення з його змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання виклику, в тому числі і в поштовому повідомленні, будь-які інші дані, що підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Суду не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували належне повідомлення боржника про його обізнаність щодо відкриття виконавчого провадження, наявність заборгованості та виклик до виконавчої служби, поштових повідомлень, розписок про одержання виклику.

Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що застосування до боржника ОСОБА_1 приводу не відповідатиме визначеним ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» засадам здійснення виконавчого провадження щодо його справедливості, неупередженості та об`єктивності, а тому подання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1, 18, 28 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 259-261, 438 ЦПК України, суд,

постановив:

У задоволенні подання начальника Носівського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Гопанчука В.М. про привід боржника ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя О.В. Киреєв