Житомирський апеляційний суд
Справа №291/77/20 Головуючий у 1-й інст. Митюк О. В.
Категорія 69 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Шевчук А.М., Талько О.Б.

розглянувши у місті Житомирі в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу № 291/77/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ружинського районного суду Житомирської області від 06 лютого 2020 року, яка постановлена суддею Митюк О.В. в смт Ружин

в с т а н о в и в :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила розірвати шлюб укладений між сторонами 29 січня 2008 року та зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ружинського районного управління юстиції, актовий запис № 4.

Ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 06 лютого 2020 рокупозовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що оскаржуваною ухвалою її позовну заяву про розірвання шлюбу було повернуто на підставі п.7 ч.4 ст. 185 ЦПК України у зв`язку з тим, що до заяви не додані докази вжиття заходів досудового врегулювання спору, а саме звернення подружжя, яке не має дітей, до органу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про розірвання шлюбу. Вказує, що подружжя має право звернення до органу ДРАЦС, а не обов`язок. При цьому добровільної згоди між сторонами щодо розірвання шлюбу не досягнуто, з чоловіком тривалий час не спілкується та не підтримує жодних відносин. На даний час позивачу достеменно не відомо місце проживання чи місце перебування чоловіка, а тому подати спільну заяву до органів ДРАЦС подружжя не має можливості. У зв`язку з чим, питання про розірвання шлюбу за її заявою має розглянути саме суд.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 106 СК України подружжя, яке не має дітей, має право подати до державного органу реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Якщо один із подружжя через поважну причину не може особисто подати заяву про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, нотаріально засвідчену або прирівняну до неї, від його імені може подати другий з подружжя. Орган державної реєстрації актів цивільного стану складає актовий запис про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання такої заяви, якщо вона не була відкликана. Шлюб розривається незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Разом з тим, до позовної заяви не додані докази вжиття заходів досудового врегулювання спору, а саме звернення подружжя, яке не має дітей, до органу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про розірвання шлюбу. Відповідно до п.7 ч.4 ст. 185 ЦПК України заява повертається позивачу, зокрема у випадку коли до заява не додані докази вжиття заходів досудового врегулювання спору у випадку, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Проте такий висновок суду є помилковим виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем 29 січня 2008 року. В позовній заяві зазначила, що дітей від шлюбу не мають, фактично шлюбні стосунки сторони припинили в 2009 році та з цього часу почали проживати окремо. Останнім відомим місцем проживання відповідача є село Бистрик Ружинського району Житомирської області, а тому вона змушена звернутися до суду.

Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 СК України подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» роз`яснено, відповідно до ст. 104 СК шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя чи оголошення його померлим, а також шляхом його розірвання за заявою подружжя або одного з них судом чи органом реєстрації актів цивільного стану. Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених статтями 106, 107 СК. При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК.

Суд першої інстанції, повертаючи позову заяву позивачу через те, що до заяви не додані докази вжиття заходів досудового врегулювання спору, не звернув увагу, що у випадку відсутності дітей подружжя вправі подати заяву про розірвання шлюбу до органу реєстрації актів цивільного стану, однак, це не є їх обов`язком звертатися саме в даний орган і один з подружжя вправі звернутися безпосередньо до суду з позовом про розлучення, що не суперечить ч. 1 ст. 110 СК України.

Крім того, із змісту позовної заяви та апеляційної скарги вбачається, що добровільної згоди між сторонами щодо розірвання шлюбу не досягнуто, з чоловіком позивач тривалий час не спілкується та не підтримує жодних відносин. На даний час їй достеменно не відомо місце проживання чи місце перебування чоловіка, а тому подати спільну заяву до органів ДРАЦС подружжя не має можливості.

Однак, суд зазначене не врахував та прийшов до передчасного висновку про повернення позовної заяви позивачу через ненадання доказів звернення подружжя, яке не має дітей, із заявою про розірвання шлюбу в порядку ст. 106 СК України спочатку безпосередньо до органу ДРАЦС, оскільки у даному випадку таке вжиття заходів досудового врегулювання спору з урахуванням вищевказаних вимог закону не є обов`язковими.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З наведеного вбачається, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ружинського районного суду Житомирської області від 06 лютого 2020 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Судді