ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 року

м. Черкаси

Справа № 705/4845/19
Провадження № 22-ц/821/462/20
Категорія: 304090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Нерушак Л.В., Єльцова В.О.

за участю секретаря: Винник І.М.

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 листопада 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачкою Анкети-заяви б/н від 4 червня 2008 року.

За умовами кредитного договору позичальник ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 1200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Своїм підписом у заяві відповідачка підтвердила, що підписана нею заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» і «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http:privatbank.ua/terms/pages/70/ складає договір про надання банківських послуг.

У зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, зазначає банк, утворилася заборгованість, загальна сума якої на 31.08.2019 року становить 32785,02 грн., і яка складається із наступного : 1196,40 грн. - заборгованість за кредитом; 25093,78 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4695,55 - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1549,29 - штраф ( процентна складова).

Посилаючись на викладене та приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не приймає заходів, направлених на погашення існуючої заборгованості в добровільному порядку, зазначає АТ КБ «ПриватБанк», банк змушений звертатися за захистом порушених прав до суду і просив постановити рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у загальному розмірі 32785,02 грн. за кредитним договором б/н від 4 червня 2008 року, а такожпонесені банком судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 листопада 2019 рокупозовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» - задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 4 червня 2008 року в розмірі 1196,40 грн. /тіло кредиту/ та судові витрати в сумі 70,12 грн.

В іншій частині позову - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що в заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 4 червня 2008 року, копія якої додана позивачем до позовної заяви, процентна ставка, пеня, штрафи не зазначено. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримала в борг позичальник), стягнути також із ОСОБА_1 заборгованість по процентам за користування кредитом, заборгованість за пенею та комісією, штраф (фіксована частина), штраф (процентна складова), а також понесені банком судові витрати.

При цьому, суд першої інстанції послався на те, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка ОСОБА_1 та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Крім цього, долучені до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг не містить підпису позичальника, тому суд дійшов висновку, що їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 4 червня 2008 року шляхом підписання ОСОБА_1 письмової заяви -анкети.

Крім того, суд враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, прийшов до висновку про необхідність стягнення із ОСОБА_1 на користь банку існуючої заборгованості за кредитним договором б/н від 4 червня 2008 року у розмірі 1196,40 грн., що є заборгованістю по тілу кредиту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 15 січня 2020 року, АТ КБ «ПриватБанк» вважаючи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції винесене із грубим порушенням норм матеріального і процесуального права, при недостатньо повному дослідженні письмових доказів та дійсних обставин, що мають значення для справи, просило суд скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 листопада 2019 рокув частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення із позичальника ОСОБА_1 на користь банку відсотків та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк»; в іншій частині судове рішення залишити без змін, а також стягнути з відповідачки в повному обсязі понесені банком судові витрати по справі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було прийнято до уваги, що договір у встановленому законом порядку відповідачкою ОСОБА_1 не оспорювався та не визнавався недійсним, як не оспорювався і сам факт укладення кредитного договору, що свідчать про те, що ОСОБА_1 повністю погодилася з усіма умовами цього договору.

Крім того, АТ КБ «ПриватБанк» у своїй апеляційній скарзі зазначає, що під час підписання анкети -заяви 4 червня 2008 року відповідачка ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку щодо умов кредитування. Вважає, що відсутність підпису відповідачки на Умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, оскільки суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких, висловивши певним чином згоду на них.

Підписана відповідачкою разом із заявою довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду, фактичне користування ОСОБА_1 кредитними коштами та здійснення позичальницею погашення заборгованості, є підтвердженням повної згоди відповідачки як з формою договору, так і безпосередньо із його істотними умовами.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 31 січня 2020 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» у даній справі було залишено без руху.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 17 лютого 2020 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 2 березня 2020 року розгляд апеляційної скарги призначено у порядку спрощеного провадження на 24 березня 2020 року.

Фактичні обставини справи

4 червня 2008 року ОСОБА_1 було підписано заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. У вказаній заяві зазначено, що підписант згоден з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між клієнтом і банком договір про надання банківських послуг.

До кредитного договору банком додано копію заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», яка підписана сторонами, довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна»: витяг з Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку.

Як вбачається із вищевказаної заяви, остання містить фактично анкетні дані ОСОБА_1 , підпис позичальниці та датована 4 червня 2008 року. В даній заяві вказано валюту кредиту -гривню; суму кредитного ліміту - 1200 грн. та базову процентну ставку по кредиту в місяць на залишок заборгованості, що складає - 2,5%.

На обґрунтування фактичної суми заборгованості, позивачем по справі АТ КБ «ПриватБанк» надано суду розрахунок заборгованості за договором б/н від 4 червня 2008 року, укладеного між ПриватБанк та клієнтом - ОСОБА_1 , з якого вбачається, що загальна сума заборгованості відповідачки по кредиту становить -32 785,02 грн, і складається із наступного : 1196,40 грн. - заборгованість за кредитом; 25093,78 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4695,55 грн-заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг - 1799,29 грн.

Також банком надана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписана 4 червня 2008 року особисто ОСОБА_1 .

Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до пункту 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Судом встановлено, що 4 червня 2008 року відповідачкою ОСОБА_1 було підписано заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, у якій заповнено графи особистих даних (а.с. 8). У зазначеній заяві містяться відомості в графі вибору кредитних картки - «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», а у графі бажаного кредитного ліміту встановлена сума 1200 грн. При цьому, зазначена заява містить базову процентну ставку за кредитом 2,5% на місяць на залишок заборгованості.

Також у вказаній заяві зазначено, що підписант згоден з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між клієнтом і банком договір про надання банківських послуг.

Згідно з довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписаною 4 червня 2008 року ОСОБА_1 , остання погодилась із відсотками за користування кредитом.(а.с.9).

Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦПК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди - ст. 638 ЦК України.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі - ч. 1 ст. 1055 ЦК України.

За статтями 526 та 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованою договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Особливостями договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Виходячи з позовних вимог, саме про такий договір зазначав банк.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Як вбачається із матеріалів справи, а саме підписаної ОСОБА_1 заяви-анкети від 4 червня 2008 року б/н сторонами кредитного договору було визначено базову процентну ставку по кредиту в місяць на залишок заборгованості, що складає - 2,5%. Банк, пред`являючи вимоги про погашення існуючої заборгованості по кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримала в борг позичальник), також стягнути із ОСОБА_1 на свою користь заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами, саме посилаючись на наявність існуючої домовленості між сторонами стосовно цієї суттєвої умови кредитного договору, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 в заяві-анкеті.

Виходячи із даної процентної ставки, банк надав на адресу суду першої інстанції детальний розрахунок, згідно якого заборгованість позичальниці ОСОБА_1 по процентам становить 25093,78 грн.

Будь-яких доказів, які б спростовували наявність такої заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, або її конкретний розмір, матеріали справи не містять.

Погоджуючись із правильністю висновків суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення вимогАкціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в частині стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором (тіло кредиту), апеляційний суд не може погодитися із висновками суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог банку в частині стягнення із ОСОБА_1 відсотків за користування кредитними коштами в розмірі - 25093,78 грн. за кредитним договором б/н від 4 червня 2008 року, тому в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає до скасування із ухваленням нового про задоволення вимог банку в цій частині.

В решті рішення суду першої інстанції є законним і обгрунтованим, апеляційний суд погоджується із висновками суду, що вимоги банку про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів є безпідставними через відсутність передбаченого обов`язку позичальниці ОСОБА_1 по їх сплаті АТ КБ «Приватбанк» у заяві від 4 червня 2008 року, оскільки Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, а також інформація, що міститься на банківському сайті, не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

У відповідності до вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 листопада 2019 року в частині відмови у стягненні із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» відсотків за користування кредитом підлягає до скасування із винесенням в цій частині нового рішення.

Відповідно до вимог ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції , не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційний суд зробив висновок про скасування рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області в частині, що стосується стягнення відсотків за користування кредитом в сумі 25093,78 грн., то судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції покладаються на відповідачку пропорційно задоволеним вимогам (76,54%) , що у грошовому виразі складає 1470,34 грн.

Судові витрати, понесені АТ КБ «ПриватБанк» у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, підлягають пропорційно відшкодуванню із ОСОБА_1 у сумі 2205,51 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 листопада 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - скасувати в частині відмови в стягненні із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» відсотків за користування кредитними коштами.

Постановити в цій частині нове рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відсотки за користування кредитними коштами в сумі 25 093,78 грн.

В іншій частині рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 листопада 2019 року у зазначеній справі - залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору за подання позивачем позовної заяви в сумі 1470,34 грн. та витрати по сплаті судового збору за подання позивачем апеляційної скарги в сумі 2205, 51 грн., всього в сумі 3675,85 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.В. Нерушак

В.О. Єльцов