Ухвала

Іменем України

24 березня 2020 року

м. Київ

справа № 760/28922/18

провадження № 61-4176ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Курило В. П.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Маселко Роман Анатолійович, на ухвалу Київського апеляційного суду від 31 січня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Солом`янський районний суд м. Києва рішенням від 15 березня 2019 року позов задовольнив. Шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2168 від 24 грудня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , розірвав.

У березні 2019 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про виправлення описки в рішенні Солом`янського районного суду м. Києва від 15 березня 2019 року та просив зазначити правильно у мотивувальній частині рішення абзац з текстом «Неповнолітні діти сторін залишаються проживати з матір`ю» на абзац наступного змісту: «Позивач приймає особисту безпосередню участь у вихованні дітей. Спір між сторонами про місце проживання дітей на час розгляду справи відсутній.»

Солом`янський районний суд м. Києва ухвалою від 03 травня 2019 року заяву задовольнив частково. Виправив описку в абзаці 13 мотивувальної частини рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 15 березня 2019 року та зазначив: «Спір між сторонами про місце проживання дітей на час розгляду справи відсутній», замість «Неповнолітні діти сторін залишаються проживати разом з матір`ю». В іншій частині заяви відмовив.

У грудні 2019 року не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції представник відповідача ОСОБА_1 - Маселко Р. А. подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 03 травня 2019 року з посиланням на те, що ОСОБА_1 раніше не оскаржувала дану ухвалу, оскільки була фізично позбавлена такої можливості. Вказував, що у квітні 2019 року ОСОБА_2 самовільно, протиправно та з порушенням усіх норм відібрав у ОСОБА_1 молодшу дочку, заблокував можливість бачитися з нею та брати участь у її вихованні. Після цього ОСОБА_1 була вимушена витрачати увесь свій час і сили на спроби захистити свої права та права своєї малолітньої дитини. Неодноразово подавала заяви до поліції, служби у справах дітей та інші органи, проводила експертизи, шукала місцезнаходження дочки, виїжджала по можливих місцях її перебування, пред`явила позов про визначення місця проживання дитини (справа № 760/15413/19) та вживала інші заходи, які займали весь її час та дуже морально виснажували. Зазначав, що ОСОБА_1 довелося двічі змінювати адвокатів, які представляли її інтереси.

Київський апеляційний суд ухвалою від 03 січня 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Маселка Р. А. на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 03 травня 2019 року залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме - заявнику слід було зазначити інші поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 03 травня 2019 року за період з 21 травня 2019 року до 16 грудня 2019 року і зазначити докази, що підтверджують вказані обставини, та встановлено для виконання вищевказаних недоліків строк десять днів з дня вручення ухвали, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.

У січні 2020 року представник ОСОБА_1 - Маселко Р. А. подав до апеляційного суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 03 травня 2019 року посилаючись на те, що ОСОБА_1 об`єктивно не могла своєчасно подати апеляційну скаргу, зважаючи на одразу декілька поважних причин, а саме: велику кількість юридичних дій, які ОСОБА_1 самостійно та за допомогою своїх представників вимушена була вчиняти для повернення дитини, що вимагали значних часових та ресурсних затрат, а також тягнули за собою цілий комплекс інших дій (підготовчі, узгодження, опрацювання відповідей, підготовка нових звернень, участь у засіданнях, відвідування різних органів, проходження обстежень тощо); вимушена зміна постійного місця проживання та втрата доступу до матеріалів справи; необхідність приділяти більше часу старшій дочці, яку свавільно, без підготовки та без врахування її думки, вперше в житті на такий тривалий термін позбавлено можливості проживання та спілкування з молодшою сестрою, що стало однією з головних причин пропуску строку для подання апеляційної скарги; моральна шкода, яка заподіяна самій відповідачці, а саме - свавільне розлучення ОСОБА_1 з молодшою дочкою, що є порушенням основоположного права матері бути разом зі своєю дитиною, що заподіяло їй істотної моральної травми, порушило її звичайний життєвий устрій та нормальні життєві зв`язки, змушує жити у постійній тривозі та пошуку шляхів повернення дитини.

Київський апеляційний суд ухвалою від 31 січня 2020 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - Маселка Р. А. на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 03 травня 2019 року.

02 березня 2020 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Маселко Р. А., подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 31 січня 2020 року і направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, апеляційний суд обмежив можливість ОСОБА_1 на ефективний судовий захист, право на апеляційне оскарження та справедливий суд, оскільки не взято до уваги поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

За правилами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Апеляційним судом встановлено, що 26 березня 2019 року представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав до суду першої інстанції заяву про виправлення описки.

08 квітня 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Чунжин В. С. подав заперечення на зазначену вище заяву.

23 квітня 2019 року представник ОСОБА_1 адвокат Озерова М. С. подала заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

21 травня 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 ознайомилася з матеріалами справи.

ОСОБА_1 , на підставі довіреності, строк дії якої закінчується 21 грудня 2021 року, уповноважила представляти її інтереси декілька представників а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , та адвокатів Чунжина В. С. і Озерову М. С. , які представляли її інтереси на підставі ордерів.

З апеляційною скаргою представник ОСОБА_1 - Маселко Р. А. на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 03 травня 2019 року звернувся лише 17 грудня 2019 року.

Апеляційний суд, застосувавши положення статті 358 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки, як встановлено апеляційним судом, заявник не навела інших поважних причин пропуску строку, крім тих, яким вже була надана оцінка судом апеляційної інстанції та визнані неповажними.

В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Згідно з усталеною практикою, викладеною в рішеннях Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

Поновлення процесуального строку за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Аргументи касаційної скарги по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції щодо встановлення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. Правильне застосування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо його застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Враховуючи викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки оскаржувана ухвала Київського апеляційного суду від 31 січня 2020 року є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням норм права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись пунктом 1 частини другої та частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Маселко Роман Анатолійович, на ухвалу Київського апеляційного суду від 31 січня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. П. Курило