Постанова

Іменем України

27 березня 2020 року

м. Київ

справа № 522/16886/14-ц

провадження № 61-42461св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 04 квітня 2018 року у складі судді Комлевої О. С.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (далі - Закон України № 460-IX).

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»

(далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до

ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що 25 вересня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), та ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 400 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,3 % річних строком

з 25 вересня 2006 року по 25 вересня 2026 року.

На забезпечення виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, 25 вересня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого остання передала в іпотеку нерухоме майно - чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимог за кредитами, у тому числі за зобов`язанням, яке виникло на підставі договору про надання споживчого кредиту від 25 вересня 2006 року, укладеного з ОСОБА_1 .

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором, станом на 05 серпня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 9 134 086,14 грн, з яких: заборгованість за кредитним договором (за відсотками) - 99 561,54 грн; заборгованість за додатковою угодою (за кредитом) - 4 386 034,21 грн; та заборгованість за додатковою угодою (за відсотками) - 4 648 490,38 грн.

Посилаючись на вищевказане, ПАТ «Дельта Банк» просило суд у рахунок виконання основного зобов`язання зі сплати заборгованості у розмірі 9 134 086,14 грн за договором про надання споживчого кредиту

від 25 вересня 2006 року звернути стягнення на предмет

іпотеки - чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання за ним права власності.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 25 серпня

2016 року (у складі судді Домусчі Л. В.) у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що, оскільки умовами договору іпотеки не передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку шляхом визнання за іпотекодержателем права власності, тому підстави для задоволення позову відсутні. Крім того, визнання та реєстрація права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, на підставі рішення суду Законом України «Про іпотеку» не передбачено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ПАТ «Дельта Банк» оскаржило його в апеляційному порядку.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 04 квітня 2018 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 25 серпня

2016 року відмовлено на підставі частини другої статті 358 ЦПК України

(тут і далі - у редакції, що діяла до набрання чинності Законом України

№ 460-IX).

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного рішення суду першої інстанції, що є безумовною підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати ухвалу апеляційного суду і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкритті апеляційного провадження у справі, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач не був повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи, призначений на 25 серпня 2016 року за адресою свого офіційного місцезнаходження, тобто місцезнаходження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк».

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази направлення та отримання ПАТ «Дельта Банк» копії рішення суду першої інстанції.

Таким чином, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд порушив право позивача на доступ до правосуддя та ефективний спосіб захисту своїх прав.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на касаційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

З матеріалів справи вбачається, що 25 вересня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк»,

та ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 400 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом

у розмірі 10,3 % річних строком з 25 вересня 2006 року по 25 вересня

2026 року.

На забезпечення виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, 25 вересня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого остання передала в іпотеку нерухоме майно - чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимог за кредитами, у тому числі за зобов`язанням, яке виникло на підставі договору про надання споживчого кредиту від 25 вересня 2006 року, укладеного з ОСОБА_1 .

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором, станом на 05 серпня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 9 134 086,14 грн, з яких: заборгованість за кредитним договором (за відсотками) - 99 561,54 грн; заборгованість за додатковою угодою (за кредитом) - 4 386 034,21 грн; та заборгованість за додатковою угодою (за відсотками) - 4 648 490,38 грн.

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 25 серпня

2016 року у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, 22 березня 2018 року ПАТ «Дельта Банк» оскаржило його в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 04 квітня 2018 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Дельта Банк» на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 25 серпня

2016 року відмовлено на підставі частини другої статті 358 ЦПК України.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, третьої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу. Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення з апеляційною скаргою) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно з частиною першою статті 354 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення з апеляційною скаргою) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частиною другою другої статті 358 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення з апеляційною скаргою) передбачено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що поновлення процесуального строку зі спливом зазначеного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (рішення від 03 квітня 2008 рок, заява

№ 3236/03).

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії»,

від 27 липня 2003 року, заява № 52854/99). При цьому суд постановив, що, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Апеляційний суд установив, що ПАТ «Дельта Банк» звернулося до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції 22 березня 2018 року.

У статті 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

При цьому суд достовірно встановив, що ПАТ «Дельта Банк» було обізнано про розгляд справи в суді першої інстанції, яке призначене на 25 серпня 2016 року. Аргументів про існування обставин непереборної сили в апеляційній скарзі він не навів.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР).

Як вбачається з ЄДРСР, вступна та резолютивна частини рішення Приморського районного суду міста Одеси від 25 серпня 2016 року надіслано судом 25 серпня 2016 року, зареєстровано у ЄДРСР - 29 серпня 2016 року, оприлюднено - 31 серпня 2016 року.

Повний текст рішення суду першої інстанції надіслано судом 31 серпня

2016 року, зареєстровано у ЄДРСР - 02 вересня 2016 року, оприлюднено - 02 вересня 2016 року.

Встановивши, що апеляційна скарга подана після спливу річного строку з дня оприлюднення повного тексту рішення суду першої інстанції (02 вересня 2016 року) за відсутності обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення з апеляційною скаргою) право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня

2010 року, заява № 19164/04).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Загальновизнане положення про дію цивільних процесуальних норм у часі передбачає, що незалежно від часу відкриття провадження у справі, при здійсненні процесуальних дій застосовується той процесуальний закон, який діє на момент здійснення таких дій.

Отже, процесуальний строк, зазначений у частині другій статті 358 ЦПК України при відсутності винятків, може бути поновлений, а процедура апеляційного оскарження визначається на момент ухвалення судових рішень, а не на момент подачі апеляційної скарги.

Аналогічний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Разом з тим, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справах «Олександр Шевченко проти України», від 26 квітня 2007 року, заява

№ 8371/02, «Трух проти України», від 14 жовтня 2003 року, заява

№ 50966/99).

У рішенні в справі «Каракуця проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

При таких обставинах суд апеляційної інстанції, врахувавши вимоги наведених норм закону, перевіривши доводи позивача, на які він посилався як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження, дійшов правильного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі частини другої статті 358 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги про те, що позивач не був повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи, призначений на 25 серпня 2016 року за адресою свого офіційного місцезнаходження, тобто місцезнаходження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», колегія суддів не бере до уваги з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про витребування доказів на підставі статті 137 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи у суді першої інстанції).

Ухвалою Приморського районного суду міста Києва від 14 липня 2016 року клопотання ОСОБА_1 задоволено. Витребувано у ПАТ «УкрСиббанк» додаткову угоду про зміну номеру кредитного договору з № 00 на № 1, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1

та виписку з рахунку за кредитним договором № 00, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 . Зобов`язано ПАТ «УкрСиббанк» надати інформацію до Приморського районного суду міста Одеси

до 25 серпня 2016 року.

Також в матеріалах справи міститься розписка про слухання справи, яка призначена на 25 серпня 2016 року.

Копія ухвали суду від 14 липня 2016 року та повістка про виклик до суду у судове засідання, призначене на 25 серпня 2016 року, надіслана на адресу ПАТ «Дельта Банк» (вулиця Щорса, 36б, місто Київ), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке отримано представником позивача Бельцовою О. В. 21 липня 2016 року (а. с. 203).

Таким чином, ПАТ «Дельта Банк» було повідомлено належним чином про дату, час та місце судового засідання, яке було призначене на 25 серпня 2016 року.

Проте, позивач не виявив належної зацікавленості у розгляді його справи, заяву про розгляд справи за його відсутністю саме в цю дату не надав. Однак, в матеріалах справи міститься заява від 05 жовтня 2015 року про розгляд справи за його відсутності, в якій ПАТ «Дельта Банк» просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а. с. 96).

У серпні 2016 року на виконання вимог ухвали суду від 14 липня 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» надіслало заяву, в якій зазначило, що не має можливості надати вказані в ухвалі суду документи у зв`язку з відступленням права вимоги за вказаним кредитним договором.

Відповідно до довідки Приморського районного суду міста Одеси судове засідання, призначене на 25 серпня 2016 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі.

Також посилання в касаційній скарзі на те, що повістка про слухання справи на 25 серпня 2016 року повинна була бути надіслана на адресу офіційного місцезнаходження банку, тобто місцезнаходження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» (бульвар Дружби Народів, 38, місто Київ), не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи наявні процесуальні документи, які надсилались на адресу: вулиця Щорса, 36б, місто Київ, а також розписки про належне повідомлення про дату, час та місце судових засідань представника

ПАТ «Дельта Банк» Матвєєва В. Ю.

Матеріали справи свідчать, що представник банку повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Наведенні в касаційній скарзі доводи Верховним Судом відхиляються, оскільки судом апеляційної інстанції не порушено норми процесуального права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 04 квітня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська А. І. Грушицький В. В. Сердюк