Справа № 569/2184/20
27 березня 2020 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Першко О.О.,
секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики,
ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (надалі - відповідач) в якому просить стягнути з відповідача на її користь кошти за договором позики в сумі 351 000 грн. Позовну заяву мотивує тим, що 23 лютого 2017 року між нею та відповідачем було укладено договір позики, згідно умов якого нею було передано відповідачу у позику грошові кошти у сумі 351 000 грн. на строк до 28 грудня 2017 року. Однак, взяте на себе зобов`язання відповідач не виконав, зустрічі з нею уникає, а тому вона змушена звернутися до суду.
В судове засідання позивач не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. 27 березня 2020 року подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов просить задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду, враховуючи, що його місце проживання невідоме, був повідомлений належним чином, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав і позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача.
Разом з поданням позовної заяви позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в задоволенні якої, ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 10 лютого 2020 року, відмовлено.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.
Як встановлено, 23 лютого 2007 року між ОСОБА_1 (позикодавцем) та ОСОБА_2 (позичальник) укладено нотаріально посвідчений договір позики (далі - договір) відповідно до якого позивач передала під час укладення цього договору у власність відповідачу грошові кошти у сумі 351 000 грн. 00 коп., що станом на 23 лютого 2017 року згідно курсу обмінних пунктів м. Рівне становить 13 000 дол. США, а відповідач прийняв до підписання цього договору у власність від позивача грошові кошти у сумі 351 000 грн. 00 коп., що станом на 23 лютого 2017 року згідно курсу НБУ становить 13 000 дол. США (а.с.4).
Пунктом 3 договору передбачено, що зазначені вище грошові кошти у сумі, що становитимуть 351 000 грн. 00 коп., що станом на день повернення позики, згідно курсу обмінних курсів міста Рівне становитимуть 13 000 дол. США відповідач зобов`язується повернути позивачу повністю до 28 грудня 2017 року, про що позикодавець зобов`язується надати нотаріально засвідчену заяву про повний розрахунок по даному договору.
Викладене вище свідчить, що договір позики було укладено відповідно до вимог статті 1047 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якою передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку встановлені договором. При цьому, згідно з частиною третьою статті 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Як вбачається з позовної заяви відповідач грошові кошти, отримані в якості позики, взагалі не повертав, у матеріалах справи будь-які докази, що свідчили б про повернення відповідачем позики, відсутні. Вказане свідчить про порушення відповідачем умов вказаного договору.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно частини другої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Оскільки в ході судового розгляду з`ясовано, що відповідач свої зобов`язання за укладеним між ним та позивачем договором позики від 23 лютого 2017 року не виконав, отримані в якості позики грошові кошти позивачу не повернув, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача отриманих за вказаним вище договором грошових коштів у розмірі 350 000 грн. 00 коп., отже позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пунктів 1, 4 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви майнового характеру, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3 510 грн., а за подання заяви про забезпечення позову сплачено судовий збір в розмірі 420 грн. 40 коп.
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 10 лютого 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики відмовлено.
Таким чином, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею судові витрати на сплату судового збору у розмірі 3 510 грн. 00 коп.
Керуючись статями 526, 527, 530, 533, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, статями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 23 лютого 2017 року в розмірі 351 000 (триста п`ятдесят одна тисяча) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 3 510 (три тисячі п`ятсот десять) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач ОСОБА_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повне судове рішення складено 27 березня 2018 року.
Суддя О.О. Першко