Справа № 495/8151/19
№ провадження 2/495/812/2020
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

31 березня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Іванченко А.С.,

справа № 495/8151/19,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород Дністровському в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемсервіс" до ОСОБА_1 , Приватного підприємства "Дронченко", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Комунального підприємства Новоселівської сільської ради "Регіональне бюро державної реєстрації", ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» про визнання протиправними та скасування рішень про реєстрацію права власності, визнання недійсними договорів купівлі - продажу та усунення перешкод у користуванні майном,

В С Т А Н О В И В:

05 вересня 2019 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Авторемсервіс", звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 ; Приватного підприємства "Дронченко"; ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ; Комунального підприємства Новоселівської сільської ради "Регіональне бюро державної реєстрації", ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації», про визнання протиправними та скасування рішень про реєстрацію права власності, визнання недійсними договорів купівлі - продажу та усунення перешкод у користуванні майном, просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора, визнати недійсним договори купівлі-продажу, зобов`язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні майном шляхом демонтування /знесення/ будівель кафе, стягнути судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ТОВ «Авторемсервіс» є орендарем земельної ділянки площею 0,215 га та власником розташованих на ній будівель та споруд бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , всупереч діючих будівельних, санітарних, протипожежних норм і правил самочинно зведені споруди впритул земельної ділянки та будинків відпочинку належних позивачу, що грубо порушує чинне законодавство, а також права та інтереси «Авторемсервіс».

Він неодноразово звертався до голови Затоківської селищної ради з вимогами вжити заходів щодо припинення діяльності самочинно споруджених « ІНФОРМАЦІЯ_2 з ІНФОРМАЦІЯ_3 » та «будівлі магазину», проте вказані вимоги залишились без реагування.

Згодом ним було з`ясовано, що заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.11.2013 року було задоволено позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та визнано за кожним право власності на будівлю кафе з літнім майданчиком.

Надалі, 14.01.2014 року судом було винесено ухвалу про виправлення описки, якою фактично додатково визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 право власності на три вбиральні, які влаштовані самочинно прямо в пляжній зоні.

З технічних паспортів вбачався зафіксований факт самочинного спорудження відповідачами «будівель кафе з майданчиками», при цьому площа цих кафе складає по 8 кв.м., а самі «будівлі» виконані з металевих каркасів, обшитих пластиком.

Також наявні матеріали свідчили про те, що Затоківський селищний голова від імені виконкому виніс три рішення, якими присвоєно юридичні адреси зазначеним самочинним конструкціям.

При цьому сам голова не досліджував питання наявності дозвільної документації та їх будівництво та не встановлював володільця відповідної ділянки і її правовий статус.

Дізнавшись про вказані неправосудні рішення, які стосуються прав і охоронюваних інтересів товариства, він оскаржив їх до апеляційного суду.

Постановою Одеського апеляційного суду від 11.07.2019 року, рішення Білгород-Дністровського міськрайоного суду Одеської області від 18.11.2013 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відмовлено.

Також постановою апеляційного суду від 11.07.2019 року скасовано ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.01.2014 року про виправлення описки.

Згідно висновків Одеського апеляційного суду, три спірні споруди є самочинно побудованими у відсутність належних дозволів, узгоджених проектів будівництва кафе з істотними порушеннями протипожежних норм та у відсутність доказів введення в експлуатацію.

Посилаючись на ст. 376 ЦК України вказував, що правових підстав для визнання права власності на самочинно збудовані спірні об`єкти та їх подальшої експлуатації не існує, останні підлягають знесенню.

Наполягаючи на порушенні своїх прав та інтересів приєднав висновок судового експерта судово-будівельно-технічної експертизи.

Однак, відповідачі розуміючи невідворотність скасування завідомо правосудного рішення від 18.11.2013 року та ухвали від 14.01.2014 року здійснили відчуження спірних споруд.

Зокрема, ОСОБА_1 передав до статутного капіталу ПП «Дронченко» на підставі акту приймання-передачі від 08.10.2018 року будівлю кафе з літнім майданчиком по АДРЕСА_1 .

Спірним рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43492288 від 16.10.2018 року реєстратором КП Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» право власності на будівлю зареєстровано на ПП «Дронченко».

ОСОБА_2 , у свою чергу, переоформив незаконно набуте право власності на спірну будівлю кафе по АДРЕСА_1 на ОСОБА_3 .

Спірне рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43490988 від 16.10.2018 року прийнято реєстратором КП Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації».

ОСОБА_4 05.07.2017 уклав з ОСОБА_5 два договори купівлі-продажу, за якими продав останньому дві 1/2 частини спірної споруди кафе по АДРЕСА_1 .

Надалі, державним реєстратором Одеської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 37470428 від 09.10.2017 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на будівлю кафе.

Таким чином, оскільки покладені в основу рішень про державну реєстрацію прав власності на спірні споруди за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_4 заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.11.2013 року та ухвала від 14.01.2014 року скасовані постановами Одеського апеляційного суду від 11.07.2019 року, тому не існувало жодної правової підстави для реєстрації прав власності на спірні споруди за вказаними особами.

Окрім того, спірні рішення прийняті державними реєстраторами без надання останнім документів, що відповідно до вимог законодавства, засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту, та за відсутності у набувачів прав документів, що б посвідчували речові права на земельну ділянку.

За вказаних вище підстав, у їх сукупності, він і звернувся до суду з даним позовом.

13 вересня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та вона призначена до підготовчого судового розгляду.

30 вересня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду в задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову було відмовлено.

11 жовтня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті.

Позивач в судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, згідно письмової промови його представника наполягає на недоведеності порушеного права та інтересу позивача в результаті укладання спірних правочинів, та відсутності обґрунтування та доведеності які майнові та немайнові права позивача будуть відновлені в разі визнання недійсними спірних договорів.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, згідно письмової промови його представника, посилаючись на норми права вказував, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливо лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Також зазначив, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, саме відповідний орган державної влади може звертатись з позовом про знесення самочинного будівництва, й те лише після відмови особи, яка здійснила (здійснює) будівництво від проведення відповідної перебудови або неможливості такого.

Також зазначив, що як на підставу задоволення позову позивач посилається виключно на висновок експерта № 12/06 від 12.06.2018 року.

Разом з тим, він не може бути взятий до уваги судом в якості належного доказу, оскільки в ньому не вказано, що він підготовлений для подання до суду та у ньому відсутнє посилання про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність.

З вказаних вище підстав, просив відмовити в задоволені позову ТОВ «Авторемсервіс».

Відповідач ПП «Дронченко», ОСОБА_3 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, від їх представника до суду надійшла заява з проханням провести розгляд у їх відсутності, заперечують проти задоволення позову в повному обсязі, просять відмовити та підтримують позицію, викладену у відзиві ОСОБА_1 та інших відповідачів.

Відповідачі Комунальне підприємство Новоселівської сільської ради "Регіональне бюро державної реєстрації", ОСОБА_4 , Одеська обласна філія комунального підприємства «Центр державної реєстрації» в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причина неявки суду невідома.

Суд розглядає справу за відсутність учасників справи, відповідно до наданих заяв, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що дійсно згідно договору оренди, укладеного 15.02.2006 року, Затоківська селищна рада як орендодавець надала, а ТОВ «Авторемсервіс» /орендар/ прийняв на підставі рішення Затоківської селищної ради від 16.08.2005 року за № 1561 у довгострокову оренду терміном на 20 років земельну ділянку для експлуатації та обслуговування бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка знаходиться за адресою: Одеська область, смт. Затока, м. Білгород-Дністровський, Центральний район.

За умовами п.2 договору оренди від 15.02.2006 року, в оренду передавалась земельна ділянка загальною площею 0.215 га.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Авторемсервіс», згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.02.2005 року є власником будівель та споруд бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується Витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно № 6833844 від 25.03.2005 року та Інформаційною Довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 66909581 від 30.08.2016 року /л.с.53,55/.

Згідно технічного звіту щодо проведення робіт із землеустрою по визначенню зовнішніх меж земельної ділянки, на замовлення ТОВ «Авторемсервіс» виготовлено технічні паспорти на кожну споруду.

Листом Затоківської селищної ради № 249/01-27 від 05.04.2018 року було повідомлено ТОВ «Авторемсервіс», що земельні ділянки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 » закріплені за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на основі приватної власності на споруди кафе.

Так, судом встановлено, що згідно заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.11.2013 року задоволено позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ; визнано за ОСОБА_4 право власності на будівлю кафе з літнім майданчиком літ «А», площею в складі: торгівельне приміщення площею 8.40 кв.м., літній майданчик площею 50 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_2 право власності на будівлю кафе з літнім майданчиком літ «А», площею 58,4 кв.м., що складається з торгівельного приміщення площею 8.40 кв.м., літнього майданчику площею 50 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_1 право власності на будівлю кафе з літнім майданчиком літ «А», площею 58,2 кв.м., що складається з торгівельного приміщення площею 8.20 кв.м., літнього майданчику площею 50 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.01.2014 року, заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_4 про виправлення описки задоволено. Внесено виправлення в описовій, мотивувальній та резолютивній частині рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 листопада 2013 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_4 про розірвання договору надання послуг, зазначивши нерухоме майно як:

«будівля кафе з літнім майданчиком літ. «А» площею в складі: торгівельне приміщення площею 8,40 кв.м., літній майданчик площею 50,0 кв.м., вбиральня літ. «К» площею 2,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

будівля кафе з літнім майданчиком літ. «А» площею 58,4 кв.м., що складається з: торгівельного приміщення площею 8,4 кв.м., літнього майданчику площею 50,0 кв.м., вбиральня літ. «К1» площею 2,0 кв.м., що розташоване по АДРЕСА_1 ;

будівля кафе з літнім майданчиком літ. «А» площею 58,2 кв.м., що складається з: торгівельного приміщення площею 8,2 кв.м., літнього майданчику площею 50,0 кв.м., вбиральня літ. «К2» площею 2,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ».

Позивач неодноразово звертався до голови Затоківської селищної ради з листами з приводу відповідного реагування щодо самочинно збудованих будівель кафе з літнім майданчиком та дослідження питань наявності дозвільних документів на їх будівництво та виявлення володільця земельної ділянки та її правовий статус, однак так і не дочекався відповідних дій.

Тому, самостійно звернувся до Одеського апеляційного суду із апеляційною скаргою з приводу винесення неправомірних рішення та ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду, та 11.07.2019 року за результатом розгляду скарги винесено постанову, згідно якої заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 листопада 2013 року - скасовано. Ухвалено нове судове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_4 про визнання недійсним та скасування договору надання послуг, зобов`язання не чинити перешкод у користуванні майном, визнання права власності - відмовлено. Здійснено перерозподіл судових витрат.

Окрім того, постановою Одеського апеляційного суду від 11.07.2019 року, скасовано ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.01.2014 року про виправлення описки.

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено постановою Одеського апеляційного суду від 11.07.2019 року, матеріали справи не містять жодного належного доказу щодо надання земельної ділянки позивачам у користування/ власність, відсутні у матеріалах справи належні дозволи, належним чином узгоджені проекти будівництва кафе, відповідність їх будівництва вимогам ДБН та СНіП, докази введення їх в експлуатацію.

Приміщення кафе побудовані з істотними порушеннями протипожежних норм.

Спірні будівлі кафе є самочинно зведеними.

За відсутності будь-яких доказів порушення договірних зобов`язань, будівництва приміщень кафе у відповідності до встановлених вимог, позов взагалі носить штучних характер, як такий, що поданий з метою прийняття судом рішення про визнання права власності на будівлі кафе, у зв`язку з начебто невизнанням права власності позивачів на спірні кафе, яке у них в дійсності відсутнє.

Разом з тим, незважаючи на вищевикладене, відповідачі відчужили на правах власника вже скасованого права власності вказані вище будівлі кафе з літнім майданчиком.

Так, ОСОБА_1 передав до статутного капіталу ПП «Дронченко» на підставі акту приймання - передачі від 08.10.2018 року будівлю кафе з літнім майданчиком по АДРЕСА_1 .

Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43492288 від 16.10.2018 року реєстратором КП Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» право власності на будівлю зареєстровано на ПП «Дронченко».

ОСОБА_2 , у свою чергу, переоформив незаконно набуте право власності на спірну будівлю кафе по АДРЕСА_1 на ОСОБА_3 .

Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43490988 від 16.10.2018 року прийнято реєстратором КП Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації».

ОСОБА_4 05.07.2017 уклав з ОСОБА_5 два договори купівлі-продажу, за якими продав останньому по 1/2 частини спірної споруди кафе по АДРЕСА_1 .

Надалі, Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35998638 від 05.07.2017 року та № 36000285 від 05.07.2017 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на кожні 1/2 частину будівлі кафе з літнім майданчиком.

Також, матеріалами справи встановлено, що державним реєстратором Одеської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 37470428 від 09.10.2017 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на будівлю магазину, загальною площею 34, 2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказане вище підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до ст.ст.15,16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до положень ст. ст. 2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

Згідно із положеннями ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» (на далі «Закон»), державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

За вимогами ст. 26 вищевказаного Закону, записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до положень ст. 2 Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; державний реєстр речових прав на нерухоме - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав.

Згідно із положеннями п.5 ч.1 ст.19 Закону, державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно до положень ст. 26 Закону, записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав».

Як вбачається з положень п. 44 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1141 від 26.10.2011 року, порядок прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування рішення державного реєстратора та скасування записів Державного реєстру прав установлює Мінюст.

Згідно абз. 1,2, п. 1.3 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.12.2011 року № 3502/5, рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав приймає державний реєстратор прав на нерухоме майно, яке оформлює за допомогою Державного реєстру прав у двох примірниках.

У разі прийняття рішення державним реєстратором органу державної реєстрації прав один примірник рішення орган державної реєстрації прав видає або надсилає рекомендованим листом заінтересованій особі особисто або уповноваженій нею особі, а другий державний реєстратор долучає до реєстраційної або облікової справи.

Згідно з п. 2.6 цього Порядку для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення про скасування запису, рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу.

У відповідності до ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктами 6, 9, 12, 18, 19, 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Разом із заявою, заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та/або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав.

Розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який установлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями.

За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав.

Разом з тим, за результатами поданих заяв державні реєстратори, в т.ч. нотаріус не перевірили наявність правових підстав для такої реєстрації та наявність права власності у попередніх власників, та відсутність підстав для відмови у здійсненні державної реєстрації, внаслідок чого особи, які не мали права на відчуження будівель кафе з майданчиком, перереєстрували неналежне їм право власності на інших осіб.

Таким чином, обґрунтованими є вимоги позивача, за якими рішення про державну реєстрацію мають бути визнані протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Разом з тим, суд звертає увагу, що позивач необґрунтовано наполягає на необхідності скасування рішення щодо державної реєстрації, індексний номер 37470428 від 09.10.2017 року, оскільки її проведено на будівлю магазину за адресою: АДРЕСА_2 не на підставі відчуження відповідачем ОСОБА_4 майна, а на підставі рішення органу місцевого самоврядування серія та номер 66, виданий 21.04.2016 року, технічного паспорту № б/н від 20.04.2017 року, видавник: ПП «Нерухомість Стройсервіс».

В даному випадку буде правомірним визнати протиправною та скасувати рішення про державну реєстрацію , індексний номер 35998638 від 05.07.2017 року та № 36000285 від 05.07.2017 року.

Відповідач ОСОБА_5 у письмовій промові від 02.02.2020 року вказував на недоведеності порушеного права та інтересу позивача в результаті укладених правочинів /договорів купівлі-продажу/.

Суд не погоджується з даним ствердженням відповідача з наступних підстав.

Як вже було вищевикладене за текстом рішення, право власності на будівлю кафе з літнім майданчиком скасовано постановою Одеського апеляційного суду від 11.07.2019 року.

Відповідно до ст. 203 ЦК України, встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У сенсі положень статті 202 ЦК України, під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Дії як юридичні факти мають вольовий характер і можуть бути правомірними та неправомірними. Правочини належать до правомірних дій, спрямованих на досягнення правового результату.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України, зокрема, відповідно до частини 5 даної статті правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Такі правові наслідки не можуть виникнути з підстав відчуження майна, яке не належить на праві власності продавцю.

У відповідності до ч.2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Посилання відповідача на той факт, що у разі відсутності порушення прав та законних інтересів позивача укладеними правочинами, вказане позбавляє права позивача судового захисту у вказаній частині позовних вимог, суд не приймає до уваги, оскільки вказані ствердження спростовуються доведеністю вчинення самочинного будівництва відповідачем ОСОБА_6 та знов ж таки висновком апеляційного суду, викладеним у постанові від 11.07.2019 року, що вже досліджувалась вище за текстом рішення.

Суд погоджується з доводами позивача, що вказане рішення у даній конкретні справі дійсно має преюдиціальне значення, тобто прийняття судом фактів без доказування та перевірки, які були встановленні процедурно іншім судом в іншій справі.

Преюдиція дає право стороні у справі повторно не доказувати такі факти для обґрунтування своїх позовних вимог, а іншій стороні не дає право спростовувати ці факти іншими засобами доказування.

Як вбачається з положень ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч. 1ст. 9 Конституції України, п.1 ст.17 Закону України "Про міжнародні договори України" є частиною національного законодавства, та ст. 41 Конституції України та ст.ст. 321, 328, 330, 334 ЦК України, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, право власності набувається із підстав не заборонених законом, зокрема правочинів. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні крім у випадках і в порядку, встановлених законом. Право приватної власності є непорушним.

Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Разом з тим, щодо вимог позивача про зобов`язання відповідачів знести вказані будівлі кафе, суд приходить до наступного.

З Висновку експерта № 12/06 судово - будівельної технічної експертизи з визначення відповідності будівельним нормам розміщення будівель кафе з літнім майданчиком, розташованих біля бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , складеного судовим експертом ОСОБА_7 12.06.2018 року, вбачається не відповідність державних будівельних, санітарно-гігієнічних норм і правил з розміщення спірних будівель кафе з літнім майданчиком.

Проте, вказаний Висновок не є єдиним доказом зведення відповідачами самочинного будівництва, оскільки у постанові Одеського апеляційного суду від 11.07.2019 року зокрема зазначалось, що "Доводи апелянта про те, що право власності було визнано на самочинно зведені об`єкти. Рішення ухвалено з порушенням норм ДБН та СНіП, з грубим порушенням прав апелянта як користувача земельної ділянки та будівлями бази відпочинку, які на ній знаходяться, з грубим порушенням вимог протипожежних правил, є обґрунтованими".

Відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Пунктом 4 ст.376 ЦК України визначено, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Право власності має захищатися лише при доведеності самого факту його порушення із застосуванням наслідків, в тому числі і шляхом звільнення земельної ділянки від самовільно зведених споруд шляхом їх знесення чи усунення інших перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Відповідно до статті 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» № 6 від 30.03.2012 року, роз`яснено, що позов може бути пред`явлено до особи, яка здійснила будівництво, як про зобов`язання знесення забудови, так і про знесення забудови за рішенням суду самим власником (користувачем) земельної ділянки за рахунок особи, яка здійснила самочинне будівництво, з одночасним відшкодуванням підтверджених витрат на його знесення.

При розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Розглядаючи зазначені позови відповідно до вимог вказаної норми та положень частини сьомої статті 376 ЦК, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об`єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Отже, чинне законодавство не визнає самочинне будівництво об`єктом правового захисту, крім передбаченого ч. 3 ст.376 ЦК України випадку, а тому правовими наслідками самочинного будівництва в разі звернення до суду відповідного органу є або знесення такого будівництва або проведення відповідної його перебудови.

Право на звернення до суду з таким позовом закон надає, зокрема, відповідному органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

Тобто, виходячи із аналізу вищевказаної норми закону, орган державної влади або орган місцевого самоврядування може заявити позов про перебудову і тільки у разі відмови особи, яка здійснила самочинне будівництво, здійснити таку перебудову, за позовом органу державної влади або органу місцевого самоврядування суд може винести рішення про його знесення.

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновків про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо: власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці але з відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови.

За таких обставин, суд погоджується з доводами відповідача ОСОБА_1 про передчасність звернення позивача з такими вимогами, за можливості здійснення відповідної перебудови.

Більш того, позивач не є власником земельної ділянки під розташованими спірними будівлями кафе з літнім майданчиком, ним не надано доказів вчинення усіх можливих заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності, зокрема не доведено чи звертався позивач до відповідних органів ДАБК з метою усунення порушень, чи видавався винним особам відповідний припис, чи відмовляються особи, які збудували об`єкт на проведення перебудови.

У відповідності до ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У сенсі розуміння ст. 77-80 ЦПК України, докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

У відповідності до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 1,2,5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

За таких обставин, відповідно до вимог чинного законодавства, на основі повно та всебічно досліджених доказів, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемсервіс" до ОСОБА_1 , Приватного підприємства "Дронченко", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Комунального підприємства Новоселівської сільської ради "Регіональне бюро державної реєстрації", ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» про визнання протиправними та скасування рішень про реєстрацію права власності, визнання недійсними договорів купівлі - продажу та усунення перешкод у користуванні майном підлягають частковому задоволенню, а саме: суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Алексєєнко В.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43492288 від 16.10.2018 року та № 43490988 від 16.10.2018 року; визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного нотаріуса Білгород-Дністровської міської держаної нотаріальної контори, індексний номер 359986338 від 05.07.2017 року та № 36000285 від 05.07.2017 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки будівлі кафе з літнім майданчиком по АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зареєстрований в реєстрі за № 2309; визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки будівлі кафе з літнім майданчиком по АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зареєстрований в реєстрі за № 2311.

В іншій частині позовних вимог, суд вважає за необхідне відмовити як в необґрунтованих та недоведених.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до ч.1 ст. 141 ПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з частковою обґрунтованістю позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемсервіс", вимоги щодо стягнення з відповідачів судового збору підлягають також частковому задоволенню, прапорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2,19, 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 15, 16, 202, 203, 215, 376, 391 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛ И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемсервіс" до ОСОБА_1 , Приватного підприємства "Дронченко", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Комунального підприємства Новоселівської сільської ради "Регіональне бюро державної реєстрації", ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» про визнання протиправними та скасування рішень про реєстрацію права власності, визнання недійсними договорів купівлі - продажу та усунення перешкод у користуванні майном - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Алексєєнко В.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43492288 від 16.10.2018 року та № 43490988 від 16.10.2018 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного нотаріуса Білгород-Дністровської міської держаної нотаріальної контори, індексний номер 359986338 від 05.07.2017 року та № 36000285 від 05.07.2017 року.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки будівлі кафе з літнім майданчиком по АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зареєстрований в реєстрі за № 2309.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/2 частки будівлі кафе з літнім майданчиком по АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зареєстрований в реєстрі за № 2311.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемсервіс" витрати по сплаті судового збору у розмірі 1200, 63 грн.

Стягнути з Приватного підприємства "Дронченко" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемсервіс" витрати по сплаті судового збору у розмірі 1200, 63 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемсервіс" витрати по сплаті судового збору у розмірі 1200, 63 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемсервіс" витрати по сплаті судового збору у розмірі 1200, 63 грн.

Стягнути з Комунального підприємства Новоселівської сільської ради "Регіональне бюро державної реєстрації" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемсервіс" витрати по сплаті судового збору у розмірі 1200, 63 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемсервіс" витрати по сплаті судового збору у розмірі 1200, 63 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемсервіс" витрати по сплаті судового збору у розмірі 1200, 63 грн.

Стягнути з Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемсервіс" витрати по сплаті судового збору у розмірі 1200, 63 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Авторемсервіс" - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Авторемсервіс", що знаходиться за адресою: 67701, м. Білгород - Дністровський Одеської області, по вул. Автомобільна, 1.

Відповідач: ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Приватне підприємство "Дронченко", адреса: 67772, Одеська область, смт. Затока м. Білгород - Дністровського по вул. Приморська, 83-в.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІПН: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІПН: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Комунальне підприємство Новоселівської сільської ради "Регіональне бюро державної реєстрації", що знаходиться за адресою: 67330, Одеська область, Березівський район, с. Новоселівка, вул. Нова, 77-а, .

Відповідач: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_5 , паспорт серії НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_6 , ІПН: НОМЕР_6 .

Відповідач: Одеська обласна філія комунального підприємства «Центр державної реєстрації», адреса: м. Одеса, вул. Гагаріна, 12-А, код 41262533.

Повний текст рішення складений 31 березня 2020 року.

Суддя: