Справа № 310/1435/20
РІШЕННЯ

Іменем України

24 березня 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі головуючого судді Богомолової Л.В.,

при секретарі Рибалка Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Бердянського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням вказуючи, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04 січня 1999 року№8924 та на підставі договору купівлі - продажу від 20.09.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1765 належить Ѕ частка у праві спільної часткової власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Степаненко Т.А.

За вказаною адресою зареєстровані та проживають Мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тато ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким належить по ј частці квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.01.1999 року.

Також, в квартирі зареєстрований її брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач за місцем реєстрації не проживає з 2013 року, витрат на утримання квартири не несе, комунальні послуги не сплачує. Наявність реєстрації місця проживання відповідача в належній їй квартирі створює перешкоди у здійсненні права власника квартири, оскільки не дає можливості оформити субсидію зі сплати комунальних послуг. Таким чином відповідач відсутній у спірному жилому приміщенні з 2013 року, участі в утриманні житла не приймає, не користується спірною квартирою,оскільки цього житла не потребує,належне йому майно у квартирі відсутнє.

Разом з тим, відповідач залишається зареєстрованим у спірній квартирі та добровільно припинити реєстрацію не бажає, чим порушує права позивача, яка сплачує утримання цього житла з урахуванням реєстрації відповідача, має складнощі у вирішенні інших питань стосовно спірної квартири.

Просить суд з підстав, передбачених ст.71 ЖК України, визнати відповідача ОСОБА_2 втратившим право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_2 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, просить прийняти рішення на підставі маючих у суду письмових матеріалів та не заперечує проти заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив не надав, хоча повідомлений відповідно до вимог ст.128 ЦПК України про місце та час розгляду справи, у судове засідання викликався судовими повістками з повідомленням.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю.

В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, представник позивача просить справу розглянути у її відсутність, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, відповідач не з`явився, про причини неявки не повідомив, заперечень та клопотань не подав. Тому суд ухвалив на підставі ст.ст.223, 280 ЦПК України розглянути справу заочно, і на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами

Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

З матеріалів справи суд встановив, що 1/2 частина трикімнатної квартири АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_5 , по ј частині квартири належать батькам позивачці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 04.01.1999 року № 8924 та на підставі Договору купівлі-продажу від 20.09.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за 3 1765, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Степаненко Т.А. (а.с.9,11-12)

По ј частини трикімнатної квартири АДРЕСА_1 належить на праві власності батькам позивачці, а саме: матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та батьку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.01.1999 року № 8924 (а.с.9).

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у спірній квартирі, однак членом сім`ї наймача не є.

Як вбачається з долученої до позову ксерокопії паспорту відповідача, ОСОБА_2 є громадянином Російської Федерації, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до довідки про склад сім`ї, відповідач є зареєстрованим у спірній квартирі ( а.с.14).

Згідно акту, підписаного мешканцями будинку АДРЕСА_1 , посвідченого керуючим ОСМД «Мой дом-десятиэтажка», відповідач у спірному житловому приміщенні не проживає з 2013 року у зв`язку з виїздом до Російської Федерації по постійне місце мешкання.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше ніж з підстав і в порядку, визначеним законом.

Право на повагу до житла гарантує і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Відповідно до зазначених правових норм ОСОБА_2 , який був зареєстрований в спірному жилому приміщенні на законних підставах, має обґрунтовану презумпцію права на користування жилим приміщенням.

А відтак, позовні вимоги, направлені на позбавлення відповідача права користування жилим приміщенням, можуть бути задоволені лише на підставі переконливих, взаємоузгоджених і неспростовних доказів у справі.

За роз`ясненнями п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року із подальшими змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

З викладених у позові пояснень позивача судом встановлено, що спірне жиле приміщення не являється місцем проживання відповідача ОСОБА_2 понад шість місяців, за яке він, як зареєстрована в квартирі особа, не оплачує комунальні послуги, його речі у квартирі відсутні, перешкод для користування цим житлом позивачем не чинилося.

Таким чином, доводи позивача, викладені в його позовній заяві, про відсутність відповідача у спірному жилому приміщенні понад шість місяців підряд без поважних причин підтверджені доказами, які відповідають вимогам ЦПК України щодо їх належності та допустимості.

Згідно з вимогами ЦПК України, суд оцінує докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказах.

Докази, на які посилається ОСОБА_1 у позовній заяві, були предметом перевірки суду під час розгляду справи, повністю підтверджені доданими до позову письмовими доказами, тому в результаті їх оцінки у сукупності суд дійшов до висновку про те, що вони підтверджують факт не проживання ОСОБА_2 у спірному житловому приміщенні понад встановлені законом строки та задовольняє позов.

На підставі ст. ст.47 Конституції України, ст.ст.9,71,72 ЖК України, ст. 12,13,76,81,141,258,259,265,280,284,353,355 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію рішення надіслати сторонам в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, надавши в Запорізький апеляційний суд апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5, п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області Л. В. Богомолова