Головуючий суду 1 інстанції - Кордюкова Ж.І.
Доповідач -Гаврилюк В.К.
Справа № 428/9340/19
Провадження № 22-ц/810/95/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2020 року м.Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Гаврилюка В.К.,

суддів Дронської І.О., Яреська А.В.,

за участю секретаря судового засідання Вовчанської С.В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

представник заявника - ОСОБА_2 ,

заінтересована особа - Міністерство соціальної політики України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 ,

на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14 січня 2020 року, постановлену Сєвєродонецьким міським судом Луганської області у складі: судді Кордюкової Ж.І., у приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Міністерство соціальної політики України,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із заявою про встановлення факту, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває під захистом дії Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року (жертви-потерпілого від міжнародного збройного конфлікту) та отримав статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, що відбулись внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Луганської області.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14 січня 2020 року закрито провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Міністерство соціальної політики України.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою в якій просить ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14 січня 2020 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскільки вважає, що надані до суду першої інстанції докази та її свідчення є обґрунтованими для підтвердження статусу особи, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, що відбулись внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Луганської області.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14 січня 2020 рокузалишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

На виконання зазначеної ухвали суду 12 лютого 2020 року від скаржника надійшла уточнена апеляційна скарга.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 14 лютого 2020 року поновлено строк на апеляційне оскарження Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14 січня 2020 року та відкрито апеляційне провадження.

Відзив на скаргу не надійшов.

Від скаржниці ОСОБА_1 надійшли пояснення по справі, які за своїм змістом тотожні апеляційній скарзі, в яких вона просить суд про розгляд справи без її участі та без участі її представника.

Від представника скаржниці ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без його участі.

За таких обставин, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про закриття у даній справі, суд першої інстанції посилався на п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України зазначивши при цьому, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів з такими висновками не погоджується з наступних обставин.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Перелік підстав для закриття провадження визначений у ст.255 ЦПК України є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Положення даної норми застосовуються судом в тому випадку, коли після відкриття провадження по справі буде встановлено, що справа не належить до юрисдикції суду (непідвідомча суду).

Відповідно до ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Із змісту заяви та долучених до неї письмових доказів вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до суду в інтересах свого сина ОСОБА_3 із заявою про встановлення факту, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває під захистом дії Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року (жертви-потерпілого від міжнародного збройного конфлікту) та отримав статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, що відбулись внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацією частини території Луганської області.

Наслідки закриття провадження у справі закріплено в статті 256 ЦПК України, згідно з частиною 1 якої, у разі закриття провадження у справі з підстав, визначених п.1 ч.1 ст. 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Колегія суддів вважає необхідним звернути увагу, що у ст.124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що за вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З поділу системи судів загальної юрисдикції за принципом спеціалізації пов`язане поняття цивільної юрисдикції, яку розуміють як компетенцію суду вирішувати справи в порядку цивільного судочинства.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їхнього відання законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що посилаючись на встановлення в судовому порядку іншого факту, що має юридичне значення, який не зазначено у ч. 1 ст. 315 ЦПК України, можливо виключно за умови, якщо законом не визначеного іншого порядку його встановлення, суд не надав мотивації відповідності надання ОСОБА_3 статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів на підставі рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради Луганської області фактичним вимогам заявника викладеним у заяві.

Згідно статті 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

В порушення вищезазначеного, суд першої інстанції прийшов до висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, та не роз`яснив позивачу, як це передбачено п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є порушення норм процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що ухвала Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14 січня 2020 року підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 384ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , задовольнити.

Ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14 січня 2020 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції - Сєвєродонецького міського суду Луганської області для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 25 березня 2020 року.

Головуючий В.К. Гаврилюк

Судді І.О. Дронська

А.В. Яресько