ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 533/1165/19 Номер провадження 22-ц/814/1035/20Головуючий у 1-й інстанції Оксенюк М.М. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Гальонкіна С.А., Хіль Л.М.

імена (найменування) сторін:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідачі: ОСОБА_3 , Комунальне підприємство "Житлово-комунальне підприємство Новогалещинська селищна рада"

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Козельщинського районного суду Полтавської області, ухвалене 23 січня 2020 року та додаткове рішення Козельщинського районного суду Полтавської області, ухвалене 28 січня 2020 року у складі судді Оксенюка М.М.

по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Комунального підприємства "Житлово-комунальне підприємство Новогалещинської селищної ради" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок залиття квартири,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із вказаним позовом та, остаточно визначившись із позовними вимогами, просили стягнути з ОСОБА_3 та КП «Житлово-комунальне підприємство Новогалещинської селищної ради» в солідарному порядку на їх користь 16 649,00 грн. матеріальної шкоди, 10 000,00 грн. моральної шкоди, витрати на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн, витрати на експертизу в розмірі 1 700,00 грн та судовий збір в розмірі 1 536,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказували, що є власниками квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 проживає поверхом вище у квартирі № 27 того ж будинку.

Зазначали, що 01 червня 2019 року з вини ОСОБА_4 відбулося затоплення їх квартири та в результаті чого було пошкоджено: коридор літ. «1» (залита стеля, набряк лінолеум, дверне полотно у ванну кімнату розбухло); кухня літ. «5» (залиті стіни та стеля, набрякло штукатурне покриття, набряк лінолеум); кімната (2) літ. «4» (залиті стіни та стеля, набрякло штукатурне покриття, набряк лінолеум); кімната (1) літ. «2» (пошкоджений лінолеум на підлозі), балкон (пошкоджені облицюванні сталі, набряк лінолеум).

Згідно з висновком експертного будівельно-технічного дослідження №37-19 від 14 червня 2019 року, вартість відновлювального ремонту становить 16 649,00 грн.

ОСОБА_3 добровільно відшкодувати завдану шкоду не бажає.

Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 23 січня 2020 року, з урахуванням додаткового рішення від 28 січня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 8 324,50 грн. матеріальних збитків та 1 500 грн. відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із основним та додатковим рішеннями, їх в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_3 , просила скасувати їх та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі не повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про право власності від 19 жовтня 1993 року (а.с. 16), ксерокопією технічного паспорта (а.с. 17).

Власником квартири АДРЕСА_3 є відповідач ОСОБА_3 .

Згідно акта залиття квартири та фотодоказів фіксації залиття квартири вбачається, що свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 оглянувши квартиру АДРЕСА_1 виявили пошкодження приміщень квартири, а саме: коридор літ. «1» (залита стеля, набряк лінолеум, дверне полотно у ванну кімнату розбухло); кухня літ. «5» (залиті стіни та стеля, набрякло штукатурне покриття, набряк лінолеум); кімната (2) літ. «4» (залиті стіни та стеля, набрякло штукатурне покриття, набряк лінолеум); кімната (1) літ. «2» (пошкоджений лінолеум на підлозі), балкон (пошкоджені облицюванні сталі, набряк лінолеум). Залиття квартири № 24 відбувся в результаті пориву труби в квартирі № 27 зазначеного будинку (а.с. 98-10, 106).

Відповідно до висновку експерта № 37-19 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження квартири АДРЕСА_1 , вбачається, що вартість відновлюваного ремонту приміщень квартири в зв`язку її залиттям становить 16 649 грн. (а. с. 19-39).

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири позивачів, оскільки такий висновок узгоджується із матеріалами справи та нормами чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Вину у завданні шкоди позивачам, внаслідок залиття його квартири, відповідач належними та допустимими доказами не спростувала.

Саме по собі заперечення своєї вини, висловлене ОСОБА_3 у судовому засіданні в місцевому суді, не може свідчити про відсутність вини. Будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень ОСОБА_3 не надала.

В апеляційній скарзі на рішення місцевого суду ОСОБА_3 вказує, що причиною залиття квартири позивачів стала поломка водогінного стояка, який є частиною внутрішньо будинкових комунікацій.

Правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління, регулюються Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до вимог ст. 10ч. ч. 1, 4 та 7цього Закону співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

Відповідно до ч.2 ст.10 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» до повноважень зборів співвласників багатоквартирного будинку належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про визначення управителя та його відкликання, визначення розміру витрат на управління багатоквартирним будинком та прийняття рішення про вибір моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги.

Згідно рішення зборів мешканців, які проживають будинку АДРЕСА_1 (а.с. 142-143) та рішення Новогалещинської селищної ради Козельщинського району Полтавської області від 16 травня 2014 року (а.с. 144) будинок АДРЕСА_1 передано на утримання громадян, які проживають в ньому з 01 червня 2014 року.

Згідно довідки № 116 від 30 листопада 2019 року КП «Житлово-комунальне підприємство Новогалещинської селищної ради» надає послуги по технічному обслуговуванню та поточному ремонту зовнішніх систем водовідведення та водопостачання. Обслуговування та поточний ремонт внутрішньо-будинкових систем взяли на себе мешканці будинку.

Таким чином, контроль за справністю внутрішньо будинкових комунікацій покладений саме на мешканців будинку, а не на КП «Житлово-комунальне підприємство Новогалещинської селищної ради».

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, несправність водогінного стояка в межах квартири, що належить ОСОБА_3 , підтверджує висновок місцевого суду про наявність її вини у залитті квартири позивачів.

Проте, мотивуючи рішення про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди, заподіяної позивачам залиттям їх квартири, місцевий суд послався на положення п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Спір між сторонами не стосується завдання шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Положення ст. 1188 ЦК України не поширюються на спірні правовідносини та не можуть бути застосовані під час вирішення спору.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального права, місцевим судом здійснено помилкове посилання на положення ст. 1188 ЦК України, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для його зміни шляхом виключення з мотивувальної частини рішення посилання на положення ст. 1188 ЦК України.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 4, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 23 січня 2020 року змінити, виключивши з мотивувальної частини посилання на положення ст. 1188 ЦК України.

В іншій частині рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 23 січня 2020 року залишити без змін.

Додаткове рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 28 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.А. Гальонкін

Л.М. Хіль