Справа № 135/990/19
Провадження № 2/135/58/20
РІШЕННЯ

іменем України

16.03.2020 м. Ладижин Вінницької області

у складі: головуючого судді Волошиної Т.В.,

з участі секретаря судових засідань Басараб О.Д.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

18.07.2019 позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним вище позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 30.08.2016 по 01.06.2019 у розмірі 10 940 грн 63 коп.

03.12.2019 позивач ОСОБА_3 подала заяву про збільшення позовних вимог відповідно до якої позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 30.08.2016 по 01.06.2019 у розмірі 45 797 грн 16 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що відповідач ухиляється від сплати аліментів на дитину, які йому було присуджено рішенням Бершадського районного суду Вінницької області у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з 30 серпня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Заборгованість відповідача по аліментах на утримання дочки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 30.08.2016 по 01.06.2019 складає 45 797 грн 16 коп.

Виходячи з наведених обставин позивач ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 45 797 грн 16 коп. (сорок п`ять тисяч сімсот дев`яносто сім) грн 16 коп., а також покласти на відповідача всі судові витрати по справі.

Відповідач відзиву на позов не надав.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 21.08.2019 (а.с.22-23) було постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

ІІІ. Пояснення учасників справи.

Представник позивача ОСОБА_3 адвокат Бодачевська М.В., в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та пояснив, що між ним та позивачем ОСОБА_3 існувала усна домовленість, відповідно до якої він мав одягати дитину до школи, тому він не сплачув аліменти через виконавчу служби.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 14.09.2016 по справі №126/2255/16-ц було задоволено позовні вимоги позивача ОСОБА_3 та стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 30 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі рішення суду 27 вересня 2016 року Бершадським районним судом було видано виконавчий лист (а.с. 4).

У відповідача утворилась заборгованість по сплаті аліментів №52462413 заборгованість за період 30.08.2016 по 01.06.2019 становить 45 797 грн 16 коп., що підтверджується розрахунком старшого державного виконавця Бершадського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Н.М. Тарасюк (а.с.7-8).

V. Оцінка Суду.

Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК) встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Так, згідно з частиною першою статті 196 СК у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а, отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Зокрема, законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць помножена на кількість днів заборгованості помножена на 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %

До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), який суд враховує відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК.

Так, в даних правовідносинах матеріалами справи підтверджено, що у відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів за період 30.08.2016 по 01.06.2019, що є підставою для застосування до нього відповідальності за прострочення їх сплати.

Наданий позивачем розрахунок відповідає обставинам справи, відповідачем не спростований і приймається судом при визначенні розміру заборгованості.

Таким чином надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені) за період з 30.08.2016 по 01.06.2019, відповідно до якого пеня за прострочення сплати аліментів за вказаний період становить 45 797 грн 16 коп.

У свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги в частині стягнення неустойки (пені) взагалі.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні показав, що не пам`ятає коли саме сплачував аліменти. Квитанцій про сплату суду не надав. Разом з тим, пояснив що він є здоровою працездатною особою та мав змогу сплачувати аліменти, однак не сплачував аліменти через виконавчу службу, оскільки у нього була усна домовленість з позивачем ОСОБА_3 .

В ситуації, що розглядається докази про матеріальний та сімейний стан відповідача не подавались, а тому відсутні підстави для зменшення розміру неустойки відповідно до частини другої статті 196 СК.

Враховуючи зазначене вище, а також, враховуючи права дитини на достатнє матеріальне забезпечення, функцію майнової відповідальності пені, а також матеріальне та сімейне становище платника, з відповідача підлягає стягненню сума пені в розмірі 45 797 грн 16 коп.

VІ. Щодо судових витрат.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При зверненні до суду позивачем судовий збір сплачений не був, а тому, відповідно до розміру задоволених позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню 768 грн 40 коп. судового збору на користь держави.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 18, 81, 258-259, 263-265, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період 30.08.2016 по 01.06.2019 у розмірі 45 797 (сорок п`ять тисяч сімсот дев`яносто сім) гривень 16 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 768 грн 40 коп. судового збору на користь держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ладижинський міський суд Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.268 ЦПК України).

Повний текст рішення складено та підписано суддею 20 березня 2020 року.

Суддя