Справа № 521/3984/20
Провадження № 6/521/223/20
УХВАЛА

іменем УКРАЇНИ

про розгляд подання

про примусове проникнення до житла особи

26 березня 2020 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Леонова О.С.,

при секретарі судового засідання Шабалдак О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси подання державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Кубрак Д.А. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

13.03.2020 року до суду надійшло подання державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Південного міжрегіонального відділу державної виконавчої служби м. Одеси Кубрак Д.А. про примусове проникнення до житла в рамках виконавчого провадження АСВП №41053534.

Згідно з вимогами Положення про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджується Радою суддів України за погодженням з Державною судовою адміністрацією України визначення судді щодо розгляду цієї справи було здійснено 13.03.2020 року відповідно до автоматизованої системи документообігу суду та передано судді 16.03.2020 року.

У період з 16.03.2020 року по 25.03.2020 року суддя ОСОБА_2 С ОСОБА_3 не здійснював повноваження у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, що підтверджується листком непрацездатності, у зв`язку з чим датою постановлення даної ухвали є 26.03.2020 року.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26.03.2020 року вказане подання прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 26.03.2020 року о 12:00 годині з викликом державного виконавця. В обґрунтування подання заявник посилався на ті обставини, що судове рішення боржник добровільно не виконує, боржник ухиляється від виконання вимог виконавчого документу. У зв`язку з цим, державний виконавець просить суд надати дозвіл на примусове проникнення до житла боржника.

Згідно ч. 2 ст. 439 ЦПК України суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

У призначене судове засідання держаний виконавець, який повідомлявся судом у встановленому законом порядку, не з`явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільно-процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з чим фіксування судового процесу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Матеріали подання свідчать, що на примусовому виконанні у державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеси) Кубрак Д.А. знаходиться виконавчий лист №2-1979 від 2008 року, виданий Ворошиловським районним судом м. Донецьк, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 , аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 25% щомісячно, з 25.04.2008 року до досягнення дитиною повноліття.

29.11.2013 року Державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Харжевською М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №41053534.

Доказів підтвердження направлення вказаної постанови боржнику, державним виконавцем при зверненні до суду не було додано.

10.10.2019 року, 19.12.2019 року, 14.02.2020 року державними виконавцями Другого Малиновського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) здійснювалися виходи за адресою місця проживання боржника вказаною у постанові про відкриття виконавчого провадження, а саме: АДРЕСА_1 , що підтверджується Актами державного виконавця.

В зазначених актах відзначено, що боржник на стук в двері не відповів, у зв`язку з чим виклик залишено в дверях.

До того, ж в матеріалах подання не міститься інформації, що боржник дійсно проживає, за адресою вказаною у виконавчому листі, а саме: АДРЕСА_1 . Будь-яких інших доказів, які б свідчили про те що боржник наразі проживає за вказаною адресою до суду не надано. Крім того, суд враховує, що до подання не долучено підтверджуючих документів, того, що власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , є саме боржник.

Також, з актів приватного виконавця не слідує, що боржник ОСОБА_1 відмовився від проведення виконавчих дій, оскільки у актах вказано, що двері ніхто не відчинив.

Згідно до п.4 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Наведена норма законодавства передбачає можливість примусового проникнення до житла чи іншого володіння не тільки боржника, а й іншої особи, що можливо у випадку коли у володінні такої особи знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб. При цьому, факт наявності майна боржника у іншої особи має бути належно обґрунтованим, а до подання додані належні докази.

Частиною першою статті 439 ЦПК України визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

Частинами 1, 2 статті 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим. Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Також, згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Зазначене дає підстави для висновку, що до подання державного виконавця мають бути долучені копії належним чином завіреного поштового повідомлення про вручення боржникові копії постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, яка має бути направлена боржнику на адресу, зазначену у виконавчому документі, або конверта з копією цієї постанови, який повернувся на адресу державного виконавця з певною відміткою поштового відділення (адресат за цією адресою не проживає, не знайдений, по закінченні терміну зберігання тощо).

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього виконавчим документом зобов`язань.

Для цього, перш за все, є необхідним встановити факт обізнаності боржника про відкрите виконавче провадження та необхідності вчинення дій щодо виконання виконавчого документа.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що боржник ОСОБА_4 перешкоджав вільному доступу державного виконавця до свого житла.

Додані до подання акти державного виконавця не можуть вважатися такими доказами, оскільки, в них вказано лише про те, що боржника не виявлено, що ніяким чином не свідчить про перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до свого житла.

Крім того, суд звертає увагу на те, що з подання та доданих до нього документів - не вбачається, що боржник отримав виклики державного виконавця або повідомлення про проведення опису, взагалі наявність таких документів та що боржник добровільно не надав доступу до житла.

За таких обставин судом встановлено, що матеріали подання не містять достатніх доказів, а відповідно і фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань, тому суд вважає подання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Відтак, суд вбачає, що відповідні вимоги приватного виконавця є передчасними та доходить висновку про відсутність підстав для задоволення даного подання.

Керуючись ст. ст. 12, 258-260, 263-265, 353, 354, 439, п.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень розділу ХІІІ ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Кубрак Д.А. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.С. Леонов

26.03.20