Справа № 472/203/20
Провадження №2-н/472/25/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

13 березня 2020 року смт. Веселинове

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області Орленко Л.О., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" про видачу судового наказу про стягнення боргу з ОСОБА_1 за спожиту електричну енергію,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу з ОСОБА_1 за спожиту електричну енергію.

Розглянувши надані матеріали, вважаю, що у видачі судового наказу необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

В матеріалах, доданих до заяви про видачу судового наказу, відсутня копія договору, укладеного між заявником та боржником.

У статті 633 ЦК України визначені такі правила щодо публічного договору:

1. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

2. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

3. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.

4. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг).

У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою.

5. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

6. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

При цьому в матеріалах справи відсутні докази про те, що заявник уклав з боржником публічний договір, зокрема у формі приєднання, передбаченою у ст. 634 ЦК України.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Матеріали справи не містять підтверджень того, що боржник прийняв публічну оферту та приєднався до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

З довідки Варюшинської сільської ради №27 від 12.03.2020 року вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак не проживає за місцем реєстрації більше трьох років.

Заявник просить стягнути заборгованість за спожиту електичну енергію за адресою: АДРЕСА_2 .

Тобто заявник до заяви не надав доказів існування між сторонами безспірних договірних відносин, доказів того, що боржник є власником будинку, до якого здійснювалося електропостачання, що свідчило б про те, що саме ОСОБА_1 є споживачем послуг, та що саме з нього підлягає стягненню заборгованість за невиконання вимог договору, оскільки з довідки Варюшинської сільської ради вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за іншою адресою, та не проживає за нею більше трьох років.

Долучення до заяви копії типового договору, не підписаного боржником, не свідчить про наявність між сторонами безспірних договірних відносин.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 166 ЦПК України встановлено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Враховуючи те, що заява про видачу судового наказу не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України, а саме, в матеріалах заяви відсутній договір, укладений між заявником і боржником, вважаю, що у видачі судового наказу слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 163, 165, 166, 186, 258-261 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" про видачу судового наказу про стягнення боргу з ОСОБА_1 за спожиту електричну енергію, - відмовити.

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія", що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом II ЦПК України, після усунення її недоліків.

Роз`яснити заявнику, що у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Веселинівський районний суд Миколаївської області протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області Л.О. Орленко