Справа № 177/1593/19
Провадження № 2/177/95/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 березня 2020 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Строгової Г. Г.

за участі:

секретаря судового засідання Зборівської І. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частки житлового будинку А-1, загальною площею 50,4 кв.м, житловою площею 28,4 кв.м, з господарчими спорудами: літня кухня -В, погріб-В, сарай -Д, вбиральня -Г, водо колонка -І, вимощення-ІІ, огорожа № 1-3, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказувала на те, що згідно заповіту посвідченого секретарем Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, 08 травня 2007 року, за реєстровим № 44, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіла все належне їй майно на позивача.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_2 , виданого 18.02.2011, державним нотаріусом Криворізької районної державної нотаріальної контори Оксамитною Н.В., визнано спадкоємцем за заповітом ОСОБА_1 на спадщину, яка складається з права на 1/2 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

05.03.2011 на підставі зазначеного свідоцтва про право на спадщину за заповітом та державної реєстрації позивача визнано власником 1/2 частки спірного житлового будинку, інша 1/2 частка спірного житлового будинку ніким не визнана як власність.

Починаючи з вересня 2008 року і по цей час позивач більш 10 років проживає у спірному житловому будинку та відповідно відкрито, безперервно та добросовісно ним всім володіє, та веде домашнє господарство, у зв`язку із чим виникла необхідність звернення до суду із вимогою про визнання права власності на 1/2 частку спірного житлового будинку.

Позивач в судове засідання не з`явилася, до початку розгляду справи надала заяву, про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи надав заяву, відповідно до якої при ухваленні рішення покладався на розсуд суду.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.02.2011, є власником 1/2 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчать Витяг про державну реєстрацію прав (а.с.5), виданий КП ДОР «Криворізьке БТІ» та Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 24.09.2019 (а.с.23).

Відповідно до довідки виданої Виконкомом Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 14.08.2019 № 573 (а.с.14), ОСОБА_1 , дійсно проживає без реєстрації з вересня 2008 року, за адресою: АДРЕСА_1 .

В своїй позовній заяві, позивач вказує на те, що починаючи з вересня 2008 року і по цей час вона більш 10 років проживає у спірному житловому будинку та відповідно відкрито, безперервно та добросовісно ним всім володіє, веде домашнє господарство, сплачує комунальні послуги, про що надала суду відповідні квитанції (а.с. 6), у зв`язку із чим виникла необхідність звернення до суду із вимогою про визнання права власності на 1/2 частку спірного житлового будинку.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , підтвердила, ті обставини, що ОСОБА_1 з вересня 2008 року і по цей час, проживає у в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , безперервно та добросовісно ним всім володіє, веде домашнє господарство, сплачує комунальні послуги.

Відповідно до ч. 1ст. 344 ЦК Україниособа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

При цьому, суд враховує, що набувальна давність визначається як спосіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Задоволення таких вимог можливе лише за наявності необхідних умов, а саме: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння, про що також наведено у п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав".

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина другастатті 344 ЦК).

Давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Як видно з матеріалів справи, а саме з довідки КП ДОР «КБТІ» № 129 від 23.01.2020 (а.с.47), домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано на ім`я ОСОБА_4 (1/2 частка , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23.12.2002) та ОСОБА_1 (1/2 частка, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.02.2011).

В судовому засіданні позивач зазначила, що знає ОСОБА_4 , і те, що їй за заповітом належить 1/2 частка спірного домоволодіння, тому суд приходить до висновку, що позивач знала про існування власника 1/2 частки домоволодіння та лише користувалася зазначеною часткою, а тому в даному випадку дія норми 344 ЦК України застосуванню не підлягає.

Зважаючи на те, що спірне домоволодіння на праві власності за заповітом належить в рівних частках позивачу та ОСОБА_4 , суд вважає, що правові підстави для встановлення факту добросовісного, безперервного, відкритого користування спірним домоволодінням позивачем відсутні, також, позивачем не доведено, що саме відповідачем Глеюватською радою Криворізького району Дніпропетровської області порушені будь-які права та інтереси позивача, а тому відсутні і підстави для визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірного нерухомого майна за набувальною давністю.

В силу ст. 136 ЦПК України, з відповідача на користь держави, підлягає стягненню відстрочений судовий збір, в розмірі 384,20 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України ,суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду відповідно до п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.

Суддя: