Номер провадження 2/754/490/20
РІШЕННЯ

Іменем України

30 березня 2020 року м. Київ, Деснянський районний суд м. Києва, суддя: Грегуль О.В., секретар судового: Стець Б.В., номер справи: 754/14465/18

Департамент патрульної поліції - позивач

ОСОБА_1 - відповідач

Вимоги позивача: відшкодування шкоди

ОСОБА_2 - представник позивача

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача: 52410 грн. 71 коп. у відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженням відповідачем службового автомобіля при виконанні службових обов`язків внаслідок ДТП, яка як вважає позивач сталася з вини відповідача.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, а відповідач позов не визнав посилаючись на пропуск позивачем річного строку позовної давності, передбаченого ч. 3 ст. 233 КЗпП України.

Вислухавши учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне.

17.01.2017 року біля 19:47 год. позивач під час виконання ним службових обов`язків поліцейського патрульної служби та керуючи службовим автомобілем «Тойота» р. н. НОМЕР_1 по вул. Драйзера в м. Києві проїхав на забороняючий рух червоний сигнал світлофора, що призвело до зіткнення з автомобілем «Шкода» р. н. НОМЕР_2 (водій: ОСОБА_3 ) та пошкодження зазначених транспортних засобів.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 05.04.2017 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі: 340 грн..

Вищевикладене свідчить про наявність вини відповідача в заподіянні шкоди позивачу.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VІІІ, 1. У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Цивільно-правова і матеріальна відповідальність не є тотожними.

Цивільно-правова відповідальність настає за заподіяння майнової і немайнової шкоди внаслідок цивільно-правових відносин, що врегульовано ЦК України.

Відшкодування матеріальної шкоди регулюється трудовим законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що на момент ДТП відповідач перебував з позивачем у службових відносинах та керував автомобілем «Тойота» р. н. НОМЕР_1 з передбачених Законом підстав і в силу виконання службових обов`язків і проти чого не заперечував у судовому засіданні представник позивача.

Вищевикладене дає правові підстави для висновку, що в позивача по відношенню до відповідача виникло право на відшкодування матеріальної, а не майнової шкоди в зв`язку з пошкодженням службового автомобіля.

Згідно з ч. 3 ст. 233 КЗпП України, для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Позивачем позов підписано і здано на пошту 12.10.2018 року, тобто з пропуском річного строку.

Згідно зі ст. 234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Будь-яких конкретних правових доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску позивачем річного строку для звернення до суду та давали суду саме правові підстави для поновлення річного строку позивач суду не надав і судом таких доказів не здобуто.

За таких обставин у задоволенні позову відмовляється в зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду за захистом своїх прав.

Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Понесені позивачем судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: