Справа № 509/5448/19
26 березня 2020 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Кочко В.К.,
при секретарі Савченко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Овідіополь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2019 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з вказаним вище позовом та просив суд: стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму боргу за договором позики у розмірі 4000,00 дол. США, 3% річних у розмірі 331,06 дол. США та судові витрати у розмірі 1047,68 грн.
Свої вимоги мотивував тим, що 27.10.2015 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошову позику в розмірі 4000,00 дол. США для особистих потреб. На підтвердження отримання грошових коштів відповідач написав йому боргову розписку від 27.10.2015 року.
Відповідно до розписки ОСОБА_2 зобов`язався повернути борг 27.10.2016 р., відповідач борг не повертає, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права.
Позивач у судове засідання не з"явився, надав до суду заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, справу просив слухати за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з"явився, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлявся належним чином.
За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 27.10.2015 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошову позику в розмірі 4000,00 дол. США для особистих потреб. На підтвердження отримання грошових коштів відповідач написав йому боргову розписку від 27.10.2015 року, ОСОБА_2 зобов`язався повернути борг 27.10.2016 р.
Станом на день подачі позову до суду відповідач борг не повернув.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Вирішуючи позовні вимоги у частині стягнення 3 % річних. Суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, вказала, що у частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.
Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.
З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню.
З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір на користь позивача у розмірі 1047,68 грн.
Керуючись статтями 526, 530, 533, 549, 625, 629, 759, 1046-1051 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 272, 280-289 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Малиновським РВ УМВС України в Одеській області 12.03.1997 р.) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) суму боргу за договором позики у розмірі 4000,00 дол. США, 3% річних у розмірі 331,06 дол. США.
Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Малиновським РВ УМВС України в Одеській області 12.03.1997 р.) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1047,68 грн.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя Кочко В.К.