Справа №127/5503/19
Провадження № 2/127/771/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2020 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі : головуючого судді Бойко В.М.

за участю секретаря Гриневич А.О.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 з вимогами стягнути з відповідача на користь позивача суму позики розмірі 310000 ( триста десять тисяч) гривень та 3100 гр. понесених судових витрат.

Позов мотивовано тим, що 03 червня 2018 року відповідач отримав у позивача в якості позички 310000 ( триста десять тисяч) гривень, про що надав письмову розписку. Отримавши кошти відповідач зобов`язався повернути борг в строк до 01 вересня 2018 року, про що вказав в розписці. За перебігом строку зобов`язання протягом п`яти місяців відповідач обмежувався неодноразовими обіцянками повернути борг, а з лютого 2019 року ухиляється від зустрічей, що і стало підставою для звернення до суду.

Позивач просить суд стягнути кошти з відповідача на підставі ст.1046 ЦК України.

Представник відповідача подав до суду письмові пояснення, позов не визнає в повному обсязі. Зазначає, що надана позивачем копія розписки не підтверджує укладення договору позики між сторонами, не посвідчує, що позивач передав відповідачу грошові кошти.

Представник відповідача вказує, що в названій позивачем розписці немає жодного слова про отримання відповідачем грошових коштів в якості позики, про зобов`язання повернути позику. Разом з тим, в наданій позивачем «розписці» вказується, що відповідач зобов`язується повернути борг в розмірі 310 000 грн. Проте термін "борг" означає будь-яке боргове зобов`язання. Борг не пов`язується виключно з позикою.

Представник відповідача вказує, що між сторонами виникли не відносини позики, а виконання робіт, так 24 травня 2018 року було створено товариство з обмеженою відповідальністю «Екологічна ягода», учасниками якого стали ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , основний вид діяльності - Код КВЕД 01.25 Вирощування ягід, горіхів, інших плодових дерев і чагарників. З метою забезпечення господарської діяльності товариства: відповідач ОСОБА_3 досяг домовленості з ОСОБА_1 (ФОП, фермер), що останній поставить якісні садженці малини та здійснить особистий контроль за їх посадкою та прийняттям. У разі не прийняття - замінити посадковий матеріал на новий. На підтвердження цього ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_3 аванс в розмірі 100 тис. грн. В квітні 2018 року ОСОБА_1 привіз садженці малини та протягом тижня особисто контролюв їх посадку на земельній ділянці.

З приводу цього і було в блокноті ОСОБА_1 зроблено запис про розмір плати за вищевказані роботи. Проте станом на 15 червня 2018 року посадковий матеріал на 90 % не прийнявся (загинув). У зв`язку з цим запрошено незалежного спеціаліста - агронома, який оглянув та дослідив садженні та надав висновок про те, що посадковий матеріал не відповідав якісним однорічним садженцям малини, та не було дотримано умов посадки. Це було негайно доведено до ОСОБА_1 , який виїзджав на місце та особисто переконався в цьому. Останній обіцяв замінити посадковий матеріал. Проте, як виявилося, своїх зобов`язань ОСОБА_1 не виконав. Вважає, що між сторонами було укладено договір підряду, а згідно із ст. 854, 855, предмет договору підряду до здачі його замовникові був випадково знищений або закінчення роботи стало неможливим без вини сторін, підрядник не має права вимагати плати за роботу. Просить суд відмовити в задоволенні позову.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, з підстав вказаних в ньому.

Представник відповідача в судовому засіданні проти визнання позову заперечував в повному обсязі, вказав, що оскільки, станом на 15 червня 2018 року наданий позивачем відповідачу посадковий матеріал, а саме садженці малини на 90 % не прийнявся (загинув). Це було негайно доведено до ОСОБА_1 , який виїзджав на місце та особисто переконався в цьому, який обіцяв замінити посадковий матеріал. Проте, як виявилося, своїх зобов`язань ОСОБА_1 не виконав. Просить суд відмовити в задоволенні позову.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що як вбачаться з розписки від 03 червня 2018 року відповідач зобов`язався повернути 310000 ( триста десять тисяч) гривень, як борг позивачу в строк до 01 вересня 2018 року, про що вказав в розписці.

Визначаючись щодо підстав для задоволення позову суд враховує, що розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів, в даному випадку розписка не містить відомостей про отримання відповідачем коштів від позивача.

Крім того, в судовому засіданні позивач підтвердив, що відповідач ОСОБА_3 досяг домовленості з позивачем- ОСОБА_1 (ФОП, фермер), про те, що останній поставить якісні садженці малини та здійснить особистий контроль за їх садженням та прийняттям. На виконання домовленості ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_3 аванс в розмірі 100 тис. грн. В квітні 2018 року ОСОБА_1 привіз садженці малини та протягом тижня особисто контролюв їх посадку на земельній ділянці, проте, садженці загинули, а відповідач відмовився оплатити повну вартість садженців.

Відповідно до ст.ст. 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України, - на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Верховний Суд в постанові від 08.07.2019 у справі № 524/4946/16-ц зауважив, що у справах про стягнення боргу за договором позики позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання, а суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

У даному спору зі змісту розписки не вбачалося отримання відповідачем від позивача грошових коштів у сумі 310000 грн. В свою чергу представник відповідача не заперечував факту виникнення між сторонами правовідносин щодо виконання робіт, проте представник відповідача заперечував отримання у борг будь-яких коштів та зазначав, що розписка була написана з метою вирішення питання щодо поставки позивачем якісних садженців малини відповідачу.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, а також беручи до уваги, що у розписці не зазначено, що відповідачем було отримано кошти, жодних доказів на підтвердження чого позивачем не надано, суд приходить до висновку, що позов необгрунтований, недоведений та не підлягає задоволенню.

Питання судових витрат суд вирішує згідно ст. 141ЦПК України та вважає залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 259, 260, 263, 265, ЦПК України, на підставі ст. ст. 525, 526, 527, 530, 570,571, 1046,1047 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 26.03.2020р.

Суддя: Бойко В.М.