Справа № 362/40/20
Провадження № 4-с/362/9/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Яренко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця Васильківського міського відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Гриченюк Анни Антонівни щодо нарахування та складання довідки-розрахунку заборгованості по аліментах,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить суд поновити строк на подання даної скарги, визнати неправомірними дії державного виконавця щодо нарахування розміру аліментів по виконавчому провадженню №59659696 згідно довідки-розрахунку від 07.11.2019 р., щодо складання довідки-розрахунку від 07.11.2019 р. заборгованості по аліментах з виконання виконавчого листа №2н/362/9018 від 03.04.2018 р. та скасувати зазначену довідку-розрахунок.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що складена головним державним виконавцем Васильківського МР ВДВС ГТУЮ у Київській області Гриченюк А.А. довідка-розрахунок від 07.11.2019 р. №59659696 заборгованості по аліментах згідно виконавчого листа №2н/362/9018 від 03.04.2018 р. є неправомірною і підлягає скасуванню, оскільки сума заборгованості не відповідає дійсності та обставинам справи, сплаченим грошовим коштам боржником на користь стягувача, порядком нарахування розміру аліментів, що призвело до неправомірного обчислення розрахунку заборгованості по аліментах, які зазначені в оскаржуваній довідці.

Скаржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, скаргу підтримує, просить її задовольнити, оскільки він само зайнята особа, яка сплачує податки. Дохід в нього нульовий, квитанції до ДВС надавав.

Представник Васильківського МР ВДВС ЦМУ МЮ Гриченюк А.А. подала до суду письмові заперечення проти скарги, в яких зазначила, що боржником не регулярно надаються квитанції про сплату аліментів, боржником не надано квитанцію про доходи з податкової, що унеможливлює в повній мірі вираховувати суми його доходів, у зв`язку з чим головним державним виконавцем було нараховано по середній заробітній платі по м. Василькову, згідно СК України. Після надання боржником квитанцій, було зроблено перерахунок суми заборгованості. Таким чином, скаржник міг звернутись із відповідною заявою та надати пояснення. Довідка була здійснена з дотриманням вимог ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження».

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 129, 129-1 Конституції України, та у відповідності до ст. 18 ЦПК України, судове рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно з ч. 1ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 3 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно з п. 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Мін`юсту від 02.04.2012 р. №512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Так, судом встановлено, що головним державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Гриченюк A.A. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59659696 від 29.07.2019 р. щодо виконання судового наказу №2-н/362/9018 виданого 03.04.2018 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16.03.2018 р. до досягнення дитиною повноліття.

Постанова про відкриття виконавчого провадження №59659696 від 29.07.2019 р. ОСОБА_1 отримана 01.10.2019 р., оскільки надіслана рекомендованим листом 26.09.2019 р.

Головним державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Гриченюк A.A. складено довідку-розрахунок від 07.11.2019 р. №59659696 заборгованості по аліментах згідно виконавчого листа 2-н/362/9018 від 03.04.2018 р., яку отримано ОСОБА_1 20.12.2019 р.

Після отримання зазначеної довідки, ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця з роз`ясненням та наданням інформації, щодо того яким чином та на підставі яких нормативних актів було здійснено нарахування розміру аліментів, проте відповіді не отримав.

Вважає довідку-розрахунок 02.12.2019 р. №59659696 неправомірною, оскільки в період з 16.03.2018 р. по теперішній час мав та має постійний дохід та є самозайнятою особою, яка здійснює адвокатську діяльність.

Головним державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості на підставі ст. 195 СКУ, яка передбачає, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), які платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, а тому заборгованість по аліментам нараховувалась згідно середньої заробітної плати працівника по м. Василькову.

Наказом МЮУ від 02.04.2012 № 512/5 (зареєстровано в МЮУ 02.04.2012 р. за №489/20802) затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень, яка діє із змінами та доповненнями, в т.ч. відповідно до наказу МЮУ № 2522/5 від 02.08.2018. Розділом ХУІ «Особливості виконання рішень про стягнення аліментів» визначені положення, що стосуються, зокрема й проведення розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, вчинення державним виконавцем інших дій та прийняття рішень.

Так, зазначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника, зокрема, відповідно до пунктів 4-7 даної Інструкції, в редакції, чинній на час здійснення виконавчої дії чи прийняття рішення. Також у абз.2 п.4 зазначено, що розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження №59659696, згідно відповіді №: від 29-07-2019 на запит №: 61042305 від 26-07-2019 до Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями платник податків ( ОСОБА_1 ) з таким податковим номером чи за серією та номером паспорту на обліку в оганах ДПС не перебуває; згідно відповіді №: від 02-08-2019 на запит №: 61042306 від 26-07-2019 до Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржників - фізичних осібб підприємців стосовного ОСОБА_1 , інформація стосвно боржників - фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманиих податку в ДРФО відсутня.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 до відділу ДВС не надано інформації щодо його доходів як боржника, в т.ч. як ФОП, перебування його на спрощеній системі оподаткування чи ні, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того, відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України адвокат, який здійснює адвокатську діяльність - є самозайнятою особою, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Відповідно до статті 65 Податкового кодексу, адвокат після отримання свідоцтва повинен стати на облік в територіальних органах державної фіскальної служби за місцем свого проживання протягом календарних 10 днів.

Відповідно до пункту 178.6 статті 178 Податкового кодексу, самозайняті особи зобов`язані вести облік доходів і витрат своєї діяльності. Форму такого обліку та порядок його ведення визначено Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 N 481.

Відповідно до чинного законодавства самозайняті особи зобов`язані подати податкову декларацію про майновий стан і доходи та звіт щодо сум нарахованого ЄСВ. Строк подання до 1 травня року, наступного за звітній періодом.

Підпунктом 3 пункту 6.7 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 (зі змінами) встановлено, якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа здійснює незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується в контролюючих органах як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

Якщо адвокат, який здійснює діяльність індивідуально не став на облік в органах фіскальної служби до нього буде застосований штраф та донараховано суми податків і зборів.

Дії державного виконавця направлені на виконання вимог виконавчого документу проведені у повній відповідності з вимогами чинного законодавства, зокрема Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Частиною 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Скаржник у клопотанні про поновлення строку на подання скарги вказує, що 13.12.2019 р. ним отримано неправомірну довідку - розрахунок від 07.11.2019 р. №59659696 заборгованості по аліментах згідно виконавчого листа №2-н/362/9018 від 03.04.2018 р., яку надіслано 07.12.2020 р., тому клопотання про поновлення строку на подання скарги є обґрунтованим, отже, таким, що підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 77-80 ЦПК України. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, оскільки заборгованість платника аліментів, який є ФОП і перебуває на спрощеній системі оподаткування, визначають виходячи із середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості, а також враховуючи те, що боржником державному виконавцю не надавались квитанції про сплату аліментів, довідки про доходи з податкової, у зв`язку із чим здійснюючи розрахунок заборгованості по аліментам виконавець вірно виходив із статистичних даних з Управління статистики Київської області.

З огляду на зазначене, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги .

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та рішення Головного державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гриченюк Анни Антонівни, заінтересована особа: ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.М.Кравченко