Ухвала

20 березня 2020 року

м. Київ

справа № 241/742/13-ц

провадження № 61-3867ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.

касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 15 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради, Служба у справах дітей Мангушської районної адміністрації Донецької області, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду позовом до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради, Служба у справах дітей Мангушської районної адміністрації Донецької області, про позбавлення батьківських прав.

Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 30 липня 2013 року позов ОСОБА_2 задоволено. Позбавлено ОСОБА_3 батьківських прав щодо її неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 23 грудня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 30 липня 2013 року.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 24 грудня 2019 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 15 січня 2020 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 30 липня 2013 року у цій справі, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 на час подання апеляційної скарги не має цивільної процесуальної дієздатності.

24 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулася доВерховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Донецького апеляційного суду від 15 січня 2020 року, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У касаційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції, з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин.

Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилалася на те, що оскаржуване судове рішення не було їй вручено у день його проголошення, а копію ухвали апеляційного суду вона отримала лише 23 січня 2020 року та протягом 30 днів оскаржила її в касаційному порядку.

Відповідно до результатів відстеження офіційного веб-сайту «Укрпошта» поштове відправлення № 752 вручено одержувачу 23 січня 2020 року.

Виходячи з того, що ухвалу Донецького апеляційного суду від 15 січня 2020 року ОСОБА_1 отримала лише 23 січня 2020 року, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню на підставі частини другої статті 390 ЦПК України.

Крім того, у касаційній скарзі заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору. Заявник обґрунтовує своє клопотання тим, що є дитиною, яка не досягла вісімнадцятирічного віку, та не має жодного доходу, окрім аліментів.

Згідно із пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі Kreuz v. Poland («Креуз проти Польщі»), пункт 54), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдавати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Суд касаційної інстанції, врахувавши наведені в клопотанні доводи та додані до касаційної скарги матеріали, дійшов висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до абзацу 4 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник вказує те, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував до спірних правовідносин положення статті 35 ЦК України та частини першої статті 18 СК України, оскільки на час звернення до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції вона досягла сімнадцяти років. Позбавлення її права на апеляційне скарження судового рішення є порушенням її права на справедливий суд та обмеження доступу до правосуддя.

Касаційна скарга ОСОБА_1 подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені абзацом 6 частини другої статті 389 ЦПК України.

З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Донецького апеляційного суду від 15 січня 2020 року.

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Донецького апеляційного суду від 15 січня 2020 року.

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради, Служба у справах дітей Мангушської районної адміністрації Донецької області, про позбавлення батьківських прав за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 15 січня 2020 року.

Витребувати з Першотравневого районного суду Донецької області цивільну справу № 241/742/13-ц.

Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та додані

до неї документи, роз`яснити право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 20 квітня 2020 року.

До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншому учаснику справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець