Справа № 266/3879/19
Провадженя№ 2/266/122/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2020 року м. Маріуполь
Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Пантелєєва Д.Г., за участю секретарів судового засідання Широкової Г.К., Циганкової М.М.,позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача Ярошенко І.С., Райкової Г.С., Кацаренко М.А., розглянувши за правилами загального позовного провадження в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей», третя особа Департамент розвитку житлово комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради, про стягнення пені,
В липні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про виконання зобов`язання в натурі та стягнення пені.
В судовому засідання позивач ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити в повному обсязі.
Представник позивача, адвокат Самохвалов С.В., в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з викладених в позові підстав.
Представник відповідача, ОСОБА_3 , в судовому засіданні позов не визнала, проти його задоволення заперечувала, просила в позові відмовити.
Представник відповідача, ОСОБА_4 , в судовому засіданні позов не визнала, проти його задоволення заперечувала, просила в позові відмовити.
Представник відповідача, Кацаренко М.А., в судовому засіданні позов не визнала, проти його задоволення заперечувала, просила в позові відмовити
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності.
Ухвалою суду від 05.07.2019 року позов прийнято до провадження, відкрито спрощене провадження по справі.
Ухвалою суду від 14.08.2019 року задоволено клопотання позивача, здійснено перехід до слухання справи в загальному позовному провадженні.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
На підставі договору купівлі продажу, укладеного 24.06.2017 року ОСОБА_1 є власником кв. АДРЕСА_1 (а. с. 8-11)
Вказаний договір зареєстровано 29.06.2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а. с. 12)
Між ТОВ «Місто для людей» та співвласниками багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 02.10.2017 року було укладено договір про утримання будинку та прибудинкової території (а. с. 13-18)
З тексту вказаного договору вбачається, що ним не встановлено обов`язок ТОВ «Місто для людей» сплачувати Співвласникам пеню за несвоєчасне виконання договірних зобов`язань.
ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Місто для людей» із заявою від 04.05.2018 року, в якій повідомив про необхідність ремонту м`якої покрівлі будинку, оскільки до його оселі стала надходити вода з даху (а. с. 21)
На вказану заяву ТОВ «Місто для людей» листом від 25.05.2018 року повідомило позивача, що ним виконано обстеження покрівлі, складено дефектний акт, ремонт покрівлі заплановано на третій квартал 2018 року (а. с. 22)
З заяви від 20.11.2019 року встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до ДРЖКІ Маріупольської міської ради з скаргою на бездіяльність ТОВ «Місто для людей» (а. с. 23)
Вказана заява була розглянута та надано відповідь від 05.12.2018 року, з якої встановлено, що ремонт покрівлі заплановано ТОВ «Місто для людей» на другий квартал 2019 року (а. с. 24)
Актом від 08.10.2018 року встановлено, що в кв. АДРЕСА_3 АДРЕСА_2 є сліди залиття скрізь дах (а. с. 25)
В відповіді надано роз`яснення, що в випадку оплати послуг не в повному обсязі виконавець може припинти/призупинити їх надання, тому в відповідача відсутня фінансова можливість для виконання робіт з поточного ремонту покрівлі.
З довідки, наданої на ухвалу суду від 05.07.2019 року ТОВ «Місто для людей» встановлено, що вартість ремонту м`якої покрівлі кв. АДРЕСА_1 дорівнює 3547,31 грн. ( а. с. 52)
Розрахунками за комунальні послуги за грудень 2017 року червень 2019 року, грудень 2017 року листопад 2019 року встановлено, що ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті платежів за комунальні послуги (а. с. 58, 110)
З запиту №1840 від 30.10.2019 року та відповіді на запит від 13.11.2019 року встановлено, що ремонт м`якої покрівлі кв. АДРЕСА_1 проведено (а. с. 120, 121)
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
За правилами ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.
З витягу Судова практика з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр.) Верховного Суду України від 01.02.2013 року вбачається, що що окремі види правовідносин з участю споживачів регулюються й спеціальними законами України (наприклад, страхування, перевезення, фінансові послуги, житлово-комунальні послуги тощо), Закон № 1023-XII застосовується в частині, не врегульованій спеціальним законом.
Закон України «Про житлово комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII набрав законної сили з 01.05.2019 року, визнано таким, що втратив чинність, Закон України «Про житлово комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-IV.
Аналізуючи тексти чинної та діючої на момент укладення договору редакцій Закону України «Про житлово комунальні послуги» судом встановлено, що Закон України від 24.06.2004 року №1875-IV не містив положень, які б регулювали відповідальність за неналежне виконання договору як для управителя будинку так і для споживачів послуг з управління багатоквартирним будинком.
Договір на управління житловим будинком АДРЕСА_2 був укладений 02.10.2017 року, тому до нього застосовуються правила, викладені в Прикінцевих та перехідних положеннях Закону України «Про житлово комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII.
Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Перехідні положення не можуть міститися в законопроектах про внесення змін до інших законів чи 12 про визнання законів такими, що втратили чинність. У разі необхідності врегулювання питань, що мають вирішуватися у перехідних положеннях, відповідні зміни повинні вноситися до основного закону (законів).
Пунктом 3-1 Прикінцевих та перехідних положеннях Закону України «Про житлово комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII передбачено, що договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуг з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у тому числі вивезення побутових відходів за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладені за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо згідно з такими договорами передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах.
Тобто, виходячи з визначення Прикінцевих та перехідних положень, суд зазначає, що вони є обов`язковою для виконання умовою при переході від існуючого правового регулювання до бажаного та не можуть мати альтернативного викладення, мають виконуватись згідно з викладеним та не передбачають будь яких відхилень.
Отже, договір, укладений 02.10.2017 року має виконуватись на умовах, що діяли на момент його укладення, в його тексті не передбачено відповідальність по сплаті пені.
Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» визначено, що судам слід мати на увазі, що неустойка (штраф, пеня) стягується лише тоді, коли це передбачено укладеним сторонами договором чи відповідним нормативним актом.
З викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до такого висновку.
За правилами ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд, враховуючи викладене, приходить до висновку про віднесення витрат по розгляду вказаної на рахунок держави.
Керуючись ст. ст. 549, 551 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 16, 81, 82, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд
На рішення може бути подано апеляцію до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 25.03.2020 року.
Суддя: Пантелєєв Д. Г.