Справа № 128/3195/19
РІШЕННЯ

Іменем України

26.03.2020 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді Саєнко О.Б., при секретарі - Бойко А.А.., без участі сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

УСТАНОВИВ:

04.12.2019 року до Вінницького районного суду Вінницької області надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги умотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 та після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на частку у праві власності на будинковлодіння АДРЕСА_1 , 1/3 частка якого належала померлому, як члену колгоспного двору, який не втратив своє право на частку в майні двору, що збереглося в натурі станом на 15.04.1991 року.

Вказує, що єдиною спадкоємицею першої черги за законом , яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 була дружина померлого, (мати позивача) ОСОБА_3 , яка спадщину після смерті чоловіка прийняла належним чином, так як на момент його смерті постійно проживала та була зареєстрована з ним за однією адресою у спадковому будинку АДРЕСА_1 , зробила у ньому поточний ремонт: фарбувала вікна, двері та інше.

Зазначає, що інші спадкоємці першої черги за законом після смерті батька відсутні.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_3 , після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на частку у праві власності на будинковлодіння АДРЕСА_1 , 1/3 частка якого належала померлій, як члену колгоспного двору, який не втратив своє право на частку в майні двору, що збереглося в натурі станом на 15.04.1991 року, а іншу 1/3 частку мати успадкувала після смерті ОСОБА_2 , але за життя не переоформила своїх спадкових прав.

Зазначає, що позивач є рідною донькою і спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_3 .

Вказує, що іншим спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 був рідний брат позивача (син померлої) ОСОБА_4 .

Зазначає, що спадщину після смерті матері вони з братом прийняли, так як у встановлений законом строк подали заяви про прийняття спадщини до Вінницької районної державної нотаріальної контори, інші спадкоємці першої черги за законом після смерті матері - відсутні.

Вказує, що так як після смерті матері відкрилася спадщина загалом на 2/3 частки у спадковому будинку, то вона з братом мали право успадкувати це майно в рівних частках, тобто по 1/3 частці кожний, але за життя брат не оформив своїх спадкових прав на спадковий будинок.

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її брат ОСОБА_4 та після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на частку у праві власності на будинковлодіння АДРЕСА_1 , 1/3 частка якого належала померлому, як члену колгоспного двору, який не втратив своє право на частку в майні двору, що збереглося в натурі станом на 15.04.1991 року, а іншу 1/3 частку брат успадкував після смерті матері ОСОБА_3 , але за життя не переоформив своїх спадкових прав.

Вказує, що позивач є рідною сестрою і спадкоємицею другої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , інші спадкоємці першої та другої черги за законом після смерті брата, які прийняли спадщину відсутні.

Зазначає, що спадину після смерті брата ОСОБА_4 вона прийняла, так як у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини до Вінницької районної державної нотаріальної контори.

Вказує, що згідно погосподарських книг Мізяківсько-Хутірської сільради станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору будинковолодіння АДРЕСА_1 було троє осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та їх частки в майні колгоспного двору є рівними і складають по 1/3 частці кожного.

Зазначає, що отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі позивач не має можливості, оскільки у неї відсутній правовстановлюючий документ на спадковий будинок.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 , яка фактично прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_2 на 1/3 частку, а також в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 брата ОСОБА_4 , на 2/3 частки, а загалом, на : цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 не з`явились, через канцелярію суду надали спільну заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити.

Представник відповідача - Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез`явившихся осіб.

Вивчивши позов та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , станом на 15 квітня 1991 рокувідносився до категорії колгоспних дворів, що підтверджується виписками із погосподарських книг на дане господарство (а.с.35-44).

Членами колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року згідно погосподарської книги за 1991 рік значилися: голова двору ОСОБА_2 , члени двору- ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які набули право власності на майно колгоспного двору, тому їх частки в спірному будинку становлять по 1/3 частці кожного.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8).

Після його смерті відкрилася спадщина на відповідне спадкове майно, в тому числі на 1/3 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Єдиною спадкоємицею першої черги за законом , яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 була дружина померлого (мати позивача) - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу ( а.с.13), яка прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_2 , так як на момент його смерті постійно проживала та була зареєстрована з ним за однією адресою у спадковому будинку, зробила у ньому поточний ремонт: фарбувала вікна, двері та інше, що підтверджується довідками Мізяківсько-Хутірської ради від 23.09.2019 року за № 1438 та за № 1436 (а.с.28-29).

Інші спадкоємці першої черги за законом та спадкоємці за заповітом, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 - відсутні, що підтверджується, копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної від 14 серпня 2019 року за № 1724/02-31, з якої убачається, що спадкова справі після смерті ОСОБА_2 не заводилась ( а.с.44).

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла мати позивача ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9).

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з різного майна, в тому числі з 2/3 частки будинковолодіння АДРЕСА_1 , з яких: 1/3 частка, яка належала померлій, як члену колгоспного двору станом на 15.04.1991 року згідно погосподарських книг Мізяківсько-Хутірської сільради Вінницького району та 1/3 частка, яку вона успадкувала після смерті ОСОБА_2 , але не оформила своїх спадкових прав.

Позивач є спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_3 , як її донька, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача ( а.с.14).

Іншим спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері позивача - ОСОБА_3 був її рідний брат (син спадкодавця) - ОСОБА_4 , що підтверджується копією його свідоцтва про народження ( а.с.12).

Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла як і позивач, так і ОСОБА_4 , оскільки у встановлений законом строк подали заяви про прийняття спадщини до Вінницької районної державної нотаріальної контори, що підтверджується матеріалами спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_3 (а.с.61-63).

Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , якій прийняли спадщину - відсутні, що також підтверджується матеріалами спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_3 ( а.с.61-63).

Тобто, кожен з спадкоємців успадкували частку спірного будинку в рівних частках, тобто по 1/3 частці.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер брат позивача ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.10).

Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на частку у праві власності на будинковлодіння АДРЕСА_1 , а саме: 1/3 частка, якого належала померлому, як члену колгоспного двору, який не втратив своє право на частку в майні двору, що збереглося в натурі станом на 15.04.1991 року, та 1/3 частка, яку він успадкував після смерті ОСОБА_3 , але за життя не переоформив своїх спадкових прав.

Позивач ОСОБА_1 є рідною сестрою і спадкоємицею другої черги за законом після смерті брата ОСОБА_4 , що підтверджується копіями їх свідоцтв про народження та її свідоцтвом про укладення шлюбу ( а.с.12,14-15).

Спадину після смерті ОСОБА_4 позивач прийняла, так як подала заяву про прийняття спадщини до Вінницької районної державної нотаріальної контори. Інші спадкоємці першої та другої черги за законом, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 відсутні, що підтверджується копією спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_4 ( а.с.55-60).

Постановою Вінницької районної державної нотаріальної контори від 14.08.2019 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок, оскільки у неї відсутній документ, який посвідчує право власності ОСОБА_2 на цілий житловий будинок ( а.с.44).

Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, судом установлено, що предметом позову є спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме: належні їм частки житлового будинку, розташованого в

АДРЕСА_1 , що вказане будинковолодіння відноситься до суспільної групи домогосподарств колгоспний двір.

Згідно до вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно п. 9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.

Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Судом установлено, що спадкодавець ОСОБА_2 помер - ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкодавець ОСОБА_3 померла - ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкодавець, тому при вирішенні даного спору суд, повинен керуватися відповідними нормами ЦК УРСР, спадкодавець ОСОБА_4 помер - ІНФОРМАЦІЯ_6 , тому суд також при вирішенні даного спору має застосовувати норми ЦК, ЦПК.

Відповідно до ч.1 ст. 524 ЦК Української РСР , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Статтею 1216 ЦК передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців.

Відповідно до ст. 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 5 статті 1268 ЦК встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Реалізувати своє право, як спадкоємця позивач ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 позасудовим порядком не має можливості, оскільки спірний будинок відноситься до суспільної групи- колгоспний двір, правовстановлюючі документи на спірний будинок відсутні.

Проаналізував та оцінив зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки будинковолодіння АДРЕСА_1 , відносилося до категорії колгоспного двору, членами якого були ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які набули право власності на майно колгоспного двору, тому їх частки в спірному будинку становлять по 1/3 частці кожного, також підтверджено належними та допустимими доказами, позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; позасудового шляху вирішити даний спір у позивача не має.

Тому задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, Суд-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , з яких: 1/3 частка - в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , яка фактично прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ; 2/3 частки в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 брата ОСОБА_4 .

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти дні з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 26.03.2020.

Суддя: О.Б. Саєнко