Ухвала

Іменем України

19 березня 2020 року

м. Київ

справа № 202/2589/19

провадження № 61-758ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати

Касаційного цивільного суду: Штелик С. П., (суддя-доповідач), Калараша А. А., Сімоненко В. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Посадської Ольги Вікторівни, заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - Амур-Нижньодніпровський ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області) Посадської О. В., заінтересована особа - ОСОБА_2 .

Скарга мотивована тим, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2007 року стягнуто з нього аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частин всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 травня 2007 року до досягнення дитиною повноліття. 11 червня 2007 року на виконання зазначеного рішення суду видано виконавчий лист № 2-1690, який пред`явлений на виконання до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби. 25 липня 2007 року було відкрито виконавче провадження. Вказував, що у постанові про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем допущено помилку в частині зазначення прізвища стягувача та боржника, а саме зазначено « ОСОБА_1 » замість ОСОБА_1 . На думку заявника, з урахуванням помилок у прізвищі боржника, його не можна вважати належним чином повідомленим про відкриття виконавчого провадження, порядок, строки, умови та наслідки вчинення виконавчих дій. Постанову про відкриття виконавчого провадження № 4377565 від 25 липня 2007 року він не отримував та не знав про існування зазначеного виконавчого провадження. Вказував, що він жодним чином не ухилявся від обов`язку зі сплати аліментів, а навпаки протягом 12 років добровільно виконував рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2007 року. За період з липня 2007 року по квітень 2019 року ним було сплачено аліменти на утримання сина у розмірі 46 808 грн 41 коп., що відповідає 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і підтверджується чеками. Крім того, стягувач ОСОБА_2 надала розписку про те, що за період з липня 2010 року по грудень 2012 року отримала від нього грошові кошти в рахунок аліментів на утримання сина в розмірі 4 000 грн, станом на 01 січня 2013 року борг зі сплати аліментів відсутній. Проте, у 2018 році йому стало відомо про існування вищевказаного виконавчого провадження, у зв`язку з чим звернувся до державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області щодо перерахунку заборгованості за аліментами, надавши платіжні доручення та розписки стягувача про сплату аліментів. 04 квітня 2019 року було отримано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, складений державним виконавцем Посадською О. В., згідно з яким заборгованість за період з травня 2007 року по квітень 2019 року становить 53 194,91 грн.

Вважає, що дії державного виконавця щодо розрахунку заборгованості зі сплати аліментів є неправомірними, оскільки його не було повідомлено про відкриття виконавчого провадження, постанову про відкриття виконавчого провадження не отримував, відтак у державного виконавця не було достатніх підстав для проведення виконавчих дій та нарахування заборгованості до грудня 2018 року. При розрахунку заборгованості державним виконавцем не було взято до уваги розписку ОСОБА_2 про те, що станом на 01 січня 2013 року борг зі сплати аліментів відсутній, та нарахована заборгованість з травня 2007 року по квітень 2019 року.

ОСОБА_1 просив визнати неправомірними дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Посадської О. В. по визначенню розрахунку заборгованості зі сплати аліментів періоду нарахування та розміру заборгованості станом на 01 квітня 2019 року в сумі 53 194,91 грн; зобов`язати державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Посадську О. В. встановити в розрахунку заборгованості зі сплати аліментів період нарахування заборгованості з грудня 2018 року по квітень 2019 року та скласти належний розрахунок заборгованості згідно фактично сплачених сум відповідно до наданих квитанцій.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що державним виконавцем здійснено вірний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з травня 2007 року по квітень 2019 року з урахуванням вимог статті 195 СК України та фактично сплачених боржником сум, у тому числі за період з липня 2010 року по грудень 2012 року у розмірі 4 000 грн. При цьому при розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державним виконавцем правомірно не було взято до уваги надану боржником розписку стягувача ОСОБА_2 про відсутність боргу зі сплати аліментів станом на 01 січня 2013 року, оскільки стягувач заперечувала отримання в повному обсязі аліментів за період з 2007 року по липень 2010 року.

Посилання ОСОБА_1 про те, що до грудня 2018 року він не був повідомлений про відкриття виконавчого провадження, не є підставою для звільнення його від обов`язку зі сплати аліментів, присуджених судовим рішенням, оскільки виконавчий лист вчасно пред`явлено до виконання та боржник, добровільно частково виконуючи рішення суду до грудня 2018 року, був обізнаний про свій обов`язок сплати аліментів на утримання сина.

Крім того, допущена державним виконавцем описка у постанові про відкриття виконавчого провадження в частині зазначення прізвища стягувача та боржника не звільняє останнього від сплати аліментів, оскільки виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа № 2-1690, боржником за яким є саме ОСОБА_1 .

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2019 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції вірно виходив із того, що допущена державним виконавцем описка у постанові про відкриття виконавчого провадження в частині зазначення прізвища стягувача та боржника не звільняє боржника від сплати аліментів, оскільки виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа № 2-1690, боржником за яким є саме ОСОБА_1 . Доводи заявника про те, що державним виконавцем його не було повідомлено про відкриття виконавчого провадження та неотримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження № 4377565 від 25 липня 2007 року не заслуговують на увагу, оскільки факт повідомлення боржника про наявність відкритого виконавчого провадження та заборгованості з виплати аліментів підтверджується направленням головним державним виконавцем на адресу: АДРЕСА_1, постанови про відкриття виконавчого провадження, викликів, розрахунків рекомендованими листами з повідомленням у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того, суд дійшов вірного висновку, що дії державного виконавця Посадської О. В . щодо складення розрахунку заборгованості із сплати аліментів були вчинені відповідно до закону в межах наданих їй повноважень, порушення державним виконавцем прав боржника не встановлено.

У касаційній скарзі, поданій у січні 2020 року, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постанову апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення скарги, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що боржник ОСОБА_1 не отримував постанову про відкриття виконавчого провадження від 25 липня 2007 року та не знав про існування відкритого виконавчого провадження про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Отже, у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець Посадська О. В. не вправі була вчиняти виконавчі дії, зокрема щодо нарахування заборгованості зі сплати аліментів. У постанові про відкриття виконавчого провадження прізвище стягувача і боржника було зазначено не вірно « ОСОБА_1 » замість « ОСОБА_1 », отже неналежно оформлена постанова про відкриття виконавчого провадження не створює для боржника юридичних наслідків. Заявник не ухилявся від обов`язку зі сплати аліментів та у добровільному порядку виконував рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2007 року та за період з 2007 року по квітень 2019 року сплатив 46 808,41 грн, що відповідає 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та підтверджується чеками. Крім того, ОСОБА_2 надала розписку про отримання 4 000 грн в рахунок сплати аліментів, тому суди дійшли до помилкового висновку про наявність заборгованості зі сплати аліментів.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ).

Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-ІХ касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Отже, питання відкриття касаційного провадження у цій справі вирішується у порядку, визначеному ЦПК України (у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, далі - ЦПК України).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду вважає, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

Суди установили, що на виконанні в Амур-Нижньодніпровському ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області перебуває виконавчий лист, виданий 11 червня 2007 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська у справі № 2-1690 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Постановою державного виконавця Малюк І. В. від 25 липня 2007 року було відкрито виконавче провадження № 4377565.

Згідно з розрахунком заборгованості, складеним державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Посадською О. В., станом на 01 серпня 2019 року заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 складає 57 194 грн 53 коп.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статі 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до частини третьої статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно з частиною восьмою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що державним виконавцем здійснено вірний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з травня 2007 року по квітень 2019 року з урахуванням вимог статті 195 СК України та фактично сплачених боржником сум, у тому числі за період з липня 2010 року по грудень 2012 року у розмірі 4 000 грн, згідно розписки стягувача, оскільки боржник добровільно сплачував аліменти в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який не відповідає розміру аліментів, присудженому рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2007 року.

При цьому судом установлено, що при розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державним виконавцем правомірно не було взято до уваги надану боржником розписку стягувача про відсутність боргу станом на 01 січня 2013 року, оскільки стягувач ОСОБА_2 заперечувала отримання у повному обсязі аліментів за період з 2007 року по липень 2010 року.

Як на підставу для звернення з цією скаргою ОСОБА_1 указував на те, що у постанову про відкриття виконавчого провадження від 25 липня 2007 року він не отримував та у вказана постанова винесена з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки у ній невірно зазначено прізвище стягувача та боржника.

Згідно частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Суди установили, що факт повідомлення боржника про наявність відкритого виконавчого провадження та заборгованості зі сплати аліментів підтверджується направленням головним державним виконавцем боржнику ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1, постанови про відкриття виконавчого провадження, викликів, розрахунків рекомендованими листами із зворотнім повідомленням.

Суди вірно зазначили про те, що допущена державним виконавцем описка у постанові про відкриття виконавчого провадження в частині зазначення прізвища стягувача та боржника не звільняє боржника від сплати аліментів, оскільки виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа № 2-1690, боржником за яким є саме ОСОБА_1 .

Ураховуючи викладене, встановивши, що дії державного виконавця Посадської О. В . щодо складення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів були вчинені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» в межах наданих повноважень, суди попередніх інстанцій дійшли обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Посадської Ольги Вікторівни, заінтересована особа - ОСОБА_2 .

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

А. А. Калараш

В. М. Сімоненко