Справа № 709/13/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2020 року смт Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Чубая В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Кіян С.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи - орган опіки та піклування Чорнобаївської РДА, Чорнобаївський РВ ДРАЦС ГТУЮ в Черкаській області, про виключення відомостей про батьківство з актового запису про народження дитини, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач), треті особи - орган опіки та піклування Чорнобаївської РДА, Чорнобаївський РВ ДРАЦС ГТУЮ в Черкаській області, про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини.
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 1 вересня 2011 року позивач і відповідач зареєстрували шлюб, однак з грудня 2011 року їхня сім`я розпалася. Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 листопада 2014 року шлюб між ними розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідача народилася дочка ОСОБА_5 , батьком якої записано позивача. Рішенням суду з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 . Позивач не є батьком ОСОБА_5 , оскільки не має з нею ніякого кровного споріднення. Крім того, в соціальних мережах сама відповідач розповідала, що позивач не є біологічним батьком її дочки ОСОБА_5 . Позивач неодноразово пропонував відповідачу в добровільному порядку провести генетичну екпертизу щодо його батьківства стосовно ОСОБА_5 , однак остання на її проведення не погоджувалася. У зв`язку з цим позивач просив суд виключити запис про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27 травня
2019 року залучено до участі у справі у якості третіх осіб орган опіки та піклування Чорнобаївської РДА та Чорнобаївський РВ ДРАЦС ГТУЮ в Черкаській області (а.с. 38-39).
10 червня 2019 року позивачем подано до суду клопотання про призначення експертизи, на вирішення якої він просив поставити питання: "Чи є ОСОБА_1 (позивач) біологічним батьком дитини ОСОБА_5 .?" (а.с. 58-60).
Цього ж дня Чорнобаївським районним судом Черкаської області винесено ухвалу про призначення судово-генетичної експертизи та зупинено провадження у справі до отримання висновку експерта (а.с. 67-68).
12 листопада 2019 року на адресу суду надійшов висновок експерта та ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 13 листопада 2019 року провадження у справі поновлено (а.с. 84).
Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 20 грудня
2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті
(а.с. 97-98).
У судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві, з урахуванням висновку експерта, та стягнути з відповідача судовий збір і витрати на проведення експертизи. Стверджував, що його довіритель на момент укладення шлюбу, а також на момент реєстрації його батьком дитини, не знав, що він таким не є.
Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Пояснив, що перед укладенням шлюбу з відповідачем знав про її вагітність, однак вважав себе батьком дитини, оскільки так йому сказала відповідач. Сумніви щодо свого батьківства в нього виникли у 2018-2019 роках, оскільки відповідач почала забороняти йому бачитись з дитиною та писала відповідні повідомлення. Позивач також підтвердив, що з метою подання до військового комісаріату отримував від відповідача довідку про народження дитини, проте до військового комісаріату вказану довідку не подавав. Повідомив, що періодично надавав відповідачу матеріальну допомоги, а саме перераховував грошові кошти на її банківську картку. Позов підтримав повність, просив задовольнити.
Представник відповідача проти позову заперечила, просила в його задоволенні відмовити повністю, виходячи з вимог ч. 5 ст. 136 СК України, оскільки позивач на момент реєстрації його батьком дитини достеменно знав, що біологічним батьком не є, але погодився на таку реєстрацію, маючи власні інтереси.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову категорично заперечила та пояснила, що особисто повідомляла позивача перед весіллям про те, що він не є батьком майбутньої дитини, а тому на момент реєстарції народження дитини він був про це достеменно обізнаний. Позивач погоджувався на реєстрацію себе батьком свідомо, оскільки планував таким чином уникнути призову в армію. На його прохання вона надавала довідку, що вона вагітна. Позивач обіцяв допомагати у вихованні та утриманні дитини, однак ніякої допомоги не надавав, у зв`язку з чим відповідач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. На теперішній час у позивача виникла заборгованість зі сплати аліментів, а тому з метою її непогашення останній звернувся до суду з цим позовом. Стверджувала також, що оспорювання батьківства болісно позначиться на дитині.

Представник органу опіки та піклування Чорнобаївської РДА у судове засідання не з`явився.

Представник Чорнобаївського РВ ДРАЦС ГТУЮ в Черкаській області Данилевська Н.М. надіслала заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 49).

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , яка є матір`ю відповідача, показала, що позивач та її дочка до шлюбу проживали разом як чоловік і дружина. Під час спільного проживання у них виникали суперечки, вони то росходилися, то знову сходилися. Їй відомо, що її дочка (відповідач) говорила позивачу про те, що він не є батьком дитини, однак розмову про це особисто не чула. Крім того, відповідач планувала отримати статус одинокої матері, проте в подальшому позивач і відповідач вирішили укласти шлюб, а тому вона зраділа, що не буде непотрібних розмов. Вазувала, що позивачу потрібна була довідка про вагітність дружини для пред`явлення у військовий комісаріат. До того ж вона особисто передавала матері позивача довідку про народження дитини, однак їй не відомо чи подавалася вона до військового комісаріату. Для видачі свідоцтва про народження дитини позивач надавав копію свого паспорта, однак особисто у сільській раді присутній не був.

Засухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідка, дослідивши матеріали, суд встановив наступні обставини справи.
Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 листопада 2014 року у справі № 709/2953/14-ц шлюб між позивачем та відповідачем розірвано та відповідачу залишено її шлюбне прізвище (а.с. 7).
Згідно з копією виданого повторно свідоцтва про народження від 2 січня
2019 року ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 ; матір`ю записана ОСОБА_3 (відповідач), а батьком записано ОСОБА_1 (позивач) (а.с. 6).
Відповідно до копії актового запису про народження № 02 від 6 лютого 2012 року запис відомостей про батька вчинено на підставі свідоцтва про шлюб, виданого відділом ДРАЦС по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції 1 вересня 2011 року, актовий запис № 1105 (а.с. 51).
Частиною 1 ст. 122 СК України встановлено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
Враховуючи перебування позивача і відповідача у зареєстрованому шлюбі на момент народження дитини, запис про батька дитини зроблено на підставі ч. 1 ст. 122 СК України.
Відповідно до висновку Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 25 жовтня 2019 року № 103-286-2019 біологічне батьківство позивача стосовно ОСОБА_5 , народженої відповідачем, виключається (а.с. 80-82).
Згідно зі ст 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Вжите у зазначеній статті конвенції поняття "сімейне життя" має автономне значення і, виходячи із прецедентної практики ЄСПЛ, включає фактичні сімейні відносини, зокрема і ті, що виникли, або можуть виникнути між дітьми і їх біологічним батьком, а також ті, що виникають між партнерами, що підтримують фактичні шлюбні відносини (Keegan v. Ireland, § 44; Kroon and Others v. the Netherlands, § 30).
З норм ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливають і позитивні зобов`язання держави. Так, відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, у разі встановлення існування сімейного зв`язку з дитиною, держава має діяти в порядку, розрахованому на надання можливості розвитку цього зв`язку і юридичні гарантії мають бути встановлені з моменту народження або якнайшвидше після інтеграції дитини до її сім`ї (Kroon and Others v. the Netherlands, § 32).
Згідно з ч. 1 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.ст. 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Частиною 2 цієї статті Кодексу передбачено, що у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.
В абз. 2 і 3 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня
2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень, - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.
За таких обставин суд, враховуючи висновок експерта, вважає доведеним відсутність кровного споріднення, а відповідно і родинного зв`язку між позивачем та дитиною - ОСОБА_5 .
Водночас відповідно до ч. 5 ст. 136 СК України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до ч. 1 ст. 123 цього Кодексу.
При цьому приписами ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повэязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Всупереч вказаним вище процесуальним нормам відповідачем не доведено належними і допустимими доказами факт обізнаності позивача на момент реєстрації його батьком дитини про те, що він не є біологічним батьком. Зокрема, з показів свідка ОСОБА_6 вбачається, що особисто при такій розмові між позивачем і відповідачем вона присутня не була, натомість їй це відомо зі слів її дочки (відповідача). При цьому, оцінюючі вказані покази, суд враховує, що свідок ОСОБА_6 є матір`ю відповідача, а тому може бути зацікавлена у результаті розгляду справи.
Суд також бере до уваги суперечливу поведінку відповідача. Так, під час підготовчого провадження остання категорично відмовлялася від проведення судово-генетичної експертизи, про що її представник подавав до суду відповідні письмові заперечення (а.с. 30-32). Разом з тим під час розгляду клопотання про призначення зазначеної експертизи у підготовчому засіданні відповідач все ж таки погодилася на її проведення.
При цьому до отримання висновку експерта відповідач не повідомляла суду про ту обставину, що позивач на момент реєстрації його батьком дитини знав, що він не є її біологічним батьком. Вказана позиція була озвучена відповідачем тільки після отримання висновку експерта.
За таких обставин, на переконання суду, твердження відповідача та її представника відносно обізнаності позивача на момент реєстрації батьківства про те, що він не є її біологічним батьком, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Пунктом 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від
12 січня 2011 року № 96/5, (далі - Правила) передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством.
Згідно з п.п. 2.13.1 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.
Відповідно до п.п. 2.16.7 Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.
Таким чином, враховуючи досліджені судом докази у їх сукупності, відсутність родинного зв`язку між позивачем та дитиною, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 2 ч. 3 цієї статті Кодексу передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч. 2 цієї статті Кодексу передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 768,40 гривень, що підтверджується квитанцією від 2 січня 2019 року № 0.0..1 (а.с. 1), та понесено судові витрати за проведення судово-генетичної експертизи у розмірі 6620,70 гривень, що підтверджується копією квитанції від 20 вересня 2019 року № 0.0..1 (а.с. 107).
Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 768,40 гривень та витрати на проведення експертизи у розмірі 6620,70 гривень.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.
Виключити дані про батьківство ОСОБА_1 з актового запису про народження № 2 від 6 лютого 2012 року про народження ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Лихоліти Чорнобаївського району Черкаської області, вчиненого виконавчим комітетом Лихолітської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 гривень та витрати на проведення експертизи у розмірі 6620,70 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасником справи до або через відповідний суд.

Повне рішення суду складено 30 березня 2020 року.

Суддя В.В. Чубай