Справа № 316/2199/19
Провадження № 2/316/217/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2020 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області

у складі головуючого судді Бульби О.М.

за участю секретаря судового засідання Черкашиної О.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Енергодар Запорізької області, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат: Темненко Валентина Олександрівна до ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат: Цебер Олена Юріївна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

21.10.2019 р. ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), в особі свого представника за письмовим договором (а.с.22) адвоката Темненко Валентини Олександрівни звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі відповідач, ОСОБА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 (далі третя особа ОСОБА_3 ), в якій просить суд: стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на період навчання, в розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу (заробітку), починаючи з дня звернення до суду і до закінчення терміну навчання, тобто до 30.06.2022 р.

В обґрунтування позовних вимог, сторона позивача зазначає, що 07.10.2000 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб та ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилась донька - ОСОБА_1 .

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 22.04.2002 р. по справі №2-721 за 2002 рік з ОСОБА_2 стягувались аліменти на користь матері дитини на утримання доньки, тобто, позивача по справі, в розмірі 1/4 частини всіх видів щомісячного заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Спільне життя батьків позивача не склалося та 09.03.2004 р. шлюб між батьками було розірвано.

25.01.2011 р. ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_6 »

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області по справі №2-44/2011 рік за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів, розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 було зменшено до 1/6 частки усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

01.09.2017 р. ОСОБА_8 почала навчання в Енергодарському Інституті державного та муніципального управління ім.Р.Г.Хеноха «Класичного приватного університету» за спеціальністю «Менеджмент», де базова вартість одного року навчання складала 6480 грн., що підтверджується договором №12 від 01.09.2019 р. Згідно довідки №35-у від 06.06.2019 р., видану навчальним закладом, ОСОБА_7 стипендією не забезпечується.

Батько дитини, тобто, відповідач, з донькою не спілкується і по досягненню дитиною повноліття стягнення аліментів у примусовому порядку було припинено.

Мати позивача, тобто третя особа по справі, з невідомих для позивачки причин, не зверталась до суду з позовом про стягнення як додаткових витрат на навчання доньки, так і аліментів після досягнення позивачкою повноліття, хоча в цей час позивач, як ніколи, потребувала допомоги від батька.

09.01.2019 р. між Енергодарським інститутом державного та муніципального управління ім. Р.Г.Хеноха «Класичного приватного університету» та матір`ю позивача була укладена додаткова угода щодо зміни плати за навчання, яка вже стала складати 7512 грн. на рік.

З 01.09.2019 р. позивач, не припиняючи навчання у вказаному закладі, почала також навчання в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за спеціальністю «Правоохоронна діяльність» з терміном навчання до 30.06.2022 р. Вартість освітньої послуги складає за рік 12000 грн., при цьому, навчальний заклад залишає за собою право змінювати розмір плати за навчання. Факт навчання, термін та вартість навчання у вказаному навчальному закладі підтверджується договором №ЮФ/233д/19 від 13.08.2019 р. та згідно довідки №2567 від 03.09.2019 р., видану учбовим закладом, позивач стипендією не забезпечується.

Оплата за навчання у вказаних навчальних закладах підтверджується відповідними квитанціями.

Крім того, навчаючись у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, позивач проживає в гуртожитку, що доводиться договором №570 від 02.09.2019 р. та сплачує щомісячно 990 грн., що підтверджується відповідними квитанціями.

Потреба позивача у матеріальній допомозі від батька також підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, в яких зазначено про їх відсутність.

У зв`язку з тим, що позивач навчається та весь свій вільний час присвячує навчанню, вона не має можливості працевлаштуватись і матеріально себе забезпечувати, в результаті цього, позивач потребує матеріальної допомоги від обох своїх батьків, оскільки їй необхідно також нести витрати, пов`язані з навчанням, які є невід`ємною частиною навчання: витрати по забезпеченню самого навчального процесу (придбання зошитів, ручок, файлів, паперу), купівля речей особистого користування (шампунь, мило, зубна паста і т.ін.), одягу зимового, літнього і т.п.

Мати позивача працює головним державним ревізором-інспектором Енергодарського Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області та отримує заробітну плату приблизно 9500 грн.

Матері позивача нелегко утримувати доньку самостійно в період навчання без достойної допомоги батька.

Відповідач працює на ВП «Запорізька АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом», яка станом на час припинення сплати аліментів становила приблизно 10000-15000 грн.

Відповідач, знаючи про припинення аліментів у зв`язку з досягненням дитиною повноліття, не пропонував жодної допомоги, тому позивач змушена звернутися до суду з даним позовом.

Враховуючи, що відповідач має на утриманні двох неповнолітніх дітей, позивач вважає правильним та справедливим аліменти стягувати в розмірі 1/6 частки, які батько сплачував до досягнення позивачем повноліття (а.с.1-4).

Представником відповідача було надано до суду 21.12.2019 р. письмовий відзив на позовну заяву позивача, в якому вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/6 частини зазначаючи, що на утримані відповідача по справі перебувають двоє неповнолітніх дітей: син - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та син - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання яких за виконавчим листом від 25.08.2010 р. по справі № 2-1627, на стягуються з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу). Окрім того, на утриманні відповідача по справі перебуває його непрацездатний батько: ОСОБА_11 , 1946 року народження, пенсіонер, якому в жовтні місяці 2017 року було встановлено діагноз аортосклероз головного мозку, що у подальшому призвело до повної його недієздатності, у зв`язку з чим потребує постійного догляду та матеріальної допомоги на лікування, яку надає відповідач по справі як рідний син, що підтверджують випискою з медичної картки стаціонарного хворого неврологічного відділення ДЗ «СМСЧ №1 м.Енергодар №1816/236 від 26.09.2019 р., Випискою з історії хвороби за №1002/118, квитанціями на лікування від 11.12.2019 р., 17.04.2019 р., від 05.12.2017р., 11.11.2017р., Висновок МЦ «Юнімед» про проходження магнітно-резонансної томограми, Висновок МЦ «Діасервіс» про проходження ехографічного обстеження. Окрім хворого недієздатного батька, відповідачу при обстежені в МСЧ м.Енергодар та в Запорізькій обласній клінічній лікарні, на підставі Консультативного висновку лікаря ортопеда було діагностовано ушкодження ПКС, медіального меніска лівого колінного суглоба. На підставі даного діагнозу відповідачу була проведена операція на лівому коліні суглоба, у зв`язку з чим, відповідач поніс матеріальні затрати на операцію, на товари медичного призначення, придбання лікарських засобів, що значно вплинули на матеріальний стан відповідача. У зв`язку з погіршенням майнового стану, відповідач взяв кошти в банківській установі під відсоток на своє лікування, лікування та утримання рідного батька, згідно довідки з банківської установи станом на 18.11.2019 р. заборгованість відповідача перед банком становить 34000 грн. Також зазначає, що у період навчання позивачки в Енергодарському інституті державного та муніципального управління ім.Р.Г.Хеноха «Класичного приватного університету», відповідач по справі належним чином сплачував аліменти на користь третьої особи: ОСОБА_12 , які стягувались за Виконавчим листом від 25.08.2010 р. по справі № 2-44/2011р., стягнення яких припинилось 11.04.2019 р. у зв`язку з досягненням позивачем повноліття. Крім того, зазначає, що єдиним доходом відповідача по справі є його заробітна плата, з якої утримуються аліменти за виконавчим листом від 25.08.2010 р. по справі №2-1627 виданим Енергодарським міським судом Запорізької області в розмірі 1/3 частини від доходу відповідача на користь ОСОБА_2 на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , після утримання яких залишаються кошти на утримання непрацездатного хворого батька та його лікування, у зв`язку з чим, відповідач ледве забезпечує свої особисті потреби.

Враховуючи скрутне матеріальне становище відповідача, вважає, що розмір аліментів може становити не більше 1/12 частини з усіх видів доходу відповідача на користь повнолітньої доньки ОСОБА_1 , яка продовжує навчання, оскільки такий розмір буде достатнім та справедливим (а.с.50-56).

Представником позивача, було надано до суду 09.01.2020 р. письмову відповідь на відзив на позовну заяву надану стороною відповідача, зі змісту якого встановлено, що сторона позивача вважає безпідставними посилання сторони відповідача на те, що на утриманні відповідача знаходяться двоє неповнолітніх дітей на які він сплачує аліменти в розмірі 1/3 частки зауважуючи, що неповнолітні діти проживають з відповідачем, шлюб між відповідачем та його дружиною не розірвано. Наявність у відповідача двох неповнолітніх дітей була підставою для зміни розміру аліментів, які стягувались на користь доньки відповідача ОСОБА_7 до 1/6 частки та в цьому рішенні було зазначено, що змінився сімейний стан відповідача, сім`я проживає разом. Крім того, враховуючи що батьки відповідача крім сина відповідача по справі, мають ще одного сина, який також працює на ВП «Запорізька АЕС» і отримує зарплату, самі батьки відповідача отримують достойну пенсію, вважає безпідставним посилання відповідача, що його батько відповідача перебуває на повному утриманні відповідача, також вважає безпідставними посилання відповідача на захворювання, оскільки ці захворювання мали місце коли відповідач сплачував аліменти на спільну дитину сторін по справі та двох дітей від теперішнього шлюбу, однак з вимогами про зменшення розміру аліментів з доньки від першого шлюбу та синів від другого шлюбу, саме з цих підстав, не звертався, що на думку представника позивача свідчить про те, що грошових коштів відповідачу вистачало. Крім того, відповідач одружений, його дружина працює, подружжя спільно проживає. Позивач же проживає сама та потребує матеріальної підтримки. Посилання сторони відповідача на наявність кредитних зобов`язань вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_3 також має кредитні грошові зобов`язання які бралися на матеріальне забезпечення спільної доньки. Посилання сторони відповідача на наявність підтримки зі сторони батька вважає безпідставними, оскільки саме відсутність підтримки зі сторони батька стала підставою звернення до суду з цим позовом. Просить задовольнивши позов (а.с.104-108).

Стороною відповідача було надано до суду 13.02.2020 р. письмові заперечення проти відповіді на відзив на позовну заяву надану стороною позивача, в яких також зазначає на безпідставність посилань сторони позивача про наявність будинку, який розташований на земельній ділянці площею 0,32 га. за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вони перебували в іпотеці за Іпотечним договором в забезпечення виконання кредитних зобов`язань відповідача перед банківською установою та на протязі семи років відповідач сплачував кредит і лише після його виплати в жовтні 2019 р. обтяження з майна було знято. Іншого житла, крім зазначеного, відповідач не має. Безпідставним є посилання позивача і на наявність у відповідача транспортного засобу, оскільки такого у власності відповідач не має.

Також, вважає, що надані стороною позивача докази вказують на потребу позивача у матеріальній допомозі зі сторони батька, проте не вказують на реальну можливість відповідача надавати матеріальну допомогу в розмірі 1/6 частини доходу (заробітку) відповідача. Враховуючи матеріальне положення відповідача, вважає достатнім аліменти в розмірі 1/12 частини доходу (заробітку) відповідача, про що і просить суд (а.с.142-146).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 24.10.2019 р. провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.27).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 13.02.2020 р. підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті (а.с.167).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі у присутності представника ОСОБА_13 (а.с.32).

Представник позивача адвокат Темненко Валентина Олександрівна позовні вимоги підтримала повному обсязі, про що надала письмову заяву (а.с.177).

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача за письмовим договором про надання правової допомоги (а.с.97-99) адвокат Цебер Олена Юріївна, не з`явились, представником відповідача надано до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та представника відповідача за наявними у справі матеріалами, проти задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі, в задоволенні просить відмовити (а.с.179).

В судове засідання третя особа ОСОБА_3 не з`явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги просить задовольнити (а.с.33).

На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні у справі матеріали та докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що позивач ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 є донькою відповідача ОСОБА_2 та третьої особи по справі ОСОБА_14 , які перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано (а.с.7, 7зворот, 8, 8зворот). Позивач по справі з 01.09.2017 р. навчається в Енергодарському Інституті державного та муніципального управління ім. Р.Г.Хеноха «Класичного приватного університету» за спеціальністю «Менеджмент» за договором, на платній основі, вартість навчання становить 7512 грн. на рік (два семестри) (а.с.11, 12) та згідно Довідкок №35-у від 06.06.2019 р. (а.с.12зворот), №01-17/115 від 16.07.2019 р. (а.с.111), №06-у від 29.01.2020 р. (а.с.141) - термін навчання до 02.03.2021 р., стипендію не отримує, має свідоцтво про здобуття повної загальної середньої освіти (а.с.110-110зворот), що підтверджує посилання позивача про навчання у даному закладі як в період до досягнення повноліття ІНФОРМАЦІЯ_6 так і після. Крім того, відповідно до договору №ЮФ/233д/19 від 13.08.2019 р., позивач з 01.09.2019 р. також навчається у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ за спеціальністю «Правоохоронна діяльність» з терміном навчання до 30.06.2022 р., вартість навчання стновить12000 грн. за календарний рік (а.с.13-13зворот) та згідно довідки №2567 від 03.09.2019 р., форма навчання денна, контрактна основа, стипендією не забезпечується (а.с.14).

Позивач доходів не має, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків (а.с.19).

Оплату за навчання позивача у вказаних навчальних закладах, відповідно до квитанцій та чеків (а.с.15-17), здійснено матір`ю позивача - ОСОБА_3 (третьою особою по справі).

Крім того, третьою особою по справі ОСОБА_3 було також здійснено оплату 07.10.2019 р. за проживання позивача у гуртожитку АДРЕСА_2 за Договором №570 від 02.09.2019 р. (а.с.17зворот, 18-18зворот).

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України (далі СК України), яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, та спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Згідно частини 1 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно абз.1 п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 р. обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Крім того, потреба в матеріальній допомозі має бути пов`язаною саме з навчанням.

Як встановлено вище, позивач не працює оскільки навчається на денній формі навчання, заробітку чи іншого доходу не має, а отже потребує матеріальної допомоги своїх батьків та як встановлено, що не спростовано стороною відповідача, матеріальне утримання повнолітньої доньки відповідача та позивача повністю забезпечує мати позивача - третя особа по справі ОСОБА_3 .

Згідно ч.1 ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надати.

Як встановлено, відповідач сплачував на користь третьої особи по даній справі на утримання спільної з відповідачем доньки (позивач по справі) до досягнення дитиною повноліття, аліменти за виданими судом виконавчим листом, спочатку в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, а після зменшення їх розміру в 1/6 частині всіх видів заробітку (а.с.9-10, 66, 152), що також підтверджується і інформаційним повідомленням з Енергодарського МВ ДВС від 23.01.2020 р. №5141 (а.с.163).

Однак, обов`язок по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не є продовженням обов`язку по утриманню дитини до вісімнадцяти років. Це два самостійні обов`язки, які закріплені в різних главах СК України. Вони мають власні підстави виникнення і припинення.

Отже, посилання сторони позивача на те, що оскільки відповідач сплачував на утримання неповнолітньої спільної дитини сторін до досягнення нею повноліття в розмірі 1/6 частини, то він може сплачувати на користь позивача аліменти на навчання у такому ж розмірі є безпідставними.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 (а.с.57) працює у ВП «Запорізька АЕС» ДП НАЕК «Енергодатом», що підтверджується як самим відповідачем так і довідкою №307 від 14.11.2019 р. (а.с.162), з аналізу даних якої, судом встановлено, що за шість останні місяці: травень-жовтень 2019 р. включно, які суд бере до уваги у зв`язку з тим, що, як встановлено, з доходу відповідача за більш раніший період стягувались аліменти на утримання позивача як неповнолітньої дитини, розмір середньомісячної заробітної плати, після утримання з неї обов`язкових виплат, становить розмір у 23799 грн. 65 коп.

Відповідач має у другому шлюбі з ОСОБА_2 двох неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 виданого 16.05.2006 р. (а.с.63) та сина - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 виданого 17.11.2009 р. (а.с.64).

З відповідача на користь дружини відповідача: ОСОБА_2 , на підставі виконавчого листа від 25.08.2010 р. по справі №2-1627, стягуються аліменти на спільних неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття (а.с.65, 150). При цьому, стороною відповідача не заперечується та не спростовується посилання сторони позивача, що відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі зі своєю другою дружиною з якою спільно проживає разом з двома неповнолітніми дітьми, однак, на думку суду, таке спільне проживання не свідчить про відсутність потреби неповнолітніх дітей в отриманні від відповідача матеріальної допомоги на їх утримання дружиною відповідача.

Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того з ким із них проживає дитина.

При цьому необхідність утримувати інших неповнолітніх дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу позивачу, яка її потребує.

Щодо посилань сторони відповідача на матеріальне утримання батька відповідача ОСОБА_11 (а.с.86), судом встановлено, що батько відповідача ОСОБА_11 проживає в квартирі АДРЕСА_3 , в якій також проживає і ОСОБА_15 (а.с.172, 173). ОСОБА_11 , як і ОСОБА_15 , є пенсіонерами та місячний розмір їх пенсії становить за лютий 2020 р. - 4263 грн. 33 коп. та 5612 грн. 64 коп., відповідно, що підтверджується довідками з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 26.02.2020 р. Доказів того, що саме відповідачем надається матеріальна допомога його батькові, судом не встановлено.

Посилання сторони відповідача на проходження ним лікування у зв`язку з хворобами та витрати на таке лікування грошових коштів у вказаний стороною відповідача період 2017, 2018 роки (а.сю.69-82зворот), суд до уваги не приймає, оскільки ці витрати були понесені відповідачем в період, до дати звернення позивача до суду. Однак, при цьому, встановлено, що відповідач потребує лікування у зв`язку з ушкодженням медіального меніска лівого колінного суглоба та гіпертонічної хвороби (а.с.154-158).

Доказів наявності у відповідача на праві приватної власності транспортного засобу, як про це зазначає сторона позивача, судом не встановлено, як і не встановлено наявності у відповідача іншого житла крім житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки 0.38 га. на якій розташований будинок (а.с.131-132).

Посилання відповідача на наявність кредитних зобов`язань (а.с.85), враховуючи, що їх виникнення не пов`язано з наданням матеріальної допомоги позивачу у зв`язку з її навчанням, суд вважає безпідставними.

Отже, з зазначеного вище, судом встановлено, що відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу позивачу, яка навчається і не може самостійно себе забезпечувати та її матеріальним утриманням займається виключно третя особа по справі. Відповідач має матеріальну можливість надавати позивачу допомогу на навчання, що стороною відповідача не спростовано.

Термін навчання позивача становить до 30.06.2022 р., а отже аліменти слід призначити до закінчення навчання, тобто до 30.06.2022 р. включно.

При цьому, вирішуючи питання щодо розміру матеріальної допомоги, яку слід призначити до стягнення з відповідача на користь позивача, суд зауважує наступне.

Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Зазначена норма передбачає, що суд самостійно визначає розмір аліментів, який вважає необхідним призначити на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання при цьому суд повинен обов`язково врахувати вимоги щодо можливості надання такого утримання другим з батьків.

При визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину яка продовжує навчання, судом положення ч.2 ст.182 СК України - не застосовується, тому мінімальний розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина - законом не встановлюється.

Стаття 201 СК України передбачає поширення на відносини по утриманню між батьками і повнолітніми дочкою, сином норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу, які регулюють відносини по утриманню дитини.

Згідно положень ч.1 ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та їх спроможність її надавати.

Сторона позивача просить суд про стягнення з відповідача 1/6 частки його доходу, сторона ж позивача у відзові на позов та запереченнях проти відповіді на відзив позивача, вважає можливим сплачувати на користь позивача 1/12 частку доходу відповідача.

Згідно ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 р.» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 01.01.2020 р. становить - 2027 гривень, з 01.07.2020 р. буде становити 2118 гривень.

Як встановлено, відповідач має дохід лише в вигляді заробітної плати, яку отримує за своїм місцем роботи, середньомісячний розмір якої становить 23799 грн. 65 коп.

Мати позивача ОСОБА_3 (третьої особи по справі) працює та отримує заробітну плату, яка, в середньому на місяць, становить суму у 14217 грн. 65 коп., що вбачається з даних про виплати доходу вказаних у Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 03.12.2019 р. (а.с.114).

У грошовому еквіваленті, розмір частки у 1/12 яку не заперечує проти стягнення сторона відповідача, виходячи з розміру середньомісячного заробітку відповідача у 23799 грн. 65 коп., буде становити 1983 грн. 30 коп., що, на думку суду, враховуючи зазначене, не є неналежним розміром до стягнення.

Однак, і розмір частки у 1/6, про яку просить сторона позивача, яка у грошовому еквіваленті буде становити 3966 грн. 60 коп. виходячи із суми середньомісячної заробітної плати відповідача у 23799 грн. 65 коп., на думку суду, не відповідає, виходячи з наступного.

Частка яка визначається до стягнення, не повинна ставити відповідача та його сім`ю і у скрутне матеріальне становище, проте, на думку суду, 1/6 частка заробітку відповідача такій позиції не відповідає, враховуючи, що як встановлено, відповідач не має іншого доходу, крім заробітної плати з якої сплачує аліменти на двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини, що становить приблизно 7933 грн. на місяць в перерахунку на грошовий еквівалент виходячи із його середньомісячної зарплати у 23799 грн. 65 коп. Сам відповідач має потребу у лікуванні, пов`язану з наявними в нього ушкодженням медіального меніска лівого колінного суглоба та гіпертонічною хворобою. А отже, частка про яку просить позивач, не може бути призначена до стягнення.

Вирішуючи питання щодо розміру частки, крім зазначеного вище, суд також враховує і те, що мати позивача (третя особа по справі) також має обов`язок надання матеріальної допомоги спільній з відповідачем доньці (позивачу по справі) та може надавити матеріальну підтримку позивачу.

Встановлені судом, зазначені обставини, розмір прожиткового мінімуму визначеного Законом, матеріальну можливість відповідача, яка при цьому повинен на узгоджуватися з позицією щодо не ставлення відповідача та його сім`ї в умови скрутного матеріального становища, потреби позивача пов`язані з навчанням (вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження), дають підстави для висновку, про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) відповідача, що приблизно буде становити суму у 2975 грн., виходячи з середньомісячного заробітку відповідача, оскільки такий розмір частки, на думку суду, буде справедливим, достатнім та необхідним для задоволення потреб позивача пов`язаних з навчанням.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на період навчання з дати звернення позивача до суду, тобто з 21.10.2019 р. та до закінчення навчання, тобто до 30.06.2022 р. (включно), в розмірі 1/8 частини від усіх видів доходу (заробітку) відповідача.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Слід також зазначити, що відповідно до положень ст.192 СК України, розмір аліментів визначений за судовим рішенням не є незмінним та може бути згодом збільшений, або зменшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Про розподіл судових витрат зазначається також у резолютивній частині рішення (п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень ч.2 ст.133 ЦПК України, при звернені до суду сплачується судовий збір, розмір якого та порядок його сплати, звільнення від сплати встановлюються законом. Таким спеціальним законом є Закон України «Про судовий збір»,

Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Приписами ч.6 ст.141 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Враховуючи, зазначене, а також, положення п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 768 гривні 40 копійок.

Крім того, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать також і витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Згідно положень частин 1 та 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень частин 3-6 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. №23-рп/2009 щодо офіційного тлумачення статті 59 Конституції України, яка гарантує право на професійну правничу допомогу, зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Судом встановлено, що позивачу по даній цивільній справі ОСОБА_1 , правнича допомога надавалась адвокатом Темненко В.О. (а.с.21-21зворот) на підставі письмового договору №120 про надання правової допомоги у цивільних справах від 18.10.2019 р. (а.с.22-22зворот) та додаткової угоди №1 до вказаного договору (а.с.23), відповідно до яких вартість послуг адвоката становить 5000 грн. При цьому, перелік наданих послуг адвокатом, кількість витрачених годин та їх вартість, яка у загальному підсумку становить 10 годин та суму у 5000 грн. підтверджується Переліком наданих послуг та розрахунком вартості гонорару адвоката Темненко В.О. відповідно до договору №12-0 від 18.10.2019 р. (а.с.178). Оплата послуг наданих адвокатом в розмірі 5000 грн. підтверджується прибутковим касовим ордером №120 від 18.10.2019 р. (а.с.23зворот).

У змісті відзову на позовну заяву, сторона відповідача вважає, що витрати адвоката в сумі 5000 грн. не відповідають критерію реальності, розумності та їх стягнення з відповідача буде становити надмірний тягар, однак доказів на доведення таких тверджень, надано не було, а судом таких доказів не встановлено.

Враховуючи обставини справи, доведення стороною позивача реальності понесення витрат з правничої допомоги адвоката пов`язаних з розглядом справи, відсутність підстав для їх зменшення визначених приписами ст.137 ЦПК України, а також положення ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 5000 грн. понесених позивачем витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76-83, 89, 95, 128, 133, 141, 247, 259, 263-265, 271, 273, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат: Темненко Валентина Олександрівна до ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат: Цебер Олена Юріївна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання задовольнити частково.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь та утримання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 ) - аліменти на період навчання, в розмірі 1/8 частини від усіх видів його доходу (заробітку), починаючи з 21.10.2019 р. та до закінчення терміну навчання, тобто до 30.06.2022 р. (включно).

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 ) понесені витрати на оплату правничої допомоги адвоката в розмірі 5000 (п`яти тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь держави, судовий збір в розмірі 768 (семиста шістдесяти восьми) гривень 40 копійок.

Рішення в повному обсязі складено 24.03.2020 р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду (з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 р. із змінами).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О. М. Бульба