ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/1285/19 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2020 смт Золочів

Золочівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Квітки О.О.,

при секретарі - Поповій В.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт Золочів за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Золочівська селищна рада Золочівського району Харківської області про визнання права власності на земельну частку ( пай),

ВСТАНОВИВ:

30.10.2019 ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду із позовом до Золочівської селищної ради Харківської області (далі - відповідач, Золочівська селищна рада), в якому після уточнення просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 право власності на земельну частку (пай) ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , розміром 5,06 умовних кадастрових гектара із земель колективної власності АТ «Промінь» (реформованого ВАТ «Промінь») з числа невитребуваних (нерозподілених) часток (паїв) на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його вітчим - ОСОБА_3 . Після його смерті залишилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) в сільськогосподарському акціонерному товаристві «Промінь» площею 5,06 умовних кадастрових гектарів. Єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_3 була його дружина, мати позивача - ОСОБА_2 , яка вступила у право власності на спадкове майно. Після смерті матері ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 він оформив право на спадщину. При цьому за життя ОСОБА_3 не отримав сертифікат на право на земельну частку (пай), у зв`язку із чим, він не може оформити свої спадкові права на вказане майно та змушений звернутися до суду.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, від представника позивача через канцелярію суду надійшла письмова заява з проханням справу розглядати без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просив задовольнити. (а.с. 124 ).

Представник відповідача Золочівський селищний голова Канівець Л.В. в судове засідання не з`явився, подав через канцелярію суду заяву, в якій зазначив, що просить розглянути справу без участі представника, вирішивши справу на розсуд суду (а.с. 27, 99).

В судовому засіданні 25.02.2020 свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повідомили, що були знайомі із ОСОБА_3 . Останній працював в колгоспі, який було переіменовно в АТ «Промінь». Був одружений із ОСОБА_2 та виховував сина - ОСОБА_1. ОСОБА_3 називали або ОСОБА_3 , або ОСОБА_3 .

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6). ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7). Відповідно свідоцтва про одруження ОСОБА_3 і ОСОБА_2 одружилися 06.06.1959, після реєстрації шлюбу у обох із подружжя прізвище - ОСОБА_2 . у вказаному свідоцтві про шлюб записи імен чоловіка та дружини здійснено російською мовою: « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_2 » (а.с.79, 116).

Згідно із свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.08.2009 спадкоємцем на цілу частку майна гр. ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її син ОСОБА_1 , у тому числі з урахуванням частки, від якої відмовилася ОСОБА_13 . Спадкове майно складається з житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Відповідно до трудової книжки колгоспника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , працював в колгоспі ім. Кірова із 1963 по 1992 роки (а.с. 16-17, 117).

У відповіді Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області від 02.01.2020 зазначено, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 була заведена спадкова справа № 467/2003, відповідно до вказаної справи: 20.07.2004 Золочівською ДНК видано свідоцтво про право на спадщину за законом на трактор, причіп та грошовий вклад в ощадбанку на ім`я ОСОБА_2 06.11.2007 Золочівською ДНК було видано свідоцтво на право на спадщину за законом на іменні акції та дивіденди АТ «Промінь» на ім`я ОСОБА_2 .. Більше заяв про прийняття чи відмову від спадщини не надходило. Золочівською ДНК після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 була заведена спадкова справа №94/2009. 19.05.2009 до Золочівської ДНК надійшла заява про відмову від спадщини від дочки спадкодавця ОСОБА_13 . 03.08.2009 до Золочівської ДНК надійшла заява про видачу свідоцтва про право на спадщину від ОСОБА_1 . 03.08.2009 Золочівською ДНК було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок та грошовий вклад в Ощадбанку на ім`я ОСОБА_1 . Більше заяв про прийняття чи відмову від спадщини не надходило. Більше свідоцтва про право на спадщину не видавались. Заповітів після ОСОБА_2 немає (а.с. 47 - 88).

Відповідно до державного акту на право колективної власності на землю серії ХР № 13-49-000262 від 11.05.1995 сільськогосподарському АТ «Промінь» передано у колективну власність 4978,9 гектарів землі в межах згідно із планом. В списку громадян - членів колективного сільськогосподарського товариства прізвище ОСОБА_3 зазначене під № 693 (а.с. 101-114).

У свідоцтві про народження Української РСР від 22.04.1935 російською мовою зазначено: « ОСОБА_3 родился ІНФОРМАЦІЯ_5. Место рождения ребенка : с. Чудель Клесовский район Ровенской области» (а.с. 115, 125).

Як вбачається із копії паспорта серії НОМЕР_1 , вказаний документ виданий на ім`я ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Чудель Сарненського району Ровенської області. 06.06.1959 зареєстровано шлюб із ОСОБА_2 . Місце проживання: АДРЕСА_1 . Запис прізвища, ім`я та по батькові російською мовою - « ОСОБА_3 » (а.с. 123

З досліджених доказів видно, що написання прізвища, ім`я та по батькові ОСОБА_3 російською мовою « ОСОБА_3 », проте в деяких документах вживалися інші транскрипції.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

В ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) зазначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частини першої статті 22 ЗК України (у редакції від 22 червня 1993 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Пунктом 2 цього ж передбачено, що право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності. Стаття 1 вказаного Закону перелічені особи, які мають право на земельну частку (пай). Так право на земельну частку (пай) мають в том числі: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Громадянам, зазначеним в абзаці п`ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області.

Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до положень п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 квітня 2004р. сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК).

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Стаття 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» встановлює, що сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) в тому числі: розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

Стаття 13 регламентує питання використання нерозподілених та не витребуваних земельних ділянок і земельних часток (паїв). Так нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю).

Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості).

Нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження.

У разі якщо до 1 січня 2025 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки.

Така невитребувана земельна частка (пай) після формування її у земельну ділянку за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради (у разі необхідності формування) за заявою відповідної ради на підставі рішення суду передається у комунальну власність територіальної громади, на території якої вона розташована, у порядку визнання майна безхазяйним.

За позовом власнику невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємцю у разі пропуску строку для оформлення права власності на земельну ділянку з поважної причини суд може визначити додатковий строк, достатній для такого оформлення. У разі відсутності земель сільськогосподарських угідь колективної власності така земельна частка (пай) може бути виділена в натурі (на місцевості) за рахунок земель запасу комунальної власності відповідної територіальної громади (за наявності таких земель).

Згідно із ч. 2 ст. 19 Земельного Кодексу України земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст. 16 цього ж кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

В частині 1 ст. 1268 ЦК України зазначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

ОСОБА_3 працював у колгоспі ім. Кірова, який був реформовано у АТ «Промінь», та разом із іншими працівниками мав право на земельну частку (пай). Крім того, ОСОБА_3 включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, в зв`язку з чим набув право на земельну частку (пай) у відповідному розмірі площею 5,06 в умовних кадастрових гектарах з дня видачі цього акта відповідно до положень ст.1-3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцем стала його дружина - ОСОБА_2 , а отже вона і успадкувала право на земельну частку (пай). В свою чергу, спадкоємцем останньої є її син - ОСОБА_1 , а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Суд задовольняє позов частково, тому що із досліджених в судовому засіданні документів видно, що ні у ОСОБА_3 , ні у ОСОБА_2 не виникло право власності на земельну ділянку, а тому спадкоємець може успадкувати лише право на земельну частку (пай).

На підставі ст. ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), ст. ст. 15, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 4-5, 7, 10, 12-13, 77-81, 95, 141, 142, 235, 258, 259, 263- 265, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Золочівська селищна рада Золочівського району Харківської області про визнання права власності на земельну частку (пай) - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в порядку спадкування за законом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , право на земельну частку (пай) ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , розміром 5,06 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності АТ «Промінь» (реформованого ВАТ «Промінь») з числа невитребуваних (нерозподілених) часток (паїв) на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Золочівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються наступні реквізити сторін та інших учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

відповідач - Золочівська селищна рада Золочівського району Харківської області, адреса: 62203, Харківська область, Золочівський район, смт Золочів, вул. Центральна, б. 13А, .

Суддя О. О.Квітка