Справа №331/4983/19
Провадження № 2/331/423/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого судді Гнатик Г.В.

за участю секретаря Дорофєєвої М.А.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.04.2013 року по справі № 331/564/13-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 щомісячно стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 700,00 грн. щомісячно, починаючи з 23.01.2013 р. і до досягнення сином повноліття. На теперішній час сума стягуваних за рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.04.2013 р. аліментів є недостатньою для належного утримання дитини та меншою за розмір аліментів, встановлених законом. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд змінити спосіб стягнення аліментів зі стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на стягнення їх у частці від заробітку (доходу) батька дитини та змінити розмір аліментів, які стягуються рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.04.2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з фіксованої суми 700,00 грн. до 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 21.12.2019 року у вказаній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач в судове засідання не з`явилася, раніше надала суду заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надавв зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність, на підставі доказів наявних в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.04.2013 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 700,00 грн. щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.01.2013 р. та до його повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_2 прізвище позивача змінено з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції від 02.08.2014 року.

У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» N 2402-III від 26.04.2001 р. передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст.ст. 141, 180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тобто такий обов`язок є особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України (із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року №2037-VІІІ) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років.

Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3. ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її батька (ст. 183 СК) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) за вибором того з батьків разом з яким проживає дитина.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Як свідчить правова позиція Верховного Суду України у справі за № 143 цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки) (постанова Верховного суду України №6-143 ЦС13 від 05.02.2014 року).

Суд вважає, що позовні вимоги, заявлені позивачем в частині розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів з твердої суми на частку від заробітку є законні та обґрунтовані, обумовленими інфляційними процесами в державі та значним підвищенням вартості життя,у зв`язку з чим розмір аліментів, визначений рішенням суду (700,00 грн.) не може забезпечити належний рівень матеріального утримання дитини на теперішній час, а тому приходить до висновку щодо можливості стягнення з відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_4 аліментів у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого державою для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача у сумі 768,40 грн. на користь держави.

Керуючись ст. ст. 180, 182 - 184 СК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258-265, 279, 354ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Змінити спосіб, розмір стягнення аліментів, що стягуються на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2013 року по справі № 331/564/13-ц з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП № НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з твердої грошової суми у розмірі 700,00 гривень щомісяця, на 1/4 частку з усіх видів заробітку (доходу) , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП № НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Г.В. Гнатик