Ухвала

Іменем України

30 березня 2020 року

м. Київ

справа № 209/221/19

провадження № 61-4506ск20

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 вересня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про порушення грошових зобов`язань,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, уточнивши свої позовні вимоги, просив стягнути з Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» на його користь за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року 3% річних в сумі 5 631,54 грн., індекс інфляції в сумі 18 389,85 грн. та 719,80 грн. сплаченого судового збору, а всього стягнути 24 741,19 грн.

31 липня 2019 року позивач ОСОБА_1 подав нову уточнену позовну заяву, збільшивши позовні вимоги та змінивши предмет позову, в якій просить прийняти цю позовну заяву, як зміни до його позовної заяви від 21 січня 2019 року, просить стягнути з Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» на його користь матеріальну шкоду в сумі 28 816,30 грн, індекс інфляції по 30 червня 2019 року в сумі 85 687,70 грн, 3% річних по 30 червня 2019 року в сумі 18 231,45 грн, моральну шкоду в сумі 2 000,00 грн, а всього стягнути 134 735,49 грн.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 вересня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.

Стягнуто з Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» на користь ОСОБА_1 інфляційні витрати за прострочення грошових зобов`язань в сумі 5 213,60 грн та три відсотки річних в сумі 1 596,00 грн за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, а всього 6 809,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподіл судових витрат.

У березні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2020 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права заявник просив скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 01 січня 2020 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу у розмірі 2 102,00 грн.

Предметом позову у цій справі є вимоги майнового характеру: стягнення матеріальної шкоди в сумі 28 816,30 грн, індексу інфляції по 30 червня 2019 року в сумі 85 687,70 грн, 3% річних по 30 червня 2019 року в сумі 18 231,45 грн, моральної шкоди в сумі 2 000,00 грн, а всього - 134 735,49 грн.

Справа є незначної складності, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 210 200,00 грн (2 102,00 грн х 100).

При цьому касаційна скарга не містить мотивів про те, що оскаржувані судові рішення підпадають принаймні під один із випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судового рішення у цій справі у касаційному порядку.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, оскаржувані судові рішення ухвалені у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 вересня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про порушення грошових зобов`язань.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді : Є. В. Петров

С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко