Ухвала

23 березня 2020 року

м. Київ

справа № 372/1075/19

провадження № 61-5151ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Цирулевської Марини Володимирівни на постанову Київського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Києво-Святошинська районна державна нотаріальна контора, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 20 серпня 2014 року Києво-Святошинською державною нотаріальною конторою, згідно з яким ОСОБА_2 успадкувала земельну ділянку площею 3,384 га, кадастровий номер :05:004:0005, розташовану на території Григорівської сільської ради Обухівського району Київської області.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 31 травня 2019 року позов задоволено. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 20 серпня 2014 року Києво-Святошинською державною нотаріальною конторою, зареєстроване за № 2-2449, спадкова справа № 163/2009, згідно з яким ОСОБА_2 успадкувала земельну ділянку площею 3,384 га, кадастровий номер :05:004:0005, розташовану на території Григорівської сільської ради, цільове призначення якої - для ведення селянського (фермерського ) господарства.

Особа, яка не брала участі у справі, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на рішення Обухівського районного суду Київської області від 31 травня 2019 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 31 травня 2019 року скасовано і ухвалено нове судове рішення. Позов залишено без задоволення. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

12 березня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Цирулевська М. В. подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі рішення Обухівського районного суду Київської області від 31 травня 2019 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з абзацом 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Касаційна скарга подана на підставі пунктів 1, 2 частини другої статті 392 ЦПК України.

На обґрунтування підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 392 ЦПК України, заявник зазначила, що апеляційний суд не врахував правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 19 березня 2018 року у справі № 760/3300/17 та від 31 жовтня 2019 року у справі № 639/3593/17.

На обґрунтування підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 2 частини другої статті 392 ЦПК України, заявник зазначила, що правова конструкція положень статей 12, 19, 20 Закону України «Про фермерське господарство» і статей 31, 78, 86, 89, 90 Земельного кодексу України не свідчить і не може свідчити про наявність підстав для висновку, що до майна фермерського господарства, яке належить усім членам господарства на праві спільної сумісної власності може бути віднесено земельну ділянку, набуту фермерським господарством у власність як юридичною особою в порядку, передбаченому статтею 7 Закону України «Про фермерське господарство» із земель державної або комунальної власності чи в інший спосіб, визначений законом, а не земельну ділянку, яка є об`єктом права особистої приватної власності члена господарства. Тому необхідно відступити від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 372/4515/15-ц, оскільки він суперечить приписам частини першої, пункту «б» частини другої статті 89 Земельного кодексу України.

Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Оскільки вищевикладені доводи касаційної скарги, що є підставою для відкриття касаційного провадження, викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження в цій справі та витребувати матеріали справи.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Цирулевська М. В. заявила клопотання про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року.

Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

За змістом вищенаведених правових норм касаційний суд може зупинити виконання лише того судового рішення, яке підлягає примусовому виконанню, однак, як зазначено вище, постановою Київського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року, виконання якої просить зупинити заявник рішення місцевого суду було скасовано та залишено позов без задоволення, тобто це судове рішення не підлягає примусовому виконанню, відтак клопотання заявника про зупинення його виконання задоволенню не підлягає.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Цирулевська М. В. заявила клопотання про розгляд справи в судовому засіданні у присутності (з викликом) ОСОБА_1 та/або її представника.

Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилося у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі «Жук проти України»).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Тобто суд касаційної інстанції є судом права.

Частиною першої статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Положення частин п`ятої та шостої статті 279 ЦПК України, якою врегульовано розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження в суді першої інстанції, не застосовуються при касаційному розгляді, оскільки суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права та не вирішує питань доказування у справі і не встановлює обставин справи.

Тлумачення вказаних норм дає підстави для висновку про те, що виклик учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з урахуванням встановленої необхідності таких пояснень.

Оскільки розгляд справи Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та необхідність виклику учасників справи для надання пояснень відсутня, то підстав для задоволення клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Цирулевської М. В. про розгляд справи в судовому засіданні у присутності (з викликом) ОСОБА_1 та/або її представника немає.

Що стосується заявленого в касаційній скарзі клопотання про передачу справи на розгляд палати/об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, то відповідно до статей 403 та 404 ЦПК України таке питання вирішується при розгляді справи по суті в касаційному порядку, а не на стадії відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 392, 394, 395, 402, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Цирулевської Марини Володимирівни на постанову Київського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року.

Витребувати з Обухівського районного суду Київської області цивільну справу № 372/1075/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Києво-Святошинська районна державна нотаріальна контора, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відмовити в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Цирулевської Марини Володимирівни про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року.

Відмовити в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Цирулевської Марини Володимирівни пророзгляд справи в судовому засіданні у присутності (з викликом) ОСОБА_1 та/або її представника.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 23 квітня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

М. Ю. Тітов