Справа № 350/1167/19
Номер провадження 2/350/36/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2020 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі :

головуючого судді Бейка А.М.

секретаря Маєвської С.П.

адвокатів Мельника Б.М. та Ошуста С.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівнянської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання незаконнимта скасування рішення органу місцевого самоврядування, суд -

в с т а н о в и в :

У своїй позовній заяві позивачка ОСОБА_1 просить визнати незаконним та скасувати пункти 1 та 2 рішення Рівнянської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області № 20/13-07 від 15.03.2018 року «Про затвердження акту земельної комісії від 01.02.2018 року про розмежування земельних ділянок між домогосподарствами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 », а саме: пункт 1, в якому зазначено про затвердження акту земельної комісії від 01.02.2018 року про розмежування земельних ділянок між домогосподарствами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та пункт 2, в якому зазначено: керуючись ст.107 ЗК України та заслуханим і затвердженим актом від 01.02.2018 року, земельні ділянки між домогосподарствами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважати розмежованими і рекомендувати сторонам виготовити документацію по передачі земельних ділянок у власність для уникнення в подальшому спірних ситуацій. Крім цього, просить стягнути з відповідачів судові витрати по справі.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 . Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці, площею 0,1021 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 01.02.2018 року Рівнянська сільська рада в складі земельної комісії: голова комісії Полицька Л.Ю., член комісії Руда Т.Б. за участю сільського голови Шевчук Н.Й. та землевпорядника Бабич Г.М. провели розмежування земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що складено відповідний акт. Згідно вказаного акту, комісією було вирішено розподілити земельні ділянки між будинками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рівні частини та встановити заїзд до будинку ОСОБА_2 , яким будуть користуватися обидві сторони, про що складено відповідну схему розмежування земельних ділянок, яка є невід`ємною частиною даного акту. У вказаній схемі розмежування земельних ділянок відображено дві земельні ділянки, площами 0,0578 га та 0,0258 га, на яких розташований житловий будинок та господарські будівлі позивачки, та між ними відображена дорога довжиною 47,53 метри, яка розділяє ці земельні ділянки на дві частини та веде до земельної ділянки ОСОБА_4 .

Рішенням Рівнянської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області № 20/13-07 від 15.03.2018 року вказаний акт про розмежування земельних ділянок було затверджено, а пунктом другим вказаного рішення рекомендовано сторонам виготовити документацію про передачу розмежованих земельних ділянок у власність.

Позивачка вважає вказане рішення Рівнянської сільської ради незаконним та таким, що підлягає до скасування, оскільки згідно план схеми земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка є невід`ємною частиною акту, запроектована комісією дорога проходить через господарські будівлі, а саме шопу та криницю, що належать їй на праві власності. Таким чином, при влаштуванні дороги-заїзду до земельної ділянки ОСОБА_2 вказані шопа та криниця підлягають знесенню, що призведе до позбавлення позивачки права власності на зазначенні об`єкти.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві та відповіді на відзив обставини, і просять позов задоволити. Крім цього представник позивача ОСОБА_8 зазначив, що зазначена у акті земельної комісії від 01.02.2018 року дорога, що розмежовує земельні ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та прийняте Рівнянською сільською радою рішення не можуть залишатися в силі та підлягають до скасування, оскільки порушують право власності позивачки на належне їй майно і прийнято без її участі.

Представники відповідача Рівнянської сільської ради - сільський голова Шевчук Н.Й. та Бабич Г.М. заперечили проти задоволення позову з підстав поданих у письмовому запереченні. Зокрема пояснили, що будинок із господарськими будівлями в АДРЕСА_1 , якими володіє позивачка, до дня смерті належали ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Так за життя ОСОБА_9 , їй належали земельні ділянки, загальною площею 0,32 га, з яких біля хати площею 0,06 га. Тобто ОСОБА_1 перейшло домогосподарство від попереднього власника в тому обсязі та на тих умовах, що належали ОСОБА_9 . Позивач ОСОБА_1 зверталася 16.12.2013 року, 22.05.2015 року та 27.11.2015 року із заявами до Рівнянської сільської ради про надання дозволу на складання документації по передачі їй у власність земельної ділянки в АДРЕСА_1 , однак їй було відмовлено з підстав невідповідності розмірів земельної ділянки, які обліковувалися за померлою ОСОБА_9 . Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, позивачка оскаржила їх до суду і на даний час справа розглядається в суді. В процесі розгляду справи у суді, за клопотанням представника позивача було створено земельну комісію, яка працювала 01.02.2018 року, та внаслідок роботи якої складено акт про розмежування земельних ділянок, та в межах повноважень сільської ради прийнято оспорюване позивачкою рішення від 15.03.2018 року про затвердження зазначеного акту. Оскільки позивачка ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 не дійшли добровільної згоди щодо розмежування їх земельних ділянок, тому земельна комісія провела розмежування земельних ділянок на рівні частини та встановила заїзд до будинку ОСОБА_2 , яким будуть користуватися обидві сторони, про що складено схему розмежування земельних ділянок.

Також представники сільської ради зазначили, що запроектована дорога між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проходить через шопу, яка підлягає зносу, а позначений на план схемі колодязь таким не являється, оскільки не використовується за призначенням. Крім цього, на даний час у будинку ОСОБА_1 проживає молода сім`я, яка не заперечує щодо влаштування заїзду до земельної ділянки ОСОБА_2 та зносу господарської будівлі - шопи.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_10 у судовому засіданні заперечили проти задоволення позову та пояснили, що після смерті ОСОБА_11 відповідачка успадкувала земельну ділянку, яка межує із земельною ділянкою позивачки ОСОБА_1 . До вказаної земельної ділянки був проїзд, яким ОСОБА_11 завжди користувалася. Однак після смерті ОСОБА_11 вона не може дійти згоди із ОСОБА_1 щодо заїзду до її земельної ділянки. Тому вона підтримує рішення Рівнянської сільської ради від 15.03.2018 року, щодо запроектованої земельною комісією дороги та розмежування їхніх земельних ділянок, та просить у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні третя особа ОСОБА_3 підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 та суду пояснив, що він із сім`єю проживає у будинковолодінні, що в АДРЕСА_1 . 01.02.2018 року його дружина ОСОБА_12 була присутня під час роботи комісії Рівнянської сільської ради за адресою АДРЕСА_1 . Позивачки ОСОБА_1 на момент проведення обмірів та складанні схеми не було. Також зазначив, що криниця та шопа є діючими, він та його сім`я ними користуються, і він проти того щоб їх зносили.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями тст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статей 142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування належить, зокрема, земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.

Копією Акту земельної земельної комісії Рівнянської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області /а.с.10-12/ підтверджено, що 01 лютого 2018 року було складено акт та схему розмежування земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , і встановлено заїзд до земельної ділянки ОСОБА_2 .

Копією рішенням Рівнянської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області № 20/13-07 від 15.03.2018 року «Про затвердження акту земельної комісії від 01.02.2018 року про розмежування земельних ділянок між домогосподарствами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 », а саме пункт один та два вказаного рішення, було затверджено акт земельної комісії від 01.02.2018 року про розмежування земельних ділянок між домогосподарствами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також рекомендовано сторонам виготовити документацію по передачі земельних ділянок у власність для уникнення в подальшому спірних ситуацій (а.с.9)

Копіями свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 червня 2012 року, Витягу про реєстрацію прав та Технічного паспорта/а.с.14-18/ підтверджено, що ОСОБА_1 являється власником домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Вказане домоволодіння в цілому складається з житлового дерев`яного будинку, житловою площею 28,8 кв.м, загальною площею 42,0 кв.м., позначеного в плані літерою «А», шопи, позначеною в плані літерою «Б», загальною площею 10,9 кв.м, стодоли, позначеної в плані літерою «В», загальною площею 15,9 кв.м, стайні, позначеної в плані літерою «Г», загальною площею 20,3 кв.м, стодоли, позначеної в плані літерою «Д», загальною площею 21,5 кв.м, вбиральні, позначеної в плані літерою «Ж», загальною площею 1,2 кв.м, криниці, позначеної в плані «1».

Висновком експерта ОСОБА_13 /а.с.19-21/ підтверджено, що він будучи експертом з інвентаризації нерухомого майна, за заявою ОСОБА_1 10.09.2018 року провів інвентаризацію будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 . За наслідками інвентаризації встановлено, що вказане будинковолодіння складається з господарських будівель і споруд, які відображені в технічному паспорті, виготовленому 01.04.2004 року Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації на ім`я ОСОБА_9 , а також відображені у цьому ж технічному паспорті при поточній інвентаризації проведеній 06.02.2012 року на ім`я ОСОБА_1 Сарай(шопа) площею забудови 10,9 кв.м. та колодязь №1 глибиною 2,5 м/п входять до складу вищезгаданого будинковолодіння.

Копією довідки виконкому Рівнянської сільської ради від 18.06.2014 року №415 вбачається, що на день смерті ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно погосподарської книги №3 рахувалось 0,58 га землі (а.с.22).

Копією витягу з рішення шістнадцятої сесії двадцять першого скликання Рівнянської сільської ради від 30 грудня 1993 року «Про затвердження заяв громадян сіл Рівня та Сл.Рівнянська на приватизацію земельних ділянок» вбачається, що за померлою ОСОБА_9 було закріплено земельну ділянку площею 0,38 га (а.с.23).

Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Кадастровим планом земельної ділянки ПП «Геоукрпроект» від 2015 року/а.с.24/ підтверджено, що площа земельної ділянки, на якій розташовані житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що належать ОСОБА_1 , складає 0,1021 га.

Планом схемою земельної ділянки, складеного за результатами зйомки від 2018 року ПП ОСОБА_14 /а.с.26/ підтверджено, що площа земельної ділянки під житловим будинком ОСОБА_1 та під господарськими будівлями в АДРЕСА_1 складає 0,0616 га та 0,0265 га відповідно. Площа запроектованої дороги до ОСОБА_2 складає 0,0132 га.

Крім того в судовому засіданні представники відповідача Рівнянської сільської ради - сільський голова Шевчук Н.Й. та Бабич Г.М. підтвердили, що при складанні Акту від 01.02.2018 року позивачки ОСОБА_1 не було. Також позивачку не повідомляли про час та місце розгляду та затвердження на сесії Рівнянської сільської ради вищезгаданого акту, тобто вирішення земельного спору.

Згідно ч.2 ст.159 ЗК України земельні спори розглядаються за участю зацікавлених сторін, які повинні бути завчасно повідомлені про час і місце розгляду спору. У разі відсутності однієї із сторін при першому вирішенні питання і відсутності офіційної згоди на розгляд питання розгляд спору переноситься. Повторне відкладання розгляду спору може мати місце лише з поважних причин.

Фототаблицею/а.с.81-88/ підтверджено, що на території вищезгаданого будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 знаходиться сарай(шопа) площею забудови 10,9 кв.м., колодязь №1 глибиною 2,5 м/п та новий колодязь.

Сторони в судовому засіданні підтвердили, що інших доказів на підтвердження чи заперечення позову, крім тих що є в матеріалах справи не існує.

Аналізуючи зібрані докази по справі, суд приходить до висновку, що зазначений у акті земельної комісії Рівнянської сільської ради від 01.02.2018 року та відображений у плані земельної ділянки заїзд до домогосподарства ОСОБА_2 проходить через господарські будівлі належні на праві власності позивачці ОСОБА_1 , а саме через шопу «Б» та криницю №1. Крім того в порушення норм Земельного кодексу України земельний спір бур вирішений без участі зацікавлених сторін, які завчасно не повідомлялись про час і місце розгляду спору.

Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

У відповідності до ст.21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Зі змісту ч.2 ст.144 Конституції України та ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів не відповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб в судовому порядку.

Таким чином суд приходить до висновку, що рішення Рівнянської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області № 20/13-07 від 15.03.2018 року «Про затвердження акту земельної комісії від 01.02.2018 року про розмежування земельних ділянок між домогосподарствами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 » в частині затвердження акту земельної комісії від 01.02.2018 року про розмежування земельних ділянок між домогосподарствами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , та в частині рекомендування сторонам виготовити документацію по передачі розмежованих земельних ділянок у власність для уникнення в подальшому спірних ситуацій є незаконним, оскільки порушує право власності позивчки на майно, а тому в цій частині підлягає до скасування.

Крім цього, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 понесла по справі судові витрати в розмірі 4836 грн. 80 коп, що складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. та витрат на правову допомогу в розмірі 3618 грн., а тому у відповідності до ч.2 ст.141 ЦПК України вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивачки.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Рівнянської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування - задоволити.

Визнати незаконним та скасувати пункти 1 та 2 рішення Рівнянської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області № 20/13-07 від 15.03.2018 року «Про затвердження акту земельної комісії від 01.02.2018 року про розмежування земельних ділянок між домогосподарствами гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_4 », а саме:

- пункт 1, в якому зазначено про затвердження акту земельної комісії від 01.02.2018 року про розмежування земельних ділянок між домогосподарствами гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 ;

- пункт 2, в якому зазначено, що керуючись ст.107 ЗК України та заслуханим і затвердженим актом від 01.02.2018 року, земельні ділянки між домогосподарствами гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 вважати розмежованими і рекомендувати сторонам виготовити документацію по передачі земельних ділянок у власність для уникнення в подальшому спірних ситуацій.

Стягнути з Рівнянської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області та ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в розмірі 3268 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М.Бейко

Повний текст рішення складено 26.03.2020 року.