Справа № 536/339/19
17 січня 2020 року м. Кременчук
Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:
Головуючого судді - Колотієвського О.О.,
при секретарі - Коваль В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сігма Автолізинг» про захист прав споживачів, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів,-
07 березня 2019 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сігма Автолізинг» про захист прав споживачів, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів.
Відповідно до умов Договору, а саме п. 1.1., предметом фінансового лізингу є транспортний засіб марки/моделі LADA КАЛИНА, комплектація/модифікація 219210-010-050, об`єм двигуна 1,6, тип КПП МТ, привід 4x2.
На виконання умов пункту 9.1 спірного Договору, 16.11.2017 року ним на розрахунковий рахунок ТОВ «Сігма Автолізинг» сплачено грошові кошти у розмірі 26 000 грн.
Вказував, що під час укладення вказаного вище Договору, представник ТОВ «Сігма Автолізинг» не надав для ознайомлення та підпису Додаток № 1 до Договору із розрахунком та графіком сплати лізингових платежів, посилання на який міститься у тексті Договору (п. 1.1 , п.1.2., п.п. 9.1.-9.5., 10.1., 10.3.,10.4., 10.9., 11.4., 12.6., 12.7., 12.9. Договору).
21.11.2017 року ним на адресу адміністрації ТОВ «Сігма Автолізинг» направлена заява про розірвання договору фінансового лізингу № 01 509 від 16.11.2017 року з одночасною вимогою про повернення сплачених коштів у розмірі 26 000 грн.
21.12.2017 року ТОВ «Сігма Автолізинг» у особі директора Масляка Є.В. надало письмову відповідь (вих. № 122) на його заяву від 21.11.2017 року, у якій йому було повідомлено про неможливість розірвання Договору в односторонньому порядку у зв`язку із невідповідністю надісланою ним заяви статті 12 Договору. Окремо було зазначено, що сплачені ним кошти відповідно до даного Договору у розмірі 26 000 грн.. зараховані як Комісія за організацію договору у розмірі 25 650 грн. та Авансовий платіж в розмірі 350 грн. згідно п. 9.6. Договору.
В ході більш детального вивчення умов укладеного Договору, з`ясування законодавчих вимог до оформлення такого різновиду цивільно- правових угод, а також враховуючи розбіжність у діях (поведінці) представників ТОВ «Сігма Автолізинг» під час підписання Договору та, в подальшому, в процесі виконання договірних зобов`язань лізингодавцем, позивач прийшов до висновку, що належні йому права та законні інтереси як споживача були грубим чином порушені та його було введено в оману Характер діянь представників ТОВ «Сігма Автолізинг» в межах встановлених правовідносин, а також специфіка формулювання та визначення певних умов укладеного Договору вказує на те, що зазначений правочин зі сторони лізингодавця не був спрямований на реальне настання правових наслідків.
На підставі вищевикладеного просив суд ухвалити рішення, яким:
- стягнути з товариством з обмеженою відповідальністю «Сігма Автолізинг» на його користь понесені збитки в розмірі 260 гривень.
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились. На адресу суду від представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином за юридичною адресою та через оголошення на офіційному сайті судової влади. Заяв про розгляд справи за його присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 280 ЦПК України).
Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до умов Договору, а саме п. 1.1., предметом фінансового лізингу є транспортний засіб марки/моделі LADA КАЛИНА, комплектація/модифікація 219210-010-050, об`єм двигуна 1,6, тип КПП МТ, привід 4x2.
На виконання умов пункту 9.1 спірного Договору, 16.11.2017 року ним на розрахунковий рахунок ТОВ «Сігма Автолізинг» сплачено грошові кошти у розмірі 26 000 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (№ квитанції 0.0.894174489.1, код квитанції НОМЕР_1 ). Сума комісії банку- платника за проведення зазначеної операції по перерахунку коштів склала 260 (двісті шістдесят) грн.
Позивач вказував, що під час укладення вказаного вище Договору, представник ТОВ «Сігма Автолізинг» не надав для ознайомлення та підпису Додаток № 1 до Договору із розрахунком та графіком сплати лізингових платежів, посилання на який міститься у тексті Договору (п. 1.1 , п.1.2., п.п. 9.1.-9.5., 10.1., 10.3.,10.4., 10.9., 11.4., 12.6., 12.7., 12.9. Договору).
21.12.2017 року ТОВ «Сігма Автолізинг» у особі директора Масляка Є.В. надало письмову відповідь (вих. № 122) на його заяву від 21.11.2017 року, у якій йому було повідомлено про неможливість розірвання Договору в односторонньому порядку у зв`язку із невідповідністю надісланою ним заяви статті 12 Договору. Окремо було зазначено, що сплачені ним кошти відповідно до даного Договору у розмірі 26 000 грн.. зараховані як Комісія за організацію договору у розмірі 25 650 грн. та Авансовий платіж в розмірі 350 грн. згідно п. 9.6. Договору.
В ході більш детального вивчення умов укладеного Договору, з`ясування законодавчих вимог до оформлення такого різновиду цивільно- правових угод, а також враховуючи розбіжність у діях (поведінці) представників ТОВ «Сігма Автолізинг» під час підписання Договору та, в подальшому, в процесі виконання договірних зобов`язань лізингодавцем, позивач прийшов до висновку, що належні йому права та законні інтереси як споживача були грубим чином порушені та його було введено в оману Характер діянь представників ТОВ «Сігма Автолізинг» в межах встановлених правовідносин, а також специфіка формулювання та визначення певних умов укладеного Договору вказує на те, що зазначений правочин зі сторони лізингодавця не був спрямований на реальне настання правових наслідків, з огляду на наступне.
Відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».
Згідно із ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
Відповідно до ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
За ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Оскільки предметом оспорюваного Договору є автомобіль, то до відносин сторін застосуванню також підлягають положення Цивільного кодексу України про найм (оренду) транспортного засобу.
Аналогічний висновок міститься в правовій позиції Верховного суду України, ухваленій за наслідками розгляду цивільної справи № 6-2766цс15 від 16.12.2015 року.
Відповідно до зазначеної правової позиції, виходячи з аналізу норм чинного законодавства, договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України підлягають зміні або договір може бути визнаним недійсним у цілому (ч. 6 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів").
Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в ч. 2 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", а саме умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Несправедливими згідно із ч. З ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору.
1) положення Договору (п. 9.4., п. 9.7.) щодо вартості предмета лізингу - у випадку його здорожчання, всі платежі позивача за Договором підлягають безумовному і автоматичному збільшенню, а позивач в такому випадку зобов`язаний доплатити відповідачу різницю;
2) пунктом 3,2.6 спірного Договору визначено право лізингодавця розірвати даний договір в односторонньому порядку за умови невиконання лізингоодержувачем умов даного Договору. У такому випадку лізингодавець (п. 12.1. Договору) повертає лізингоодержувачу 80% від сплаченого авансового платежу, а комісія за організацію договору в такому випадку поверненню не підлягає;
3) пунктом 12.1 Договору встановлено, що наслідком розірвання договору з ініціативи лізингоодержувача, який не отримав транспортний засіб, є утримання з нього штрафу в розмірі 20% від сплачених авансових платежів та неповернення йому усієї суми комісії за організацію договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України "Про фінансовий лізинг", істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Зі змісту оспорюваного правочину вбачається, що сторони не погодили графіку сплати лізингових платежів згідно із зазначеним у Договорі Додатком №1, оскільки під час оформлення та підписання відповідного Договору із представником ТОВ «Сігма Автолізинг», останній не надав позивачу (лізингоодержувачу) вказаного у Договорі Додатку № 1 із розрахунком та графіком сплати лізингових платежів.
Таким чином, на момент укладення договору фінансового лізингу лізингоодержувач був позбавлений можливості ознайомитися з обсягом своїх грошових зобов`язань та графіком лізингових платежів, що свідчить про невизначеність загального обсягу грошових зобов`язань лізині одержувача.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЗУ «Про фінансовий лізинг», лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.
До таких висновків дійшов Верховний Суд України у справах № 6-2766 цс 15 від 15 грудня 2015 року, № 6-330 цс 16 від 8 червня 2016 року та №6- 1551 цс 16 від 19 жовтня 2016 року.
За положеннями даної норми, комісія за організацію Договору не відносяться до витрат лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору ЛІЗИНГУ. Договір не містить жодного обґрунтування співмірності розміру комісії за перевірку, розгляд га ПІДГОТОВКУ документів для укладення договору і вартості виконаної послуги, яка в розумінні ст. 16 ЗУ «Про фінансовий лізинг» не вважається лізинговим платежем, а відповідні дії фактично полягали лише у виготовленні типової форми договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Частини 1 та 2 ст. 216 ЦК України зазначають, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі; наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись: ст.ст.3-15,76,82,258,259,263,265,268,273 ЦПК України, ст.ст. 184, 215, 216, 220, 236, 628, 799, 806, 807 ЦК України, ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про фінансовий лізинг», суд, -
Цивільний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сігма Автолізинг» про захист прав споживачів, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів задовольнити.
Стягнути з товариством з обмеженою відповідальністю «Сігма Автолізинг» на користь ОСОБА_1 понесені збитки в розмірі 260 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О. О. Колотієвський