ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/723/20 Справа № 199/5292/18 Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 ,

на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетрвоська від 06 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 , про відшкодування матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 у липні 2018 року звернулась до суду з позовом до Фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 , про відшкодування матеріальної шкоди, в якому просила стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на її користь майнову шкоду у розмірі

29 163, 53 гривень /а.с. 4-8/.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 24.04.2018 року близько 21.00 год. вона залишила на паркувальному майданчику за адресою: м.Дніпро вул.Каруни, 2А, автомобіль марки «Тойота королла», д/н НОМЕР_1 . Розрахувавшись за паркування автомобіля в нічний час, отримала чек про сплату послуг за паркування автомобіля та залишила місце паркування.

25.04.2018 року о 15-00 год. ОСОБА_2 прийшла на територію майданчика забрати свій автомобіль, де здійснюється цілодобове паркування та охорона, та виявила пошкодження автомобіля у вигляді пошкодженого капоту та бамперу.

Позивачка відразу звернулася до охоронця та до чоловіка на ім`я ОСОБА_3 , який назвався власником автомобільної стоянки, з вимогою матеріальної компенсації за спричинену матеріальну шкоду або відновлення пошкодження автомобіля.

Не вирішивши питання у добровільному порядку, через неприйнятність пропозиції відповідача, позивачка звернулася до офіційного сервісного центру «Тойота», де їй було надано довідку-рахунок від 26.04.2018 року вартості відновлювальних робіт на суму 29 163.53 гртвень. Позивачка повторно в усній формі звернулася до керівництва автомобільної стоянки з пропозицією добровільно компенсувати спричинені збитки, однак їй було категорично відмовлено у такій компенсації.

Згідно з висновком АНД ВП ДВП ГУПН в Дніпропетровській області від 10.05.2018 року після звернення ОСОБА_2 25.04.2018 року із заявою про пошкодження автомобіля, було встановлено, що дійсно за вказаною адресою розташована автомобільна стоянка. Охоронець ОСОБА_4 пояснив, що він працює охоронцем на автомобільній стоянці за адресою: м.Дніпро, вул.Каруни, 2А. 25.04.2018 року близько 06-55 год. він знаходився на своєму робочому місці та у цей час він почув удар, після чого вийшов та оглянув територію автостоянки. Під час обходу ОСОБА_4 виявив пошкодження автомобіля, який був припаркований на місці №71, у зв`язку із падінням частини бетонної конструкції з мосту, який проходить над територією автостоянки. Про виявлені пошкодження ОСОБА_4 повідомив керівнику.

Згодом представник директора Кирило повідомив, що за адресою: м.Дніпро вул. Каруни, 2А розташована не автомобільна стоянка, а автомобільна парковка, та згідно з їх правилами, зі слів представника, вони ніякої матеріальної відповідальності за автомобілі не несуть.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетрвоська від 06 лютого 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 , про відшкодування матеріальної шкоди задоволено.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 29 163 (двадцять дев`ять тисяч сто шістдесят три) гривні 53 гривень.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат /а.с. 55-56/.

У квітні 2019 року ФОП ОСОБА_1 звернувся із заявою про перегляд заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетрвоська від 06 лютого 2019 року (а.с. 63-65).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетрвоська від 03 травня 2019 року вищевказану заяву залишено без задоволення (а.с. 102).

Не погоджуючись з вказаним рішенням ФОП ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального права та норм процесуального права /а.с. 115-117/.

ОСОБА_2 скористалась своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК України та надала відзив на апеляційну скаргу.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційні скарги Фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетрвоська від 06 лютого 2019 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи в повному обсязі позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт невиконання договору зберігання відповідачем, внаслідок чого позивачці була завдана матеріальна шкода.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.04.2018 року близько 21-00 год. ОСОБА_2 залишила на паркувальному майданчику за адресою: м.Дніпро, вул.Каруни, 2А, автомобіль марки «Тойота королла», д/н НОМЕР_1 . Розрахувавшись за паркування автомобіля в нічний час, вона отримала чек про сплату послуг з паркування автомобіля, що підтверджується квитанціями до касового ордера № 97 та № 98 (а.с. 17).

Власником автомобіля «Тойота Королла», державний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_5 (а.с. 21). На день пошкодження автомобіля користувачем автомобіля була позивачка.

25.04.2018 року о 15-00 год. ОСОБА_2 прийшла на територію майданчика аби забрати свій автомобіль, де здійснюється цілодобове паркування та охорона, та виявила пошкодження автомобіля у вигляді пошкодженого капоту та бамперу. У зв`язку з тим, що власник автомайданчику відмовився в усній формі відшкодувати збитки, позивачка звернулася до офіційного сервісного центру «Тойота», де їй була надана довідка- рахунок від 26.04.2018 року про вартість відновлювальних робіт вказаного автомобіля на суму 29 163,53 гривень (а.с. 18).

Крім того, ОСОБА_2 звернулася до АНД ВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області із заявою про вжиття заходів до власників автостоянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з пошкодженням автомобіля марки «Тойота Королла» 2016 року випуску, білого кольору, що перебував у її користуванні (а.с. 17).

На підставі вказаної заяви було проведено перевірку та встановлено, що охоронець ОСОБА_4 пояснив, що він працює охоронцем на автомобільній стоянці за адресою: м.Дніпро, вул.Каруни, 2А. 25.04.2018 року близько 06-55 год. він знаходився на своєму робочому місці та у цей час він почув удар, після чого вийшов та оглянув територію автостоянки. Під час обходу ОСОБА_4 виявив пошкодження автомобіля, який був припаркований на місці №71, оскільки з мосту, який проходить над територією автостоянки, впала частина бетонної конструкції. Про виявлені пошкодження ОСОБА_4 повідомив керівнику. Також зазначено, що представником директора автомобільної парковки позивачці була запропонована сума компенсації, однак вона відмовилася.

Згідно з листом КП «Міськавтопарк» від 26.06.2018 року № 717/7, відповідно до витягу з протоколу № 59 від 14.09.2017 року засідання постійної комісії з питань транспорту, зв`язку та екології Дніпровської міської ради, КП «Міськавтопарк» Дніпровської міської ради надано дозвіл на здійснення забезпечення паркування транспортних засобів на майданчику для паркування за адресою: м.Дніпро, вул.Каруни, 2А, та погоджено з Департаментом транспорту та транспортної інфраструктури укладання договору між КП «Міськавтопарк» та ФОП ОСОБА_1 (а.с. 10).

Відповідно до п.1.1. Договору, укладеного між КП «Міськавтопарк» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 № 398 ОП від 06.07.2017 року, про організацію та експлуатацію майданчика для паркування», час роботи майданчика визначено цілодобово, а дні роботи визначені щоденно.

Колегія суддів приходить до висновку, що дані відносини між сторонами повинні регулюватись Правилами паркування транспортних засобів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України за № 1342 від 03 грудня 2009 року.

Відповідно до п. 1, 2 Правил паркування транспортних засобів, дані правила регламентують організацію та порядок паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах населених пунктів. Вони поширюється на осіб, які розміщують транспортні засоби на майданчиках для паркування, а також на суб`єктів господарювання, які утримують такі майданчики. Суб`єкти господарювання - балансоутримувачі майданчиків для паркування транспортних засобів державної та комунальної форми власності визначаються відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів». Відповідно до п. 25 Правил паркування транспортних засобів, оператор не несе відповідальності за збереження транспортних засобів, розміщених на майданчиках для паркування.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, для відшкодування шкоди необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи; б) наявність шкоди: під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); у відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки особи, яка завдала шкоди; г) вина особи, яка завдала шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Позивачка, яка звернулася з позовом про стягнення шкоди, повинна довести наявність усіх чотирьох елементів даного правопорушення.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази проводення огляду місця події 25.04.2018 року та будь-яких доказів встановлення обставин за яких автомобілю позивача було завдано матеріальних збитків.

Крім того, як вбачається з висновку старшого дільничого офіцеру поліції СП АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції Хоменко С.С., згідно пояснень гр. ОСОБА_4 пошкодження автомобілю були завдані частиною бетонної конструкції, яка впала з мосту, який проходить над територією майданчика для паркування.

Позивачем також не доведено належними та допустими доказами, в чому полягає протиправна поведінка відповідача; не надано безспірних доказів того, що саме в період з 24 квітня 2018 року по 25 квітня 2018 року було пошкоджено автомобіль позивача.

Оскільки позивач належними засобами доказування не довела завдання їй саме відповідачем шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними та вину відповідача, тому колегія суддів приходить до висновку про недоведеність та необгрунтованість позову. За відсутності доведення винних дій відповідача, які були наслідком пошкодження автомобілю позивача підстав для задоволення позову, колегія суддів не вбачає.

Крім того, колегія суддів зауважує, що звертаючись до суду з даним позовом, позивач просила стягнути з відповідача матеріальні збитки, посилаючись на договір №398 ОП за яким КП "Міськавтопарк" ДМР було надано відповідачу у платне користування майданчик для паркування, що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Каруни, 2А та квитанції № 97, 98.

Статтею 936 ЦК України визначено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов`язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому. Договір зберігання є публічним, якщо зберігання речей здійснюється суб`єктом підприємницької діяльності на складах (у камерах, приміщеннях) загального користування.

Договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу (частина перша статті 937 ЦК України).

Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем (частина третя статті 937, частина третя статті 977 ЦК України).

Колегія суддів на підставі наявних в матеріалах справи доказів дійшла до висновку про те, що позивачем також не доведено наявність укладеного саме з відповідачем договору зберігання транспортного засобу, оскільки та обставина, що автомобіль в момент його пошкодження перебував на паркувальному майданчику за адресою: м. Дніпро, вул. Каруни, 2А, не свідчить про наявність договірних правовідносин між сторонами у справі. Також, колегія суддів не може взяти до уваги, як належний та допустимий доказ надані позивачем квитанції № 97, 98, оскільки дані квитанції також не підтверджують факту наявності договірних правовідносин між сторонами у справі.

Таким чином, суд першої інстанції, не в повному обсязі дослідив обставини справи, не надав належну оцінку доказам наявним в матеріалах справи та встановив обставини, які є недоведеними.

Щодо доводів заявника відносно того, що позивач не є належним користувачем транспортного засобу, а тому не є належним позивачем, колегія суддів не може їх прийняти до уваги, оскільки відповідно до п. 2.2 ПДР власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Пунктом 1 частини першої статті 395 ЦК України передбачено, що речовим правом на чуже майно є право володіння. За статтею 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передано власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Пошкоджений транспортний засіб належить на праві власності ОСОБА_5 , однак на момент пошкодження транспортного засобу автомобілем користувалась позивач. Передача власником права керування транспортним засобом у процесі розгляду справи ніким не оспорювалась, таким чином на момент пошкодження автомобілю позивач мала право керувати зазначеним транспортним засобом на відповідній правовій підставі.

Таким чином, особа, яка хоч і не є власником, але має законне право володіння майном, має також право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

Доводи заявника щодо того, що судом не досліджено було, що право власності на автостоянку за адресою: м. Дніпро, вул. Каруни, 2А зареєстровано за ТОВ "КАМ" та не вирішено питання щодо належності відповідача по справі, колегія судів не бере їх до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження права власності території на якій перебував автомобіль позивача належить саме ТОВ "КАМ", а тому і відсутні докази того, що саме ТОВ "КАМ" повинен нести відповідальність. Надана інформаційна довідка № 97540395 від 18.09.2017 року (а.с. 70-71) не може слугувати належним доказом, оскільки належним чином не завірена та ніким не підписана.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 057,20 грн., сплачений за подання апеляційної скарги.

керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетрвоська від 06 лютого 2019 року - скасувати.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 057,20 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров