У Х В А Л А

Справа № 126/2025/19

Провадження № 2/126/128/2020

"05" березня 2020 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гуцола В. І.

із секретарем Гримальською С.В.

за участі представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу загального провадження за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно з тих підстав, що як стверджує ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно: земельну ділянку площею 1,8017 га, яка розташована на території Лісниченської сільської ради, цілий житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 . Він та відповідачка являються спадкоємцями першої черги за законом, спадщину прийняли, що підтверджуєтсья довідкою Лісниченської сільської ради. Нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на 1/4 частину вищезазначеного житлового будинку, який ОСОБА_5 набула при житті і не оформила належним чином, а також між ним та відповідачкою виник спір щодо розподілу спадкового майна. Просить визнати за ним, як за спадкоємцем першої черги за законом право власності на спадщину, що складається з цілого житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , земельної ділянки площею 1,8017 га, розташованої на території Лісниченської сільської ради, що належали померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Також сторони подали до суду мирову угоду, укладену між позивачем ОСОБА_3 та відповідачкою ОСОБА_2 15.12.2019 року.

Відповідно до мирової угоди, сторони у справі зазначають, що з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок, які стосуються лише прав та обов`язків сторін, виходячи з положень ст. 207 ЦПК України, якими передбачено право сторін укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу, прийшли до згоди про можливість закінчення спору укладенням між сторонами мирової угоди на наступних умовах:

1) ОСОБА_3 згоден щоб за ОСОБА_2 було визнано право власності на цілий житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею 61,4 кв.м, житловою площею 40,1 кв.м, що позначаєтсья літерою А, 1/2 частину земельної ділянки площею 1,8017 га, що розташована на території Лісниченської сільської ради Бершадського району, що належали померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 ;

2) ОСОБА_2 згодна прийняти у власність вищезазначений житловий будинок та 1/2 частину вищезазначеної земельної ділянки та визнає за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 1,8017 га, що розташована на території Лісниченської сільської ради Бершадського району, що належали померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 ;

3) ОСОБА_3 згоден прийняти у власність 1/2 частину вищезазначеної земельної ділянки;

4) ОСОБА_3 і ОСОБА_2 з умовами мирової угоди згодні, правові наслідки даного процесуального дійства їм роз`яснені і зрозумілі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 207 ЦПК України, сторони звертаються до Бершадського районного суду Вінницької області із спільною заявою про затвердження цієї мирової угоди та одночасного закриття провадження у справі.

Ця мирова угода складена в одному примірнику та підписана сторонами власноручно.

Підготовче судове засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.198 ЦПК України).

Розглянувши мирову угоду від 15.12.2019 року, про укладення якої сторони зробили і подали до суду спільну письмову заяву, суд приходить до наступного висновку.

Пунктом 2 ч.5 ст.12 ЦПК України встановлено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадка. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 7 ст.49 ЦПК України встановлено, що сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмету спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Отже, виходячи з аналізу вказаної норми, мирова угода це угода сторін, в якій вони викладають прийнятний для них варіант вирішення судової справи на підставі взаємних поступок, у якій сторони розподіляють лише їхні спірні процесуальні права та обов`язки, або відмовляються від таких шляхом досягнення компромісу. Наслідком затвердження мирової угоди судом є закриття провадження по справі, а також встановлення, припинення чи зміна прав та обов`язків сторін.

Крім того, вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд враховує, що укладення мирової угоди є одним із способів врегулювання спору між сторонами судової справи.

Частиною 2 статті 207 ЦПК України передбачено, що сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі (ч.4 ст.207 ЦПК України).

Вирішуючи питання щодо затвердження мирової угоди, суд повинен з`ясувати, чи не суперечать умови мирової угоди вимогам закону та перевірити, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Так, ч.5 ст. 207 ЦПК України встановлено, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі, якщо умови мирової угоди не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб (не сторін), суд визнає мирову угоду та закриває провадження у справі.

Проаналізувавши умови мирової угоди від 15.12.2019 року, суд прийшов до висновку, що у затвердженні мирової угоди у зазначеній цивільній справі слід відмовити з огляду на наступне.

Позивач ОСОБА_3 в позовній заяві зазначає, що він та відповідачка ОСОБА_2 спадщину прйиняли, що підтверджуєтсья довідкою Лісниченської сільської ради Бершадського району № 1041 від 12.12.2018 року, проте у даній довідці сільської ради відсутні відомості про прийняття даними особами спадщини. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують факт прийняття спадщини сторонами.

Таким чином, суд, надавши правову оцінку умовам мирової угоди, вважає, що положення мирової угоди суперечать вимогам чинного законодавства та приходить до висновку, що мирова угода не підлягає затвердженню.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, висловлених в ухвалі від 01.08.2018 року у справі №760/15287/15-ц та у постанові від 30.05.2018 року у справі №759/4103/16-ц, суд відмовляє у затвердженні мирової угоди, якщо її умови стосуються прав та обов`язків сторін, які не входять до предмету позову, а також, якщо умови мирової угоди суперечать закону.

З наведених підстав, у затвердженні мирової угоди слід відмовити та продовжити підготовче провадження у справі.

При цьому, суд вважає, що відмова у затвердженні мирової угоди не призводить до порушення конституційної засади судочинства рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом та не має наслідком порушення права особи на судовий захист, який реалізується в такому випадку у процесі доказування позовних вимог. У такому разі право на звернення до суду забезпечується можливістю апеляційного та касаційного оскарження рішення по суті спору.

Керуючись ст.ст.13, 49, 207, 279 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В затвердженні мирової угоди, укладеної ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в цивільній справі загального провадження за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Гуцол