Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області

у складі: головуючої судді Шевченко О.В.

за участю секретаря судового засідання Кузьменко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , місце проживання якого за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , місце реєстрації якої за адресою: АДРЕСА_2 , про розірвання шлюбу,

УСТАНОВИВ

Позивач звернулася з вищезазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 з 27 вересня 2013 року, зареєстрованому відділом ДРАЦС реєстраційної служби Лисичанського МУЮ у Луганській області, актовий запис № 417. Від спільного життя мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейні відносини не склалися, фактичні шлюбні відносини припинені з квітня 2019 року, оскільки відповідач почав мешкати з іншою жінкою. На даний час проживають окремо. Рішення позивача остаточне. На примирення не згодна. Вважає що сім`ю зберегти не можливо. Просила розірвати шлюб.

Позивач у судове засідання не з`явилася, просила справу розглянути за її відсутності, позов підтримала. Строк, наданий судом для примирення до відновлення шлюбних відносин з відповідачем не призвів. Наполягала на розірванні шлюбу.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини і характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

За змістом ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушення прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки,встановлені законом.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 27.09.2013 відділом ДРАЦС реєстраційної служби Лисичанського МУЮ у Луганській області, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 27 вересня 2013 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 417. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , про що відділом ДРАЦС реєстраційної служби Лисичанського МУЮ у Луганській області зроблено актовий запис № 388. Його батьками зазначено: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_4 .

З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, позивач не бажає примиритися.

Відповідно до роз`яснень п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. № 11, якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Ухвалою суду від 24.01.2020 сторонам надавався двомісячний строк для примирення.

Отже, судом вживалися заходи щодо примирення сторін по справі у відповідності до ст. 111 СК України про що, позивач категорично заперечувала, оскільки на час перебуванні справи в суді обставини, які викладені в позовній заяві не змінилися.

Крім того, у судовому засіданні достовірно встановлено, що наданий для примирення сторін строк результатів не дав та не привів до відновлення шлюбних відносин, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" звернуто увагу судів на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам позивача, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним.

Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 112, 114, 115 СК України, керуючись ст. ст. 10, 12, 206, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 , місце проживання якого за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , місце реєстрації якої за адресою: АДРЕСА_2 , про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 27 вересня 2013 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Лисичанського МУЮ у Луганській області, актовий запис № 417 між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації якої за адресою: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання якої за адресою: місце проживання якого за адресою: АДРЕСА_1 - розірвати.

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Шевченко