РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

за участю секретаря Бойко Л.Л.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Смола І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Концерну «Міські теплові мережі» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, який мотивує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 ,яка підключена до мережі централізованого гарячого водопостачання. Зазначені послуги надаються відповідачем. В червні 2007р. на вводі мережі гарячої води в його квартирі було вмонтовано і опломбовано водомір марки «КВ-1,5, заводський номер НОМЕР_1 ». На виконання вимог про систематичну метрологічну повірку приладу обліку гарячої води ним у визначені строки надавались відповідні документи: 18.10.2011р. паспорт СИТ про придатність водоміру «КВ-1,5, заводський номер 136139», 14.04.2012р. акт зняття контрольних показників, за яким підтверджено наявність водоміра «КВ-1,5, заводський номер 136139» на вводі мережі гарячої води та його опломбування, 27.11.2015р. акт технічного обстеження квартири, за яким на водомірі «КВ-1,5, заводський номер 136139» має показник 4куб.м. При цьому, показання приладу обліку гарячої води протягом 2012-2019р. не змінювались та становлять 4 куб.м., що свідчить про відсутність витрат гарячої оди і не користування послугами централізованого гарячого водопостачання. Забезпечення його квартири гарячою водою здійснюється фактичну через електричний водонагрівач «ARISTON TITRONIK 50 SLIM», який він придбав 31.05.2007р. та встановив у своїй квартирі. Разом з тим, відповідач за період з березня по жовтень 2019р. здійснив нарахування на його особовий рахунок НОМЕР_2 плати за послуги з централізованого гарячого водопостачання на загальну суму 1729,45грн. Таке нарахування він вважає незаконним, оскільки справляння плати за нормами споживання за наявності квартирних приборів обліку без урахування їх показників не допускається. За показаннями ж прибору обліку ГВ, який встановлено в його квартирі, він гарячої водою не користується, тому підстав для нарахування йому плати за це не має і відповідні дії відповідача порушують його права як споживача житлово-комунальних послуг.

Просить зобов`язати Концерн «МТМ» скасувати нарахування в розмірі 1729,45грн. за надання послуг гарячого водопостачання по особовому рахунку НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 21.02.2020р. відкрито спрощене позовне провадження у даній справі і призначено відкрите судове засідання.

10.03.2020р. до суду надійшов відзив представника відповідача на зазначений позов, в якому відповідач позовні вимоги не визнав повністю та зазначив, що дійсно в квартирі позивача встановлений 27.06.2007р. та прийнятий на абонентський облік квартирний лічильник гарячої води, який відповідно до ст.17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» підлягає періодичній повірці один раз на 4 роки. З 01.01.2018р. у зв`язку з прийняттям ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» повірка та ремонт квартирних приладів обліку води, які знаходяться у власності фізичних осіб, здійснюється за їх кошти самостійно обраними ними підприємствами, які мають відповідну ліцензію. У зв`язку з цим у відповідача відсутній обов`язок щодо проведення періодичної повірки квартирних приладів обліку. Встановлений в квартирі позивача прилад обліку гарячої води пройшов періодичну повірку 18.10.2011р., що підтверджується відповідним паспортом. Наступну повірку в жовтні 2015р. позивач не здійснював, відповідні документи відповідачу не надав, у зв`язку з чим останнім у лютому 2019р. прилад обліку гарячої води за вказаною адресою було знято з комерційного обліку, а плата за послуги з централізованого водопостачання гарячої води була нарахована позивачу на підставі п.11 Правил надання відповідних послуг (постанова КМУ №630 від 21.07.2005р.) за нормативами (нормами) споживання. В м.Запоріжжі такі норми затверджені рішенням виконкому ЗМР №474 від 28.11.2014р. і становлять 0,140 куб.м. на добу на 1 особу. В липні 2019р. позивач здійснив періодичну повірку приладу обліку гарячої води, надав відповідачу підтверджуючий документ, у зв`язку з чим з 04.07.2019р. нарахування за послуги гарячого водопостачання на квартиру позивача знову здійснюються за показниками приладу обліку. Таким чином, відповідачем законно нараховано позивачу за період з 01.02.2019р. по 03.04.2019р. 1729,45грн. і підстави для проведення перерахунку, скасування цієї плати немає. Просить в позові відмовити.

16.03.2019р. від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначив, що 11.11.2019р. прилад обліку гарячої води в його квартирі було демонтовано, про що складено представниками відповідача відповідний акт. Цим актом зафіксовані показники приладу обліку 4 куб.м. Тобто протягом 2012-2019р. ці показники не змінювались, що підтверджує відсутність факту користування ним відповідними послугами. Відповідно до ст.17 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» періодичній повірці підлягають лише прилади обліку, які перебували в експлуатації. Зазначені ним обставини свідчать про те, що прилад обліку гарячої води в його квартирі не перебував в експлуатації і не повинен був проходити періодичну повірку. Фактично він відмовився від договору постачання гарячої води в односторонньому порядку відповідно до ст.907 ЦК України і нарахування суми 1729,45грн. є безпідставним. Просить позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Смола І.В. в судовому засіданні позов підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві та відповіді на відзив, просять його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 О. в судове засідання не прибула за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Квартира підключена до мережі централізованого гарячого водопостачання, особовий рахунок № НОМЕР_2 .

Зазначені послуги надаються Концерном «Міські теплові мережі».

27.06.2007р. в квартирі позивача на вводі гарячої води встановлено і відповідачем прийнято на абонентський облік квартирний прилад обліку води - водомір марки «КВ-1,5, заводський номер НОМЕР_1 », показники 1,5 куб.м..

Згідно з паспортом СИТ від 18.10.2011р. зазначений водомір визнаний придатним для експлуатації (арк..6).

За актом зняття контрольних показників від 14.04.2012р. та актом технічного обстеження квартири від 27.11.2015р. показники водоміру гарячої води «КВ-1,5, заводський номер 136139», встановленого в квартирі позивача, становлять 4 куб.м. (арк..7,8).

Згідно з паспортом повірки від 04.07.2019р. водомір «КВ-1,5, заводський номер 136139» визнаний придатним для експлуатації (арк..9).

Згідно з випискою з особового рахунку № НОМЕР_2 за період з лютого по липень 2019р. відповідачем здійснено нарахування плати за послуги централізованого ГВП в загальній сумі 1729,45грн., зокрема, в лютому 2019р. 316,50грн., в березні 2019р. 350,41грн., в квітні 2019р. 339,11грн., в травні 2019р. 350,41грн., в червні 2019р. 339,11грн., в липні 2019р. 33,91грн. (арк.33).

Згідно з актом від 11.11.2019р., складеного представниками Концерну «МТМ» в присутності позивача ОСОБА_1 , здійснено відключення системи гарячого водопостачання в квартирі позивача, встановлені заглушки та пломба (арк..41).

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст.525,526,530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004р., який діяв в період виникнення спірних правовідносин і втратив чинність з 01.05.2019р., а також Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 2189-VIII від 09.11.2017р., який введено в дію з 01.05.2019р., правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, мають ознаки зобов`язання, в силу яких споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004р., плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до п.10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. № 630 (далі Правила №630), оплата послуг за показаннями засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу), проводиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі (будинку садибного типу) незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок.

Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абз.5 п.15 цих Правил (у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання). Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

Згідно з п.9,15 Правил №630 квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. Засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця.

05.06.2014р. було прийнято Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (далі - Закон №1314-VII), який набрав чинності з 01.01.2016р.

Відповідно до ч.4 ст.17 цього Закону періодична повірка засобів вимірювальної техніки, які використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду, що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Останні несуть відповідальність за своєчасність проведення такої повірки.

22.06.2017р. було прийнято Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (далі - Закон № 2119-VIII), який набрав чинності з 02.08.2017р.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.1, ч.2 ст.6 Закону № 2119-VIII вузол розподільного обліку це вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів. Обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено законом або договором.

Крім того, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017р. (введений в дію з 01.05.2019р.) до ч.4 ст.17 Закону №1314-VII внесені зміни, відповідно до яких періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором.

Міжповірочний інтервал лічильників води становить 4 роки (наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016р. № 1747)

Відповідно до ч.4 ст.8 Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та в продаж і видавати напрокат лише за умови їх відповідності цьому Закону та іншим нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до п.1,2 р.IV Порядку проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженого наказом Мінекономрозвитку від 08.02.2016р. №193, результати вимірювання та інші дані, отримані під час проведення повірки, повинні бути задокументовані відповідно до методики повірки. Результати повірки ЗВТ вважають позитивними, якщо їх метрологічні і технічні характеристики відповідають вимогам Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та технічних регламентів щодо ЗВТ.

Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає встановленим та доведеним, що квартира позивача до 11.11.2019р. була підключена до мережі централізованого гарячого водопостачання, в 2007р. в квартирі був встановлений і прийнятий на абонентський облік лічильник гарячої води, який як засіб вимірювальної техніки підлягає періодичній повірці.

Така повірка до набрання чинності Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (02.08.2017р.) здійснювалась відповідно до Правил №630 та ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» за рахунок суб`єкта господарювання, який надавав такі послуги, тобто відповідача Концерну «МТМ».

Як встановлено судом, періодична повірка лічильника гарячої води, встановленого в квартирі позивача, в період дії зазначених норм була здійснена 18.10.2011р. При цьому, згідно з паспортом такої повірки зазначено, що періодичність повірки цього лічильника становить 36 міс. (3 роки).

Однак, у визначений строк та в подальшому періодична повірка лічильника води в квартирі позивача здійснена не була, відповідальність за що покладена законом на Концерн «МТМ». Представниками відповідача лише проводились періодичні перевірки та зняття показників приладу обліку гарячої води, про що складались відповідні акти. За цими актами показання лічильника гарячої води становлять з 2012р. по 2019р. 4 куб.м. У зв`язку з цими обставинами будь-які нарахування відповідач позивачу до січня 2019р. не здійснював.

З прийняттям Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» змінився підхід до обліку цих житлово-комунальних послуг та обслуговування засобів їх обліку. Так, вказаним Законом обов`язок обслуговування і проведення періодичної повірки квартирних приборів обліку води покладено власників таких приборів за їх рахунок, якщо інше не встановлено договором. Власником квартирного приладу обліку води є споживач.

Впродовж 2018р. Концерном «МТМ» проводилась інформаційна компанія щодо необхідності проведення періодичної повірки квартирних лічильників гарячої води за рахунок їх власників, відповідні попередження з грудня 2018р. стали розміщатись і в рахунках на сплату житлово-комунальних послуг. Зокрема, таке попередження міститься в рахунку на сплату ЖКП за січень 2019р. по особовому рахунку позивача, копію якого останній додав до свого позову.

Оскільки таке попередження було позивачем проігноровано, а використання засобу вимірювальної техніки, який не пройшов періодичну повірку і щодо якого не підтверджена відповідність нормам законодавства та технічним стандартам (прирівнюється до несправності), заборонено, відповідач з 01.02.2019р. зняв квартирний прилад обліку гарячої води з абонентського обліку та здійснив нарахування позивачу плати за послуги з централізованого постачання гарячої води за нормативами (нормами) споживання.

Таке нарахування здійснювалось відповідачем до 03.07.2019р. включно, оскільки 04.07.2019р. позивач здійснив періодичну повірку квартирного приладу обліку гарячої води і підтвердив його відповідність/придатність, про що надав відповідачу відповідні документи.

Таким чином, за період з 01.02.2019р. по 03.07.2019р. відповідач здійснив по особовому рахунку позивача № НОМЕР_2 нарахування плати за послуги централізованого ГВП в загальній сумі 1729,45грн. за нормативами (нормами) споживання, затвердженими рішенням виконкому Запорізької міської ради №474 від 28.11.2014р. (0,140 куб.м. на добу на 1 особу).

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що таке нарахування здійснено відповідно до п.10,15 Правил №630, за змістом яких плата за послуги у разі відсутності (несправності) приладу обліку води нараховується за нормативами (нормами) споживання, тобто дії відповідача є правомірними і підстав для зобов`язання відповідача скасувати його суд не знаходить.

При ухваленні рішення суд не бере до уваги доводи позивача про те, що з 2007р. він в односторонньому порядку відмовився від отримання послуг централізованого ГВП, тому плата за такі послуги йому в будь-якому випадку, в т.ч. і у випадку непроведення періодичної повірки лічильника гарячої води, не повинна нараховуватись.

В даному випадку суд виходить з того, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається, крім випадків встановлених в договорі чи законі. За правилами ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017р., п.24,25 Правил №630 споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Так, Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказ Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 №4, який втратив чинність 17.09.2019р., взагалі не передбачалось технічної можливості відключення окремої квартири в багатоквартирному будинку від мережі централізованого гарячого водопостачання.

Процедура відключення власників квартир багатоквартирного будинку від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначена лише Порядком відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019р. №169, який набрав чинності з 17.09.2019р.

За змістом цього Порядку, зокрема, п.13 відокремлення (відключення) квартири від централізованого ГВП оформлюється відповідним актом, який підписується власником квартири і представником виконавця комунальної послуги.

Акт відключення квартири позивача від мережі централізованого ГВП відповідно до зазначеного Порядку складено 11.11.2019р. за участю сторін, у зв`язку з чим саме з цього моменту вважається належним чином оформленою його відмова від відповідних послуг.

Доводи позивача про те, що прилад обліку гарячої води не підлягав періодичній повірці через те, що не перебував в експлуатації, оскільки він не користувався відповідними послугами, показники на приладі не змінювались протягом 2012-2019р., суд також вважає безпідставними. Виходячи з вищевикладених вимог законодавства, прийом приладу обліку води в експлуатацію пов`язується з моментом його опломбування представником виконавця комунальної послуги і відповідно взяття на абонентський облік, а припинення експлуатації моментом зняття з абонентського обліку, що підтверджується відповідними актами.

В установленому порядку лічильник гарячої води в квартирі позивача було встановлено, опломбовано в червні 2007р., остаточно знято з абонентського обліку 11.11.2019р., тобто в зазначений період вважається, що він перебував в експлуатації.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає необхідним в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Керуючись ст.15,16,509,525,526,530 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»,Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005р. №630, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,258,263-265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25.03.2020р.

Суддя Н.А. Мурашова

19.03.2020