УХВАЛА

27 березня 2020 року

м. Київ

справа № 520/5345/18

провадження № 61-16276св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду міста Одеси від 02 листопада 2018 року у складі судді Луняченко В. О. та постанову Одеського апеляційного суду від 20 червня 2019 року у складі колегії суддів: Дрішлюка А. І., Черевка П. М., Драгомерецького М. М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

04 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до суду про стягнення боргу та просила стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача грошові кошти в розмірі 5 753 000 грн. Позивач обґрунтовувала свої вимоги тим, що у червні 2010 року домовилась із громадянином ОСОБА_3 про укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та передала грошові кошти у вигляді завдатку у сумі 220 000 дол. США. Однак громадянин ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 так і не уклавши основний договір купівлі-продажу та не повернувши гроші. Після його смерті було відкрито спадщину на ім`я його доньки, яка 14 квітня 2011 року власноруч написала розписку про те, що визнає борг батька у розмірі еквівалентному 220 000 дол. США та прийняла на себе зобов`язання повернути борг позивачу у повному об`ємі після вступу у спадщину та за рахунок належного їй на праві власності майна. Однак відповідач, подавши документи для вступу у спадщину, оформила її у встановленому законом порядку лише 29 липня 2016 року, коли оформила на себе право власності на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 , про що свідчить запис у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та після оформлення права власності боргові зобов`язання не виконує.

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 02 листопада 2018 року позовні вимоги про стягнення заборгованості задоволено та стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 5 753 000 грн, а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 8 800 грн та 352,40 грн сплати за витребування доказів.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що після написання ОСОБА_2 14 квітня 2011 року розписки, відповідно до якої вона бере на себе зобов`язання по поверненню ОСОБА_1 боргу, між сторонами виникли правовідносини про виконання зобов`язань про повернення грошових коштів відповідно до умов, викладених у розписці. Тобто, за згодою сторін, було укладено договір позики як новація боргових зобов`язань за іншими правовідносинами (повернення заборгованості спадкодавця). Відповідно до умов договору, укладеного між сторонами, які викладені у розписці, момент виконання зобов`язань визначений із моменту вступу у спадщину, що відповідно до відомостей з реєстру реєстрації нерухомості остаточно було здійснено ОСОБА_2 29 липня 2016 року, а тому відсутні підстави для застосування строків позовної давності до заявлених позовних вимог, які заявлені до спливу визначеного у статті 257 ЦК України загального строку позовної давності у три роки.

Постановою Одеського апеляційного суду від 20 червня 2019 року рішення Київського районного суду міста Одеси від 02 листопада 2018 року змінено в частині мотивування, в іншій частині залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку по суті спору, однак мотиви з яких суд дійшов до відповідних висновків потребують зміни та уточнення, а саме виникнення зобов`язань стосовно погашення заборгованості спадкодавця не суперечить закону та базується на положеннях статей 11, 12, 1282, 1212 ЦК України, оскільки спадкоємець визнав та взяв на себе виконання зобов`язання спадкодавця в межах відповідної спадкової маси, яку він отримав.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження у зазначеній справі та витребувано її із Київського районного суду міста Одеси.

22 листопада 2019 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.

Ухвалою Верховного Суду від 28 лютого 2020 року клопотання ОСОБА_2 про зупинення виконання судового рішення задоволено. Зупинено виконання рішення Київського районного суду міста Одеси від 02 листопада 2018 року до закінчення касаційного провадження.

Позиція та висновки Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ).

Відповідно до пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-ІХ касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Отже, розгляд касаційної скарги у цій справі здійснюється у порядку, визначеному ЦПК України в редакції, яка була чинною станом на 07 лютого 2020 року.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу призначити до судового розгляду.

Справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:А. І. Грушицький В. В. Сердюк І. М. Фаловська