ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/6541/19 Номер провадження 22-ц/814/1026/20Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі Ачкасовій О.Н.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 23 січня 2020 року, ухвалене суддею Самсоновою О.А., повний текст рішення складено - 27 січня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11.06.2014 року з відповідача на її користь позивача стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 травня 2014 року, до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення рішення значно збільшився розмір витрат на утримання дитини, оскільки дитина на даний час навчається у школі, відвідує гуртки для розвитку, а також потребує більш значного забезпечення одягом, продуктами харчування. Дитина почала навчання у першому класі, у зв`язку з чим та для створення їй необхідних умов позивачем придбано необхідні меблі. Відповідач частину їх вартості не відшкодував, хоча про це вони мали домовленість. У неї на утриманні є ще одна малолітня дитина. У зв`язку з доглядом за меншою дитиною, вона на даний час не працює. Самій їй важко утримувати обох дітей, оплачувати комунальні послуги. Відповідач у даний час працює, отримує високий, достатній дохід. Позивач просила суд збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до повноліття дитини.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 23 січня 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів - задоволено.

Змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Київського районного суду м.Полтави від 11 червня 2014 року, з 1/4 частини заробітку (доходу) на 1/3 частину його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини.

Судові витрати у справі зі сплати судового збору віднесено за рахунок держави.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що, як на підставу для збільшення розміру аліментів, позивач посилається на зміну свого сімейного та матеріального стану. Після ухвалення рішення про стягнення аліментів у позивача народилася ще одна дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею віку трьох років позивач не працює. Таким чином, вбачається, що матеріальний та сімейний стан одержувача аліментів змінився, що згідно ст. 192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів. Також суд першої інстанції взяв до уваги посилання позивача на збільшення потреб дитини у зв`язку з тим, що вона почала навчатися у школі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставини, що мають значення для справи, а також невідповідністю висновків, викладених у рішенні обставинам справи, і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у суді першої інстанції відповідач не в повній мірі зрозумів про що запитував його суд та відповів, що за наявності можливості буде сплачувати аліменти у більшому розмірі, проте, відповідно до позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 10.09.2018 р. у справі № 588/11/17 (провадження №61-24004св18), визнання позову відповідачем не є безумовною підставою його задоволення, ураховуючи, що вирішуючи спір по суті суд, повинен дослідити матеріали справи, надати належну правову оцінку наявним у справі доказам та ухвалити судове рішення з урахуванням вимог законності та обгрунтованості, а не виходити виключно із факту визнання позову відповідачем. Відповідач вказує, що на даний час матеріальне стоновище його погіршилося, він не працює, проживає разом з батьками, які також не працюють, у с. Лучки Кобеляцького району Полтавської області, де немає можливості працевлаштуватися у зв`язку з відсутністю робочих місць, а за рахунок тимчасових заробітків він не має можливості сплачувати аліментіи у збільшеному розмірі. При ухваленні рішення суд не врахував, що він сплачує аліменти на утримання сина у розмірі 2 582,25 грн., що перевишує прожитковий мінімум, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 01.02.2020 р. та квитанцією про повне її погашення. Посилання суду на ту обстаину, що у позивача змінився матеріальний стан, оскільки вона народила дитину та перебуває у відпустці по догляду за нею, що і зумовлює необхідність стягнення з відповідача аліментів у збільшеному розмірі, то ця обставина не може бути підставою для задоволення позову, оскільки позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі, народжена дитина має свого батька, на якого за законом покладається обов`язок утримувати свою дитину, позивач не позбавлена можливості пред`явити позов до батька цієї дитини про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною 3-річного віку та аліментів на утримання сина. Щодо доводів позивача про витрати на харчування дитини у школі, то відповідач вказує на те, що він є учасником бойових дій та син у школі користується пільгами щодо оплати харчування.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 20.02.2013 року, батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 8).

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 11.06.2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 12 травня 2014 року (а.с. 5-6).

У зв`язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_6 , що відбулася 22.04.2017 року, ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_2 (а.с. 9).

Таким чином на час розгляду справи прізвище, ім`я та по батькові матері малолітнього ОСОБА_3 та одержувача аліментів є ОСОБА_2 .

Сторони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем. Вказана обставина підтверджується довідкою КП «Полтавська бавовнопрядильна фабрика» від 10 жовтня 2019 року (а.с. 17).

Після ухвалення рішення про стягнення аліментів у позивача народилася ще одна дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 12).

У зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею віку трьох років позивач не працює.

Таким чином судом встановлено, що матеріальний та сімейний стан одержувача аліментів змінився, що згідно ст.192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів.

Посилання позивача на збільшення потреб дитини у зв`язку з тим, що вона почала навчатися у школі, також заслуговує на увагу.

При ухваленні рішення суд також взяв до уваги, що відповідач позов визнав, не заперечував проти збільшення розміру аліментів.

Судом враховано і обставини, передбачені ст.182 СК України.

Також при вирішенні питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд першої інстанції виходив з того, що прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294-IX, на час розгляду справи становить 2 218 грн., з 01 липня 2020 року становитиме 2 318 грн., а з 01 грудня - 2 395 грн.

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з таким висновком суду пешої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції як на підставу задоволення позову, послався на те, що матеріальний та сімейний стан одержувача аліментів змінився, що згідно ч. 1 ст. 192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів, а також на те, що дитина почала навчатися у школі, збільшилися потреби дитини, що відповідач позов визнав, не заперечував проти збільшення розміру аліментів.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, наведені позивачем та судом мотиви не дають законних та обгрунтованих підстав для задовлення позову.

Пред`являючи позов, ОСОБА_2 вказала, що у повторному шлюбі народила дитину, у зв`язку з чим перебуває у відпустці по догляду за дитиною, не має доходу, шлюб із батьком другої дитини розірвано, не вистачає коштів на обох дітей, також вона несе витрати по оплаті комунальних послуг тощо, що витрати на утримання сина значно зросли. Син цього року почав навчання у школі (перший клас), відвідує додаткові зайняття з ангоійської мови, за які вона сплачує щомісячно по 500 грн., придбала сину предмети для навчання та розвитку за кредитні кошти, загальна сума витрат на харчування сина у школі складає 420 грн., 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 1013,50 грн., не є достатнім розміром аліментів для утримання сина. Відповідач на даний час змінив місце роботи зі слів родичів, працює водієм за кордоном, отримує високий достатній дохід, що дає можливість надавати грошову допомогу на утримання сина у більшому розмірі.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог щодо місця працевлаштування відповідача та отримання ним відповідного доходу, який би вказував на покращення матеріального стану відповідача, а посилання позивача на те, що відповідач зі слів родичів працює за кордоном, не підтверджено доказами та є припущенням.

Посилання позивача на ті обставини, що від іншого шлюбу вона має другу дитину, у зв`язку з чим не працює, що уклала кредитний договір, то ці обставини не є підставою для задоволення позову, оскільки друга дитина має батька, який за законом повинен її утримувати, укладення позивачем кредитного договору є волевиявленням її та її чоловіка, з яким вона перебуває у шлюбі.

Щодо врахуванням судом першої інстанції визнання відповідачем позову, то колегія суддів в цій частині виходить з наступного.

Згідноч.1,2 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

По справі вбачається, що ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 29.11.2019 р. відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 38), відповідачеві надався строк для подачі відзиву на позов до 19.12.2019 р., ухвалою суду від 19.12.2019 р. закрите підготовче провадження у справі і справа призначалася до розгляду на 23.01.2020 р. і була в цей день розгялнута. Відповідач не подавав відзив на позов та заяв про визнання позову. Як вбачається із протоколу судового засдіння від 23.01.2020 р., то відповідач визнав позов частково (а.с. 60), отже є неправильним посилання у рішенні суду першої інстанції на те, що відповідач позов визнав.

Крім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 367 ЦПК України, яка передбачає, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї, вбачається, що до апеляційної скарги відповідач надав довідку Київського відділу ДВС м. Полтави про стан заборгованості за виконавчим листом про стягнення аліментів на утримання сина (а.с. 71), з якої слідує, що відповідачеві до сплати щомісячно було нараховано по 2 510,50 грн. аліментів, у період з травень 2019 р. по січень 2020 р. ним було сплачено щомісячно про 1500 грн., заборгованість склала по 1010,50 грн. щомісячно у вказаний період, всього станом на 01.02.2020 р. становила 9 300,75 грн., яка згідно квитанції від 27.01.2020 р. була ним повністю сплачена (а.с. 72).

За таких обставин, апеляційний суд у складі колегії суддів прийшов до висновку про те, що рішення суду першої інстанції не грунтується на фактичних обставинах справи та доказах, позивачем не доведено підстави позову, а тому у його задоволенні слід відмовити, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

По справі вбачається, що відповідач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням НОМЕР_2 (а.с. 70), тому на підставі п. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях». Позивач у справах про збільшення розміру аліментів на підставі п.3 вказаного Закону звільняється від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях».

Згідно ч. 6 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 367 ч. 1, 2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.3, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

РішенняКиївського районного суду м. Полтави від 23 січня 2020 року - скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів - відмовити.

Судові витрати по справі компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 березня 2020 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов