Справа № 214/7858/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 березня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі - Улятовській М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить: визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості від 30 квітня 2003 року, а саме: квартири АДРЕСА_1 , укладений та зареєстрований у Криворізькій філії Товарної біржі «Українська».

В обґрунтування позову навела наступне. 30.04.2003 між ОСОБА_3 , який діяв від імені ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу нерухомості (надалі за текстом - Договір від 30.04.2003), а саме: квартири АДРЕСА_1 , яка складається з 1-єї кімнати, житл. пл. 16,7 кв.м., загал. пл. 29,9 кв.м., розташованої на 5-му поверсі 5-ти поверхового будинку. Вказаний Договір від 30.04.2003 було зареєстровано у Криворізькій філії Товарної біржі «Українська», реєстраційний №115381. Згідно довідки витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №762550 від 12.06.2003, виданого КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», право власності на вищевказану квартиру було зареєстровано на праві приватної власності (номер запису 19 в книзі 28-119) на ім`я ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 30.04.2003 . В момент укладення спірного договору від 30.04.2003, вона, ОСОБА_1 , пропонувала ОСОБА_3 , який діяв від імені ОСОБА_2 , укласти договір купівлі-продажу вказаної вище квартири та посвідчити його нотаріально, але останні ухилялися від його нотаріального посвідчення та пояснювали, що договір купівлі-продажу дешевше та простіше укладати на товарній біржі. Тому їй нічого не залишалося, як погодитись на їх умови. На сьогоднішній день зазначене нерухоме майно перебуває у її користуванні майже 20 років, регулярно сплачує житлово-комунальні послуги та утримує квартиру в належному санітарно-технічному стані. Водночас, у зв`язку з тим, що спірний договір від 30.04.2007 не було нотаріально посвідчено у відповідності до вимог ст.ст. 47, 227 ЦК Української РСР (в редакції чинній на момент укладення спірного правочину), позбавлена можливості розпорядитися своєю власністю у майбутньому, а тому вимушена звернутися до суду. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст. ст.57,58 Конституції України,ст. 5 ЦК України, ст. 3 ЦПК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у квітні 2003 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції чинній на момент укладення спірного правочину. Так, відповідно до ст. 47 ЦК Української РСР (в редакції чинній на момент укладення спірного правочину) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно ст.227 ЦК Української РСР (в редакції чинній на момент укладення спірного правочину), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Водночас, ЦК Української РСР набув чинності з 1 січня 1964 року. На момент набрання ним чинності до об`єктів, на які громадяни СРСР могли мати право особистої власності, відносився тільки житловий будинок. Квартири, як об`єкт індивідуальної власності та цивільного обігу, з`являються в ньому в зв`язку з прийняттям Закону Української РСР «Про власність», від 07.02.1991 року, введений в дію з 15.04.1991 року. Так, згідно ч.1 ст. 13 Закону Української РСР «Про власність» об`єктами права індивідуальної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Таким чином, ст. 227 ЦК УРСР не регламентувала питання про форму правочину щодо купівлі-продажу квартири, а її застосування до договорів купівлі-продажу квартири мало характер аналогії. При цьому, заповнюючи прогалину в законодавстві, яка виникла у зв`язку з розширенням об`єктів індивідуальної власності та наступної трансформації її в приватну власність, стаття 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991, в редакції чинній, станом на 30.04.2003 року, тобто на дату укладання договору, встановлювала, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Аналогічні положення містяться в Міністерства юстиції України №17-12/44 від 10.04.1998 «Щодо діяльності товарних бірж», а саме вказано, що укладена та зареєстрована біржою з дотриманням законодавства угода згідно з ст.15 Закону не потребує нотаріального посвідчення.

Право власності позивача пройшло державну реєстрацію, отже, визнано державою Україна, як таке, що виникло на не заборонених підставах та відповідно до чинного на той час Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом №7/5 Міністерства юстиції України від 07.02.2002, в п. 9 Додатку 1 до п. 2.1 якого було передбачено договори відчуження нерухомого майна, які не підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, як правовстановлювальні документи, на підставі яких проводиться державна реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна.

Також, згідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:1) реєстрація таких прав була проведена, відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Вона, ОСОБА_1 , фактично прийняла придбане майно (квартиру), отримала технічний паспорт на своє ім`я, зареєструвала квартиру. З часу купівлі по теперішній час, тобто з 30.04.2003 року, ніяких претензій у сторін одна до одної не було, жодні вимоги не заявлялися, сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне виконання договору. Претензій сторони один до одного не мали, всі умови договору купівлі-продажу нерухомого майна дотримані. Проте на даний час нотаріальне посвідчення договору від 30.04.2003 неможливе. На теперішній час не маэ можливості реалізувати свої права, оскільки договір від 30.04.2003 не був нотаріально посвідчений. Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги, що договір купівлі-продажу є однією із письмової форми правочину, підписаний сторонами та пройшов державну реєстрацію відповідно до чинного на той час законодавства, договір від 30.04.2003 укладений на той час правомірно з додержанням вимог закону, то вважає, що у суду є всі підстави визнати зазначений договір від 30.04.2003 дійсним.

У судове засідання позивачка не з`явилася, подала до суду заяву, згідно якої позов підтримала повністю, підтвердивши зміст позовної заяви, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавала, відзив у встановлений строк не подала, у зв`язку з чим на підставі ст. 280 ЦПК України, за згодою позивачки, судом проведено заочний розгляд справи.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: витяг (а.с.6), договір (а.с.7), технічна характеристика (а.с.8-11), інформація з Державного реєстру (а.с.33).

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами: витяг (а.с.6), договір (а.с.7), технічна характеристика (а.с.8-11), інформація з Державного реєстру (а.с.33), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме укладення між сторонами договору купівлі-продажу спірної квартири, реєстрацію права власності на квартиру на ім`я позивачки.

Суд, відповідно до ст.78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Керуючись вимогами ст. 80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

30 квітня 2003 року у Криворізькій філії товарної біржи «Українська» між ОСОБА_3 , який діяв від імені ОСОБА_2 (як продавцем) та ОСОБА_1 (як покупцем) був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира 12 червня 2003 року зареєстрована у КП «Криворізьке БТІ» на праві приватної власності за ОСОБА_1 .

Вказаний договір нотаріально не посвідчений.

Відповідачка ухиляється від нотаріального посвідчення договору.

Вказані факти та обставини підтверджуються письмовими доказами: витягом (а.с.6), договором (а.с.7), технічною характеристикою (а.с.8-11), інформацією з Державного реєстру (а.с.33), та поясненнями позивачки, викладеними у змісті позову.

Встановленим у судовому засіданні фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України (1963 року).

У відповідності до ст. 227 ЦК України (1963 року), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянином.

У відповідності до ч. 2 ст. 47 ЦК України, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

У судовому засіданні встановлено, що сторони повністю виконали угоду - договір купівлі-продажу нерухомого майна від 30 квітня 2003 року, який не був нотаріально посвідчений. Сторона договору - відповідачка ОСОБА_2 ухиляється від нотаріального оформлення угоди. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що маються законні підстави для задоволення позову, а тому позивачка обґрунтовано, у відповідності зі ст. 16 ЦК України звернулася до суду за захистом своїх прав.

На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивачки витрати по сплаті судового збору в сумі 768 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 47, 227 ЦК України (1963 року), ст. ст. 2, 4, 12, 13, 77, 78, 80, 133, 141, 206, 228, 258-260, 263-265, 280 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості від 30 квітня 2003 року, а саме: квартири АДРЕСА_1 , укладений та зареєстрований у Криворізькій філії товарної біржи «Українська» між ОСОБА_3 , який діяв від імені ОСОБА_2 (як продавцем) та ОСОБА_1 (як покупцем).

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в рівних частках на користь ОСОБА_6 витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. 00 коп.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 16 березня 2020 року.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов