Справа № 367/6028/18
Провадження №2/367/1321/2020
23 березня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:
головуючої судді Саранюк Л. П.,
при секретарі Бабаковій М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авер-сіті» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Тернюк Єлизавети Володимирівни, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору та витребування майна з чужого незаконного володіння,-
Позивач звернувся до суду із даним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору та витребування майна з чужого незаконного володіння.
В процесі розгляду справи позивач уточнив свої вимоги і звернувся з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Тернюк Єлизавети Володимирівни, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору та витребування майна з чужого незаконного володіння.
19.01.2011 Позивач отримав дозвіл ДАБІ № 15/11 на виконання будівельних робіт з об`єктами соціально-побутового призначення та багатоповерховим паркінгом по АДРЕСА_1 .
14.09.2011 ТОВ «Аверс-Сіті» звернулось з актом № 870 готовності об`єкта до експлуатації (житлового будинку № 1 з вбудованими приміщеннями) про видачу сертифікату відповідності закінченого будівництва до ДАБІ.
На підставі вищевикладеного Позивач констатує, що він є власником земельної лянки та нерухомого майна, яке закінчено будівництвом та прийняте в експлуатацію у встановленому порядку.
Вказує, що ТОВ «Аверс-Сіті» є власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_5 і в разі якщо таке майно вибуло із володіння поза його волею останній має право витребувати його від добросовісного набувача.
З урахуванням того, що ТОВ «Аверс-Сіті» є замовником будівництва та власником земельної ділянки ст. 876 ЦК України визначає його як власника нерухомого майна, що знаходиться на відведеній йому земельній ділянці.
У зв`язку із введення в експлуатацію корпусу 1 житлового будинку № 26 та на підставі рішення Виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради Київської області № 270 від 22.09.2011 ТОВ «Аверс-Сіті» набуло право на оформлення за собою права власності на житлові квартири та нежитлові приміщення, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_5 в тому числі і на квартиру № 77 .
Проте, 03.10.2011 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Головним слідчим управлінням МВС України на підставі постанови про заборону на відчуження № б/н від 28.09.2011 було накладено арешт на всі квартири в корпусі 1, що віджується постановою та інформаційною довідкою № 122791930.
29.02.2016 постановою Генеральної прокуратури України від 17.02.2016 було припинено обтяження на квартиру № 77 , індексний номер рішення: 28531986. Даний факт підтверджується інформаційною довідкою № 122791930 та листом Генеральної прокуратури №04/2/4-4089-11 від 24.02.2016.
Таким чином, вищевикладене дає підстави Позивачу стверджувати, що нерухоме майно у вигляді квартири № 77 було зареєстровано в державному реєстрі, проте ТОВ «Аверс-Сіті» було позбавлено можливості зареєструвати речове право на неї зв`язку з її арештом.
03.03.2016 постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження було знову накладено арешт на все майно ТОВ «Аверс-Сіті» на підставі чого останній не мав можливості здійснити реєстрацію речових прав на квартиру № 77 .
27.04.2018 постановою Державного виконавця про закінчення виконавчого провадження було припинено чинність арешту ТОВ «Аверс-Сіті» та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.
Крім того, 04.05.2018 Позивач дізнався з інформаційної довідки № 122791930 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про те, що квартира АДРЕСА_6 знаходиться на праві власності у ОСОБА_2 (далі - Відповідач 3).
Виходячи з вищевказаної інформаційної довідки, 28.03.2017 ОСОБА_1 (далі - Відповідач 1) зареєстрував за собою право власності Квартиру на підставі: 1) Договору купівлі-продажу майнових прав № С77 від 25.10.2010, який укладений між ТОВ «Аверс-Сіті» та Відповідачем 1, 2) акту приймання-передачі майнових прав № б/н від 29.12.2011, 3) довідки ТОВ «Аверс-Сіті» № 29/12/10-35 від 29.12.2010, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 34586546 від 03.04.2017 11:55:27, прийняте приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Тернюк Єлизавета Володимирівна (далі - Відповідач 2).
05.05.2017 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу № 419 щодо Квартири, посвідчений нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Іщук Інною Василівною, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35072197, власником Квартири стала ОСОБА_3
08.08.2017 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу № 2750 щодо Квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною, індексний номер: 36526901, на підставі якого власником Квартири став ОСОБА_4
26.12.2017 між ОСОБА_4 та Відповідачем 3 було укладено договір купівлі-продажу № 5806 щодо Квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Євгеном Вікторовичем, індексний номер рішення: 38965826, власницею квартири стала ОСОБА_2
ТОВ «Аверс-Сіті» не укладало Договір купівлі-продажу майнових прав № С77 від 25.10.2010 і акт приймання-передачі майнових прав від 29.12.2011 з ОСОБА_1 , довідку ТОВ «Аверс-Сіті» № 29/12/10-35 не видавало. Вищевикладене піджується Довідкою ТОВ «Аверс-Сіті» № 2/02-08-18 від 02.08.2018, а тому вказаний правочин (Договір купівлі-продажу майнових прав) підлягає визнанню недійсним в судовому порядку.
Позивач зазначає, що договір купівлі-продажу майнових прав № С77 від 25.10.2010, акт приймання-передачі майнових прав від 29.12.2011 підписані не уповноваженою особою у зв`язку з чим останні суперечать ч. 2 ст. 203 ЦК України, оскільки в такої особи (підписанта з боку продавця) відсутня цивільна дієздатність та ч. 3 ст. 203 ЦК України, оскільки не містить волевиявлення ТОВ «Аверс-Сіті».
Також, спірний договір суперечить ч. 1 ст. 203 ЦК України, оскільки порушує ч.2 ст. 207 ЦК України так, як уповноважена особа ТОВ «Аверс-Сіті» не підписувала такого договору.
ТОВ «Аверс-Сіті» констатує, що не укладало з ОСОБА_1
договору купівлі-продажу майнових прав № С77 від 25.10.2010, а також будь-яких інших договорів чи актів.
Проте, з інформаційної довідки вбачається, що ОСОБА_1 для державної реєстрації права власності державному реєстратору було надано:
- договір купівлі-продажу майнових прав, серія та номер: С77, виданий 25.10.2010, видавник: ТОВ «Аверс-Сіті» та ОСОБА_1 ;
- акт приймання-передачі майнових прав, серія та номер: бн, виданий 29.12.2011, видавник: ТОВ «Аверс-Сіті» та ОСОБА_1 ;
- довідка, серія та номер: 29/12/10-35, виданий 29.12.2010, видавник: ТОВ «Аверс-Сіті».
Відповідно до п. 2 Порядку № 1127 новозбудований об`єкт - завершений будівництвом об`єкт нерухомого майна, державна реєстрація права власності на який вперше.
Державна реєстрація прав та документи, необхідні для такої реєстрації визначені відповідним розділом Порядку № 1127.
Зокрема, п. 40 Порядку № 1127 визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком.
Особливості державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалося із залученням коштів фізичних та юридичних осіб визначається п.п. 77, 78, 79 Порядку № 1127.
У разі придбання майнових прав на об`єкт нерухомості документом, що підтверджує набуття у власність закріпленого за особою об`єкта будівництва, є договір купівлі-продажу майнових прав;
технічний паспорт на окреме індивідуально визначене нерухоме майно
(квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо).
Відомості про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не зазначаються, а завірені особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, копії документів, передбачені цим пунктом, не подаються у разі, коли такою особою відповідно до пункту 77 цього Порядку подано зазначені відомості та документи для доручення їх до Державного реєстру прав.
ТОВ «Аверс-Сіті» вважає, що для реєстрації права власності було подано документи не в повному обсязі, передбаченому законодавством, що є підставою для зупинення розгляду заяви ОСОБА_1 , зокрема приватним нотаріусом Тернюк Є.В. не було прийнято рішення про зупинення розгляду заяви чим було порушено п. 1 ч. 1 ст. 23 Закону № 1952-IV та п. 14 Порядку № 1127.
У зв`язку з тим, що подані документи не відповідають вимогам, встановленим Законом № 1952-IV та Порядком № 1127, а також не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, оскільки ОСОБА_1 не було подано всіх документів необхідних для реєстрації квартири, нотаріусом Тернюк Є.В. під час державної реєстрації права власності на спірну квартиру було порушено пп. 3, 4 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV та п. 23 Порядку № 1127.
Зокрема, враховуючи те, що під час реєстрації права власності на квартиру № 77 за ОСОБА_1 постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження було накладено арешт на все майно ТОВ «Аверс-Сіті», в тому числі і на спірну квартиру. За таких обставин приватним нотаріусом під час державної реєстрації речових прав було порушено п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV.
Відтак, ТОВ «Аверс-Сіті» вважає, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 34586546 від 03.04.2017, прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Тернюк Є.В. на підставі якого було зареєстровано право власності на квартиру № 77 за ОСОБА_1 підлягає визнанню протиправним та скасуванню в судовому порядку, оскільки його було прийнято з численними порушеннями Закону № 1952-IV та Порядку № 1127 у зв`язку з чим воно порушує право власності позивача.
Вказує, що вимоги у цій справі випливають із відносин, які мають приватноправовий характер, адже позивач не звертався з заявою про вчинення реєстраційних дій, а оскаржує дії державного реєстратора щодо реєстрації права власності на спірну квартиру за фізичною особою, а тому правовідносини щодо даної позовної вимоги є приватноправовими та підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Нотаріус як державний реєстратор та особа, яка була заявником щодо державної реєстрації права власності мають бути залучені в якості співвідповідачів щодо цієї позовної вимоги ТОВ «Аверс-Сіті».
Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Згідно зі ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не має на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.
Зокрема, п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України визначено, що одним із випадків, коли майно можливо витребувати від добросовісного набувача, є вибуття такого майна поза волею власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі.
За змістом зазначеної норми майно, яке вибуло з володіння власника на підставі договору, який в подальшому було визнано недійсним, або рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яке було визнано протиправним і скасовано в судовому порядку, слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею, з урахуванням того, що сама сторона договору заперечує його дійсність.
Таким чином, оскільки спірне майно вибуло з володіння ТОВ «Аверс-Сіті» поза його волею до спірних правовідносин застосовуються положення статей 387, 388 ЦК України.
Зокрема, у справі № 6-140цс14 Верховний Суд України дійшов висновку, що власник майна може витребувати належне йому майно від будь якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними.
Отже, ТОВ «Аверс-Сіті» вважає, що оскільки квартира зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 , в такому разі вона підлягає витребуванню саме з її володіння без визнання усіх попередніх договорів недійсними.
Відповідно до ст. 176 Цивільного процесуального кодексу України, ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.
Ціна позовної вимоги ТОВ «Аверс-Сіті» про витребування майна з чужого незаконного володіння складає 658 469,50 грн., виходячи з п. 4.2 Договору купівлі-продажу майнових прав № 1/77_ИП щодо Квартири.
Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою судовий збір становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 34586546 від 03.04.2017 11:55:27, прийняте приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Тернюк Єлизаветою Володимирівною.
Судові витрати покласти на відповідачів.
В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити.
Відповідачі - ОСОБА_1 і приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Тернюк Єлизавети Володимирівни та третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином повідомлялись, причину неявки суду не повідомили.
Представник відповідача ОСОБА_2 подав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог позивача заперечує в повному обсязі, в задоволенні позову просить відмовити. Подав до суду відзив на позовну заяву.
Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву з проханням розглядати справу у їх відсутність, проти позовних вимог позивача заперечує в повному обсязі, в задоволенні позову просить відмовити.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає до задоволення у повному обсязі по слідуюючих підставах.
Судом встановлено, що позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Тернюк Єлизавети Володимирівни, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору та витребування майна з чужого незаконного володіння.
Згідно норм ЦПК України, позивач - це особа, яка вважає, що її права порушені та звертається до суду для захисту своїх порушених прав.
Ч.1 ст. 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку встановленому законом звернутися до суду для захисту своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Ч.3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Ч.1 ст. 81 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Крім того, судом встановлено, що 25.10.2010 було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № С77 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» та гр. ОСОБА_1 щодо квартири АДРЕСА_6 .
Договір (С77) від Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» підписаний ОСОБА_5 , який на день укладання був директором та діяв на підставі Статуту, та скріплений печаткою позивача.
Відповідно до п. 1.3. Договору №С77 Об`єкт нерухомості - складова та невід`ємна частина Об`єкта капітального будівництва, яка виражена у вигляді квартири, спорудження якої здійснює Продавець. Характеристики Об`єкта нерухомості та інформація про нього: трикімнатна квартира АДРЕСА_7 АДРЕСА_1 .
Предметом Договору №С77 є Майнові права на Об`єкт нерухомості - трикімнатну квартиру АДРЕСА_7 АДРЕСА_1 .
До позовної заяви в якості доказу позивачем надано Договір купівлі - продажу майнових прав №177_ИП від 29 грудня 2010 року (далі - Договір №1/77_ИП) укладений між ТОВ «Аверс-Сіті» (далі - Продавець) та ОСОБА_6 (далі - Покупець), який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_8 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 .
Встановлено, що ОСОБА_6 не проживав/проживає та не був зареєстрований, по АДРЕСА_8 не існує/існував, а адреса реєстрації Поліщука О.М. тупик Шкільний, 11 с. Юрівка, Києво-Святошинського району Київської області , що підтверджується відповіддю на адвокатський запит 302.26/938 від 19 грудня 2018 року Віта-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.
Договір №1/77_ИП від Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» підписаний ОСОБА_5 , який на час укладання був директором та діяв на підставі Статуту, та скріплений печаткою позивача.
Отже, Договір №1/77 ИП лише підтверджує факт укладання Позивачем Договору №С77, оскільки підписантом від позивача виступав директор - ОСОБА_5 .
Відповідно до п. 1.3. Договору №1/77_ИП Об`єкт нерухомості -складова та невід`ємна частина Об`єкту капітального будівництва, яка виражена у вигляді квартири, спорудження якої здійснює Продавець. Характеристики Об`єкта нерухомості та інформація про нього: трикімнатна квартира АДРЕСА_9 .
Предметом Договору №1/77_ИП є Майнові права на Об`єкт нерухомості - трикімнатна квартира №77 , загальною площею 110,5 м.кв. квадратних метрів.
Позивачем до позову додано Рішення №270 від 22.09.2011 Коцюбинської селищної ради Київської області «Щодо оформлення та видачу товариству з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» свідоцтва на право власності на об`єкти нерухомого майна за адресою АДРЕСА_5 » (яке було прийнято за результатами розгляду звернення Генерального директора ТОВ «Аверс-Сіті» Мансурова А.О) загальна площа квартири №77 становить 177,80 м.кв. - відповідно до Рішення №270.
Таким чином, саме Договір №С77 був укладений щодо купівлі-продажу майнових прав квартири 77 , оскільки загальна площа квартири №77 становить 177,80 м.кв., яка вказана в Договорі №С77 та Рішенні №270 від 2011 року, а Договір №1/77 ИП не може бути доказом того, що він укладався як Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_6 , оскільки відповідно до Рішення №270 від 22.09.2011 квартири АДРЕСА_9 не існує.
Позивачем до позову додано Інформаційну довідку від 04.05.2018 №122791930 загальна площа квартири №77 є 177,8 кв.м. Відповідно до довідки підстава виникнення права власності на квартиру №77 є договір купівлі-продажу майнових прав №С77 від 25.10.2010 видавник ТОВ «Аверс-Сіті» та ОСОБА_7 , акт приймання-передачі майнових прав від 29.12.2011 видавник ТОВ «Аверс-Сіті» та ОСОБА_7 , довідка №29/12/10-35 від 29.12.2010 видавник ТОВ «Аверс-Сіті».
Позивачем до позову додано Довідку ТОВ «Аверс-Сіті» вих. №2/02-08-18 від 02.08.2018 про те, що товариство не укладало Договору купівлі-продажу майнових прав №С77 від 25.10.2010, не передавало жодним чином майнові права на квартиру №77 , не видавало довідку №28/12/10-35 від 29.12.2010, а також, що грошових коштів за Договором купівлі-продажу майнових прав №С77 не надходило.
Однак, наприкінці 2012 року у ТОВ «Аверс-Сіті» відбулась зміна керівництва, а саме: зміна генерального директора. Генеральний директор, якій обіймав посаду до 24.11.2012 та був звільнений, не передав новому керівнику фінансово-господарські документи товариства (підтверджується рішенням від 24 січня 2017 року №367/2854/16-ц Ірпінського міського суду Київської області), а тому твердження позивача та посилання як на доказ на довідку вих. №2/02-08-18 від 02.08.2018 не можуть братися до уваги при розгляді даної справи, оскільки вона видана самим позивачем та підписана Генеральним директором, який не обіймав дану посаду в період з 25 жовтня 2010 року по 29 грудня 2011 року (період відносин між товариством та ОСОБА_1 ).
В Договорі №С77 та Договорі №1/77_ИП в Статті 12. Реквізити та підписи сторін Продавець: вказаний рахунок НОМЕР_7 в ВАТ «Сбербанк Росії», МФО 320627.
Отже, Довідка з АТ «Альба-Банк» не є належним доказом ненадходження коштів від ОСОБА_1 на рахунки Позивача, оскільки в Договорі №С77 та Договорі №1/77 ИП вказаний рахунок Продавця/Позивача в ВАТ «Сбербанк Росії».
Згідно ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» зазначено, що об`єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майна, а також майнові права.
Згідно ст. 5 Закону України «Про інвестиційну діяльність» зазначено, що інвестори можуть виступати в ролі вкладників, кредиторів, покупців, а також виконувати функції будь-якого учасника інвестиційної діяльності.
Згідно з частиною 3 статті 7 Закону України "Про інвестиційну діяльність" за рішенням інвестора права володіння, користування і розпорядження інвестиціями, а також результатами їх здійснення можуть бути передані іншим громадянам та юридичним особам у порядку, встановленому законом. Взаємовідносини при такій передачі прав регулюються ними самостійно на основі договорів.
Отже, ОСОБА_7 проінвестував будівництво відповідно до ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність», а тому має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій відповідно до законодавчих актів України, тобто об`єкти та результатами інвестицій є власністю інвестора.
Таким чином, Позивачем не доведено порушення його прав, оскільки 25 жовтня 2010 року товариство, від імені якого діяв директор - ОСОБА_8 М. відповідно до Статуту, уклало саме з ОСОБА_7 Договір купівлі-продажу майнових прав №С77 квартири загальної площі 177,8 кв.м., видало довідку про відсутність заборгованості у ОСОБА_7 по Договору №С77, підписало Акт приймання-передачі майнових прав по Договору №С77, що дає право зробити висновок про те, що спірна квартира №77 вибула з володіння Позивача за його волею, за відплатним правочином, тому в силу припису частини першої статті 388 Цивільного кодексу України не підлягає витребуванню від відповідача ОСОБА_2 , яка є законним набувачем.
Позивач посилається на те, що із введенням в експлуатацію корпусу 1 житлового будинку №26 на підставі рішення Виконавчого комітету Коцюбинської селищної ради Київської області №270 від 22.09.2011 набув право на оформлення за собою права власності на житлові квартири та нежитлові приміщення, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_5 в тому числі і на кв. №77 . Однак, зареєструвати речове права на квартиру №77 Позивач не мав можливості, оскільки на вказану квартиру був накладений арешт постановою б/н від 28.09.2011 Головним слідчим управлінням МВС України, а припинено обтяження на квартиру було постановою Генеральної прокуратури України від 17.02.2016, у зв`язку з тим, що за результатами перевірки законності обмеження прав власності на придбане громадянами майно заборону на відчуження квартир в будинках АДРЕСА_11 знято.
На підтвердження вказаної обставини Позивач не надав жодного доказу того, що на час реєстрації права власності за ОСОБА_1 на спірну квартиру №77 та під час укладання договорів купівлі- продажу квартири №77 укладених між ОСОБА_1 , та ОСОБА_9 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , у передбаченому законом порядку було накладено арешт саме на квартиру №77 (із копії постанови державного виконавця від 03.03.2016 дані обставини не вбачаються).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 182, ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає в особи з моменту його державної реєстрації.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майне та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-1V державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Отже, для встановлення належності нерухомого майна конкретній особі достатньо отримати інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
З Інформаційної Довідки від 04.05.2018 запис обтяжень на квартиру №77 загальною площею 177,8 кв. м. погашено 02.03.2016. Інші записи щодо арешту чи обтяжень зазначеної квартири в Довідці від 04.05.2018 відсутні.
Отже, починаючи з 02.03.2016 інформація про арешти або обмеження щодо спірної квартири АДРЕСА_12 . в Державному реєстрі речових прав на нерухоме манно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна відсутня.
Позивач стверджує, що Договір №С77, акт приймання передачі майнових прав від 29.12.2011 підписані не уповноваженою особою, у звязку з чим останні суперечать ч. 2 ст. 203 ЦК України, оскільки з боку такої особи (підписанта з боку продавця) відсутня цивільна дієздатність та ч. 3 ст. 203 ЦК України, оскільки не містить волевиявлення ТОВ «Аверс-Сіті», а також спірний договір суперечить ч. 1 ст. 203 ЦК України, оскільки порушує ч. 2 ст. 203 ЦК України, так як уповноважена особа ТОВ «Аверс-Сіті» не підписувала такого договору.
Дані твердження позивача є припущеннями, оскільки позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів, зокрема висновків спеціаліста/експерта щодо підтвердження факту підписання Договору №С77, Акту приймання-передачі майнових прав не уповноваженою особою ТОВ «Аверс-Сіті», а довідка ТОВ «Аверс-Сіті» вих. №2/02-08-18 від 02.08.2018 є неналежним доказом по справі та не може братися до уваги судом при розгляді даної справи, оскільки вона видана самим позивачем та підписана Генеральним директором, який не обіймав дану посаду в період з 25 жовтня 2010 року по 29 грудня 2011 року.
Позивач вказує на те, що ТОВ «Аверс-Сіті» не укладало з ОСОБА_1 договору купівлі- продажу майнових прав №С77 від 25.10.2010, а також будь яких інших договорів чи актів. Проте з Інформаційної довідки від 04.05.2018 встановлено, що для реєстрації права власності державному реєстратору було надано: договір купівлі-продажу майнових прав №С77 від 25.10.2010; акт приймання - передачі майнових прав б/н від 29.12.2011; довідка серії від 29.12.2010.
Позивач посилається на норми Закону України «Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон №1952-1V) та Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою КМУ від 25.12.2015 №1127 (далі - Порядок №1127).
На підставі зазначених в позовній заяві норм права Закону №1952-IV та Порядку №1127 та інформації з Інформаційної довідки від 04.05.2018 Позивач робить висновок, що для реєстрації права власності на квартиру №77 ОСОБА_1 не в повному обсязі були надані документи, а тому рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте державним реєстратором ПН Тернюк Є.В. на підставі якого було зареєстровано право власності на квартиру №77 за ОСОБА_1 піддягає визнанню недійсним та скасуванню.
Однак, даний висновок Позивача є припущенням, не грунтується на нормах права, не підтверджується доказами по справі, оскільки в матеріалах справи оригінали або належним чином завірені копія документів, на підставі яких було зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на квартиру №77 .
Також Позивач посилається на постанову державного виконавця від 03.03.2016 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №50162314, але не надав жодного доказу того, що на час реєстрації права власності за ОСОБА_1 на спірну квартиру №77 у передбаченому законом порядку було накладено арешт саме на квартиру №77 (із копії постанови державного виконавця від 03.03.2016 року дані обставини не вбачаються).
Таким чином, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу), індексний номер: 34586546 від 03.04.2017 прийнято відповідно до закону та не підлягає скасуванню.
Відповідно до ст.. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Відповідно до ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчуджувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі якщо майно 3) вибуло із володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуто безвідплатно в особи яка не мала права його відчужила власник має право витребувати його у добросовісного набувача у всіх випадках.
Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності.
Відповідно до п.22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 Цивільного кодексу України). Якщо в такій ситуації пред`явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, слід мати на увазі правила ст. 387, 388 Цивільного кодексу України.
Крім цього, вищевказаною постановою роз`яснено, що витребувати своє майно із чужого незаконного володіння має право лише власник, і лише якщо доведе факт незаконного вибуття майна з його володіння.
Позивачем не подано доказів на підтвердження того, що ним, в установленому законом порядку, було зареєстровано право власності на спірну квартиру №77 .
Таким чином, спірна квартира №77 не може бути витребувана у добросовісного набувача ОСОБА_2 , оскільки Позивач не подав доказів того, що ним, в установленому законом порядку, було зареєстровано право власності на спірну квартиру №77 .
На підставі вищевикладеного суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі.
Щодо клопотання відповідачки ОСОБА_2 про застосування строків позовної давності, то суд не вбачає підстав для його задоволення по слідуючих підставах:
Даний позов надійшов до суду 27.08.2018.
Як вказує представник позивача, що про порушене їх право вони дізналися з інформаційної довідки № 122791930 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.05.2018. Крім того, позивач сам вказує на те, що оригінал спірного договору у нього відсутній. Спірний договір купівлі-продажу майнових прав витребовувався судом у відповідача ОСОБА_1 , однак дана ухвала суду відповідачем виконана не була.
Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до норм ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Поскільки судом не здобуто безспірних доказів того, що ТОВ "Аверс-сіті" з 2010 р. було відомо про укладення договору купівлі-продажу майнових прав на спірну квартиру, то суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідачки ОСОБА_2 про застосування строків позовної давності.
На підставі ст.ст. 4-5, 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність», п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майне та їх обтяжень», п.22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5, ч. 1 ст. 182, ч. 2 ст. 331, 388 ЦК України, керуючись ст. ст. 4,10,76,259,264-265,268 , 273 ,365 ЦПК України суд , -
У задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Копію заочного рішення суду направити сторонам для відома.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 30 днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Л.П. Саранюк