Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №936/43/20

19.03.2020 смт Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в складі судді Софілканич О. А., з участю секретаря судового засідання Балецького С.М., позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Воловецької РДА про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

16.01.2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Воловецького районного суду Закарпатської області з вищезазначеним позовом.

Позов мотивовано тим, що відповідач ОСОБА_3 є батьком малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З часу її народження відповідач не бере участі у вихованні дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не вживає заходів щодо створення належних умов для розвитку її природних здібностей. 22.08.2017 року позивачка вдруге взяла шлюб з ОСОБА_5 , у результаті чого дочка проживає в повній сім`ї, де отримує все їй необхідне. Тому, позивачка просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримали з підстав, наведених у такому. Позивач, яка також була заслухана в якості свідка, ствердила, що відповідач не має батьківських почуттів щодо їх дочки, про що неодноразово зазначав в усних розмовах. Він не сприяв в реєстраціїї її народження та місця проживання, зміни прізвища. Будь- які дії, що вчиняються в інтересах дитини, можливі лише в результаті звернення до суду з відповідними позовами. До подання позовної заяви відповідач був згідний на позбавлення його батьківських прав за умови відмови від стягнення аліментів.

Відповідач ОСОБА_3 , який також надав покази як свідок, позов не визнав та пояснив, що з народження дитини сплачує аліменти на її утримання. У грудні 2019 року він звернувся до органу опіки та піклування Воловецької РДА для встановлення днів побачень з дочкою, проте позивачка у визначені дні не давала йому можливості бачитись з дитиною. Додав, що був згідний на визнання даного позову, однак передумав, так як позбавлення його батьківських прав не дасть йому в подальшому бути можливим усиновлювачем дітей його другої дружини.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Воловецької РДА у судове засідання не з`явилася, надала заяву про слухання справи без її участі.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про неї - ст.9 Конвенції.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Так, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 27.10.2018 року підтверджено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Шлюб між сторонами розірвано згідно рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 01.10.2015 року №300/724/15-ц (а.с.5).

Місцем проживання та реєстрації ОСОБА_4 є місце проживання та реєстрації її матері ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , підтвердженням чого є довідка Воловецької селищної ради №217 від 21.03.2019 року (а.с.14).

Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей.

Згідно з п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Так, відповідач стверджує, що він не ухиляється від виконання батьківських обов`язків, сплачує аліменти на її утримання, звернувся до органу опіки та піклування для встановлення днів та годин побачень з дочкою у грудні 2019 року, але позивачка перешкоджає йому у побаченні з дитиною.

Заслухані в судовому засданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є сусідами позивачки ОСОБА_1 , засвідчили, що не бачили, щоб відповідач ОСОБА_3 відвідував свою доньку ОСОБА_4 за адресою її проживання в АДРЕСА_1 .

Доказів того, що позивачка чинить перешкоди у побаченні відповідача з дочкою суду не надано.

Довідкою завідуючої ДНЗ №2 від 04.02.2020 року №12-02/03 підтверджено, що за період перебування малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у закладі з серпня 2018 року по теперішній час, батько дитини ОСОБА_3 не відвідував ні свята, ні батьківські збори, не брав участі у її вихованні (а.с.50).

З висновку органу опіки та піклування Воловецької районної державної адміністрації №394/02-26 від 27.02.2020 року вбачається, що з народження дитини і по теперішній час ОСОБА_3 не цікавиться її життям, а саме: не сприяв у її реєстрації, не з`являвся на виклики органу опіки для надання дозволу на реєстрацію дитини; не сприяв у реєстрації місця проживання дочки, в результаті чого таке було проведено за відсутності його згоди на підставі рішення суду. Також за рішенням суду відбулась зміна прізвища дитини на ОСОБА_8 . У грудні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до органу опіки та піклування Воловецької райдержадміністрації щодо встановлення днів та годин побачень з дочкою, однак за весь час тільки один раз бачився з нею. Жодних звернень до органу опіки та піклування щодо вчинення матір`ю дитини перешкод у спілкуванні з дочкою від ОСОБА_3 не надходило. На засідання комісії з питань захисту прав дитини, яке було призначено з метою встановлення доцільності позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, він не з`являвся без поважних причин. Таким чином, зазначені факти в сукупності орган опіки та піклування розцінює як ухилення від виховання дитини та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками та вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо доньки ОСОБА_4 (а.с.47-48).

У відповідності до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач ОСОБА_3 не надав суду жодного доказу на підтвердження заперечень щодо позову. Його твердження, що він не ухиляється від виконання батьківських обов`язків не підтверджено належними та допустимими доказами.

Заперечення щодо позбавлення його батьківських прав з посиланням на те, що дана обставина не дасть йому в подальшому бути усиновлювачем дітей його другої дружини є припущенням, так як відповідач не надав суду доказів, що ним розпочата будь- яка процедура усиновлення.

17.01.2020 року ОСОБА_3 надав ОСОБА_1 письмову розписку (і даний факт визнано відповідачем) про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за умови, що позивачка відмовиться від стягнення з нього аліментів на утримання дитини та наявної заборгованості з їх сплати (а.с.29).

Таким чином, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, їх належності, допустимості, достовірності як окремо так і у сукупності, приходить висновку про свідоме ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дочки ОСОБА_4 , що полягає у відсутності з його боку батьківських почуттів, піклування про фізичний та моральний добробут дитини, спілкування в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; відсутності інтересу до її фізичного та психологічного стану, умов проживання та навчання, у зв`язку з чим позбавлення його батьківських прав є доцільним та відповідає інтересам малолітньої дитини.

Враховуючи вищенаведене, позов є обгрунтованим, підтвердженим належними та допустимими доказами та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.141, 263-265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Воловецької РДА про позбавлення батьківських прав - задоволити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з часу його проголошення через Воловецький районний суд Закарпатської області або безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

третя особа: орган опіки та піклування Воловецької РДА, смт.Воловець, вул.Пушкіна, 8 Воловецького району Закарпатської області.

Повний текст рішення буде складено 25.03.2020 року.

Суддя: Софілканич О. А.