справа № 570/6027/19
провадження № 2/570/550/2020
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2020 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Новоселецької М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне вул.C.Петлюри, 10/ в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів ,

в с т а н о в и в:

покликаючись на те, що відповідачі не виконали взяті на себе зобов`язання, позивач у поданій до суду 28 грудня 2019 року позовній заяві просить стягнути з відповідачів на його користь грошові кошти в рівних частинах по 34 706, 49 грн. з кожного з відповідачів як відшкодування суми авансу, пені, збитків та упущеної вигоди. Також просить стягнути понесені судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 19 березня 2019 року відповідачі згідно розписки отримали від нього грошові кошти в сумі 23 000 грн. в якості авансу за виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 , які зобов`язувалися завершити до 15 квітня 2019 року. Вказує, що відповідачі у випадку невиконання робіт до визначеного строку, повині були повернути аванс та сплатити неустойку 19 квітня 2019 року. Стверджує, що у зв`язку з невиконанням відповідачами зобов`язання змушений був позичити гроші у сумі 23 000 грн. під 0,5 % в день на три місяці, щоб закінчити ремонт, а тому завдані збитки у розмірі 10 350 грн. мають відшкодувати відповідачі. Крім цього, вважає, що через неготовність будинку з вини відповідачів належне йому на праві власності приміщення почав здавати в оренду тільки з 01 серпня 2019 року, тоді як планував з 01 травня 2019 року, а тому упущена вигода у розмірі 30 000 грн. також підлягає стягненню з відповідачів.

У поданій заяві позивач позов підтримує повністю.

Відповідачі до суду не з`явилися, відзиву на позов не подали.

У поданій до суду заяві позивач просить справу слухати у його відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. Зважаючи на те, що сторін відповідно до ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, їх явку не визнано обов`язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторони, дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутність в порядку заочного розгляду та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 19 березня 2019 року сторони досягли усної згоди та домовленості по виконанню будівельних робіт у будинку АДРЕСА_2 . Того ж дня відповідач ОСОБА_2 надав розписку про отримання від ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 23 000 грн. в якості авансу за виконання таких робіт: укладка плитки 90 м.кв. (1 м.кв. за ціною 200 грн.), фарбування стін фактурною фарбою 200 м.кв. (1 м.кв. за ціною 50 грн.). Закінчити ці роботи відповідач ОСОБА_2 зобов`язувався до 15 квітня 2019 року, а у випадку невчасного, неякісного, не в повному обсязі виконання мав повернути аванс у повному обсязі та сплатити неустойку 19 квітня 2019 року. Відповідач ОСОБА_3 зазначений як поручитель щодо виконання зобов`язань за розпискою.

08 жовтня 2019 року слідчим відділом Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області внесено відомості до ЄРДР №0004842 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України на підставі заяви позивача.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Згідно з ч.3 ст.509 ЦК України зобов`язання між сторонами по загальному правилу мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Ч.1 статті 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Згідно із ч.1 ст.839 ЦК підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. За змістом ст.849 ЦК України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Згідно з ч.2 ст.849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Ч.2 ст.852 ЦК України передбачено, що за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Відповідно до ст.867 ЦК України, замовник має право у будь-який час до здачі йому роботи відмовитися від договору побутового підряду, сплативши підрядникові частину встановленої ціни роботи пропорційно роботі, фактично виконаній до повідомлення про відмову від договору, та відшкодувавши йому витрати, здійснені до цього моменту з метою виконання договору, якщо вони не входять до частини ціни роботи, яка підлягає сплаті. Умови договору, що позбавляють замовника цього права, є нікчемними. Згідно ч.1 ст.872 ЦК України, якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: 1) виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; 2) розірвання договору та відшкодування збитків.

Згідно змісту ст.22 ЦК України збитками, серед іншого, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків.

Виходячи із зазначених норм чинного законодавства України, суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини у сфері підряду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст.76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.Ст.83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Тобто, позивач одночасно з поданням позову повинен був подати суду докази на підтвердження своїх вимог щодо здійснення ним сплати коштів на користь відповідачів за договором підряду, факту невиконання відповідачами умов договору підряду та вартості частково виконаних відповідачами підрядних робіт.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем надано суду копію розписки від 19 березня 2019 року та акту обстеження житлового будинку (другого поверху), який знаходиться по АДРЕСА_1 від 10 червня 2019 року.

В той же час, зі змісту акту обстеження житлового будинку вбачається, що робота по фарбуванню стін не закінчена, керамічна плитка частково покладена, але не в повному обсязі. У додатках зазначено 31 фотографія та копії з технічного паспорту будинку на 3 арк., які позивачем до матеріалів справи не долучалися.

Системний аналіз зазначених норм Цивільного кодексу України дає підстави зробити висновок, що у разі істотного порушення підрядником договору замовник може відмовитись від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. При цьому, замовник може реалізувати своє право на відмову від договору підряду шляхом односторонньої відмови від договору підряду, якщо це передбачено договором та його розірвання або шляхом пред`явлення в суд позову про розірвання договору підряду.

Верховний Суд у постанові від 30 січня 2019 року у справі №164/882/15 зазначив, що сторона правочину має право вимагати повернення сплаченої суми лише за умови, якщо вона відмовилася від договору.

В той же час, позивачем вимог щодо розірвання договору підряду не пред`явлено, так само як не надано доказів відмови від договору підряду та обґрунтованого розрахунку вартості виконаних робіт, а також завданих збитків.

Таким чином, суд дійшов висновку, що виконання чи невиконання будівельних робіт не підтверджені належними та допустимими доказами, як і не доведено правомірність нарахування неустойки у визначеному позивачем розмірі, а тому суд доходить до висновку про відмову в задоволенні даної вимоги. Крім цього, оригінал вищевказаної розписки та акт обстеження будинку з фотознімками для огляду та звірки суду не надано.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми упущеної вигоди, суд вважає її необґрунтованою та недоведеною, оскільки судом при розгляді справи не встановлено порушень прав останнього з боку відповідача.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Поняття «збитки» передбачає й упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. Доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Крім того, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди. Отже, при обчисленні розміру упущеної вигоди першочергове значення має визначення реальності тих доходів, які особа передбачала отримати за звичайних умов цивільного обороту. Обов`язок щодо доведення розміру тих доходів, які особа отримала б у випадку не посягання на її право, покладається на позивача. Пред`явлення вимоги про вiдшкодування неодержаних доходiв (упущеної вигоди) покладає на особу обов`язок довести, що цi доходи (вигода) не є абстрактними. Позивач повинен довести також, що вiн мiг i повинен був отримати визначенi доходи, i тiльки неправомiрнi дiї вiдповiдача стали єдиною i достатньою причиною, яка позбавила його можливостi отримати прибуток.

Матеріали справи не містять жодних документальних підтверджень щодо доходів позивача, а отже не містять докази і заподіяних йому збитків у вигляді упущеної вигоди. Суду також не надано доказів щодо здійснення позивачем заходів про одержання підтверджень про його доходи. Наявні в позовній заяві суми коштів, які позивач вважає упущеною вигодою є теоретичними, та не пiдтвердженi вiдповiдними документами, що свiдчили б про конкретний розмiр прибутку, який мiг би i повинен був отримати позивач, якщо б вiдповiдач на його думку не здiйснював протиправнi дiї.

Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог позивача та про відсутність існування правових підстав для їх задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог,

У зв`язку з відмовою у позові судові витрати покладаються на сторону, яка їх понесла.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

відмовити у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 стягнення грошових коштів .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Кодексу.

Учасник справи, якому рішення суду не була вручена у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного текста рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_1 /.

Відповідач - ОСОБА_2 /ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н/.

Відповідач - ОСОБА_3 / ІНФОРМАЦІЯ_1 /.

Повне судове рішення виготовлено 24 грудня 2020 року.

Суддя: Кушнір Н.В.