Дата документу 25.03.2020 Справа № 314/151/16-ц
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 314/151/16Головуючий у 1-й інстанції Кофанов А.В.
Пр. № 22-ц/807/956/20Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В.,Подліянової Г.С.

за участі секретаря Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 квітня 2016 року про залишення позову без розгляду

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є спільною сумісною власністю

ВСТАНОВИВ:

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив поділити майно, що є спільною сумісною власністю.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Кофанова А.В. (а.с. 11).

Ухвалою суду першої інстанції від 21 січня 2016 року (а.с.12) провадження у цій справі відкрито.

04.04.2016 року позивач ОСОБА_2 подав через канцелярію суду першої інстанції заяву (а.с. 68).

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 квітня 2016 року (а.с. 70) позовну заяву ОСОБА_2 у цій справі залишено без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її по становленні, відповідач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 77-79) просила ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати, матеріали цієї цивільної справи направити до Вільнянського районного суду Запорізької області для продовження розгляду справи по суті.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с.95).

З 15.12.2017 року набрав чинності ЦПК України в новій редакції, тому нормами цього Кодексу має керуватись апеляційний суд при розгляді цієї справи, але при цьому, враховувати положення ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року, які були чинними на час розгляду цієї справи судом першої інстанції (13 квітня 2016 року).

Оскільки, за змістом п. 13 Перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, за змістом якого: судові рішенні, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с.105), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 107).

Позивач не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В автоматизованому порядку суддею Кочетковою І.В. у цій справі замінено суддю Маловічко С.В. (а.с. 115-116).

У судове засідання 25 березня 2020 року повідомлені апеляційним судом з додержанням вимог ЦПК України про дату, час і місце розгляду цієї справи, у тому числі:

- позивач ОСОБА_2 , який згідно із відміткою поштового відділення «відмовився від отримання» судової повістки на цю дату, конверт повернувся на адресу апеляційного суду без вручення (а.с. 112-113), та позивач ОСОБА_2 вважається таким, що повідомлений належним чином про цю дату судового засідання в силу вимог ст. 130 ч. 9 ЦПК України,

- відповідач ОСОБА_1 через свого представника, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України,

всі учасники цієї справи, окрім представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Уткіна О.Є. (а.с.119), не з`явились, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

При цьому, позивач ОСОБА_2 про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістив, відповідач ОСОБА_1 у своїй вищезазначеній апеляційній скарзі просила розглядати дану справу апеляційним судом за її відсутністю (а.с. 79).

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове сторін - позивача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_1 і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, ухвалив заяву відповідача, викладену в її апеляційній скарзі (а.с.79), задовольнити, розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю сторін за присутністю представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Уткіна О.Є. (а.с.119).

Учасниками цієї справи відводів суддям апеляційного суду у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Уткіна О.Є., перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, залишаючи без розгляду позов позивача у цій справі, керувався ст. 205 ч. 1 п. 5 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року та виходив із такого.

У судове засідання позивач подав заяву про залишення позовної заяви без розгляду.

Суд першої інстанції вважав, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки воно не суперечить нормам закону.

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

Вказана ухвала суду першої інстанції вимогам законності та обґрунтованості у цій справі не відповідає.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах.

Так, апеляційним судом встановлено, що сторони у цій справі, у тому числі позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні 13.04.2016 року у суді першої інстанції були відсутні (довідка суду першої інстанції а.с. 69).

При цьому, матеріали цієї справи не містять взагалі доказів, та у тому числі належних, про те, що сторони у цій справі взагалі повідомлялись судом першої інстанції про дату, час і місце розгляду цієї справи 13.04.2016 року (а.с.24), на що у тому числі посилалась відповідач ОСОБА_1 у своїй вищезазначеній апеляційній скарзі в обґрунтування підстав для скасування вищезазначеної ухвали суду першої інстанції у цій справі (а.с. 78 зворот).

Тому, у цій справі наявні обов`язкові підстави для скасування судового рішення у виді вищезазначеної ухвали суду першої інстанції у цій справі (ст. 258 ЦПК України с. 1 п. 1 ЦПК України), передбачені ст. 376 ч. 3 п. 3 ЦПК України, а саме: порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що єдиною заявою позивача ОСОБА_2 , яка надходила на адресу суду першої інстанції до судового засідання у цій справі 13.04.2016 року, є заява позивача ОСОБА_2 від 04.04.2016 року, подана через канцелярію з вх. 5542 №суду першої інстанції від 04.04.2016 року (а.с.68), в якій останній зазначав, що «Я, ОСОБА_2 отказываюсь от своих исковых требований о разделе совместно нажитого имущества, оставить исковое заявление без рассмотрения. 13.04.2016.».

При вищевикладених обставинах, встановлено, що вищезазначена заява позивача ОСОБА_2 (а.с.68) містить одночасно дві взаємовиключні вимоги позивача:

- відмову від його позовних вимог у цій справі, наслідком якої мала бути ухвала суду першої інстанції про прийняття відмови позивача від позову та закриття провадження у цій справі, правовими наслідками якої є: неможливість позивача ОСОБА_2 у подальшому повторно звертатись до суду із вищезазначеним позовом до того самого відповідача з тих самих підстав;

- залишення його позову у цій справі без розгляду, наслідком якої могла бути ухвала суду першої інстанції про залишення позову позивача у цій справі без розгляду, правовими наслідками якої є: можливість позивача ОСОБА_2 у подальшому повторно звертатись до суду із вищезазначеним позовом до того самого відповідача з тих самих підстав.

Апеляційним судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 не відмовлявся від своєї першої вимоги у вказаній заяві: про відмову від своїх позовних вимог у цій справі.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Відповідач ОСОБА_1 наполягала у своїй апеляційній скарзі у цій справі на тому (а.с.77 зворот), що 04.04.2016 року позивач ОСОБА_2 разом із нею - ОСОБА_1 з`явився до суду першої інстанції та в її присутності власноруч склав заяву про відмову від позовних вимог у цій справі і подав суду першої інстанції цю заяву через канцелярію вх. № 5542 від 04.04.2016 року.

Звідки та коли, за яких обставин на вищезазначеній заяві позивача ОСОБА_2 (вх. № суду першої інстанції від 04.04.2016 року а.с. 68) з`явилась дописка позивача від 13.04.2016 року, який не з`являвся у судове засідання до суду першої інстанції у цій день, про залишення його позову без розгляду у цій справі, є незрозумілим і не може бути встановлено апеляційним судом без проведення відповідної експертизи у цій справі, клопотання про яку учасники цієї справи не заявляли.

Проте, при наявності у вищезазначеній заяві позивача двох взаємовиключних вимог, від яких позивач у цій справі у встановленому законом порядку не відмовився (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні) і розгляд та задоволення судом першої інстанції у цій справі лише однієї із цих вимог - залишення позову позивача без розгляду, порушує права відповідача ОСОБА_1 та свідчить про допущення судом першої інстанції порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, яка підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду (вирішення процесуального питання) до суду першої інстанції.

Крім того, встановлено, що відповідачам ОСОБА_1 при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду були понесені відповідні судові витрати у вигляді судового збору за подачу вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі (а.с.104).

Проте, в разі скасування ухвали суду першої інстанції про залишення без розгляду позову позивача у цій справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, питання про розподіл цих витрат вирішується у подальшому судом першої інстанції за результатами розгляду справи в порядку ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 197 ч.2, 205 ч. 1 5 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, ст. ст. 12, 81-82, 89, 141, 367, 371-372, 374, 379, 381-384, п. 13 Перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 квітня 2016 року у цій справі скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 25.03.2020 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Подліянова Г.С.