Дата документу 13.03.2020
Справа № 334/1023/19
Провадження № 2/334/551/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

13 березня 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лапі М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за постачання теплової енергії у гарячій воді, в обґрунтування якого зазначив, що на підставі укладеного 01.02.2013 року між Концерном та ФОП ОСОБА_1 договору № 100710 купівлі-продажу теплової елегії в гарячій воді, відповідач є споживачем послуг, які надаються Концерном «МТМ» у приміщення № 76 підвального поверху будівлі (літ. К-5), площею 42,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 є орендарем вказаного приміщення на підставі укладеного між ним та директором Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (балансоутримувач: КУ «Міська багатопрофільна клінічна лікарня №9») Договору оренди №74/11 від 20.12.2011 року.

Пунктом 10.2 Договору купівлі-продажу теплової енергії від 01.02.2013 року встановлено, що однією з умов припинення Договору є ліквідація однієї із сторін. Згідно відомостей з ЄДРПОУ та фізичних осіб-підприємців, ФОП ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) 01.07.2015 року припинив свою діяльність, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Після припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 , позивач продовжив здійснювати постачання теплової енергії у зазначений об`єкт нерухомості, хоча Договір з Концерном «МТМ» про надання таких послуг після 01.07.2015 року відповідачем повторно не було укладено з невідомих позивачу причин.

Так за період з березня по травень 2017 року та вересня 2017 року по листопад 2018 року відповідач отримав послугу з надання теплової енергії у гарячій воді на загальну суму 9290,65 грн., проте ОСОБА_1 вказану заборгованість погашено не було, не дивлячись на те, що позивачем неодноразово надсилались рахунки та Акти приймання-передачі на адресу реєстрації боржника, зазначену у Додатковій угоді №1 до Договору №100710 від 01.02.2013 року, а саме: АДРЕСА_2 .

21.12.2018 року Концерн «МТМ» на адресу відповідача надіслав Вимогу №2318/09 про погашення заборгованості, яка зі сторони останнього залишилася без реагування, у зв`язку з чим, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 загальну заборгованість у розмірі 929065 грн., а також інфляційні втрати у розмірі 743,16 грн., 3% річних у розмірі 262,36 грн. та судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Справа розглядається в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі на підставі наданих матеріалів, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, у визначений строк не надав суду відзив на позовну заяву тому у відповідності до ст.ст.279-281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно п.4 ст.19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Постановою Кабінету міністрів України №630 від 21.07.2005 року «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 року передбачено, що надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється на підставі укладеного між виконавцем та Споживачем відповідного договору.

Згідно ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Обов`язок Споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений Виконавцем на основі типового договору, визначений відповідно до п.1 ч.3 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», а обов`язком виконавця згідно норм даного Закону є підготовка для укладання договору про надання відповідних послуг.

Укладення договору - це волевиявлення сторін. Позивач проводить цілий ряд дій, направлених на укладення договорів зі всіма споживачами, зокрема - публічно шляхом вивішування оголошень, направлення листів, автодозвону, таким чином повідомляючи та запрошуючи споживачів дія укладення договорів.

Відповідно до п.2 ст.275 Господарського кодексу України, Закону України «Про теплопостачання» (далі Закон) № 2633-IV від 02.06.2005 року, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил користування тепловою енергією № 1198 від 03.10.2007 року, затверджених Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року (далі Правила), споживання теплової енергії допускається тільки на підставі договору, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем.

Концерн «міські теплові мережі» діє на підставі статуту, відповідно до якого основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну.

Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше.

Правовідносини між Теплопостачальною організацією та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року за № 2633-IV, «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 03.10.2007 року за № 1198 та іншими нормативно-правовими актам України.

В розумінні Закону України «Про теплопостачання» та Правил користування теплової енергією, Споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплові енергію на підставі договору.

Згідно п. 4 Правил користування тепловою енергією (надалі - Правила), користуванні тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії мів споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють и використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладають» відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом» виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Згідно п.13 Правил, споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи тепло споживання.

Не зважаючи на відсутність договору, в цілях недопущення порушення конституційного права громадян (інших мешканців багатоквартирного житлового будинку, у якому розташований об`єкт опалення) на забезпечення їх здоров`я (ст. 3 Конституції України) та права на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї (ст. 48 Конституції України), що включає право на житло, Позивач здійснював та продовжує надавати Відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить і на споживачеві, і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з споживача на користь теплопостачальній організації вартості наданої теплової енергії, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим місяцем.

Вищевказаними Правилами та ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється на підставі укладеного між Виконавцем та Споживачем відповідного договору .

Пунктом 8 Правил встановлюється, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на (основі ціпового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

З гідно ст.19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, причому виробник послуг може бути і їх виконавцем.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.20 вищевказаного Закону, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно п.3 ч.2 ст.21 Закону, виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

З матеріалів справи встановлено, що на підставі укладеного 01.02.2013 року між Концерном та ФОП ОСОБА_1 . Договору № 100710 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, відповідач є споживачем послуг, які надаються Концерном «МТМ» у приміщення № 76 підвального поверху будівлі (літ. К-5), площею 42,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 є орендарем вказаного приміщення на підставі укладеного між ним та директором Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (балансоутримувач: КУ «Міська багатопрофільна клінічна лікарня №9») Договору оренди №74/11 від 20.12.2011 року, який відповідно до п.10.6 в разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну Договору після закінчення його строку протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором.

Зазначене у Договорі оренди приміщення знаходиться на першому поверсі 5-типоверхової будівлі Комунальної установи «Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня № 9», що підтверджується Розрахунком теплових навантажень на опалення і гаряче водопостачання №92 від 19.12.2012 року.

Після припинення підприємницької діяльності приватним підприємцем ОСОБА_1 01.07.2015 року, Концерн «МТМ» продовжив здійснювати постачання теплової енергії на об`єкт теплопостачання на підставі того, що в розумінні Закону та Правил, Споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору.

Статтею 1 Закону визначено поняття балансоутримувача (будинку, групи будинків, житлового комплексу) - це власник відповідного майна або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно і уклала договір купівлі-продажу теплової енергії з теплогенеруючою або теплопостачальною організацією, а також договори на надання житлово-комунальних послуг з кінцевими споживачами.

Статтею 24 Закону визначено прямий обов`язок Споживача своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Пунктом 4 Правил передбачено, що користування Споживачем тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії.

Пунктом 14 Правил визначений наступний обов`язок Споживача укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання.

13.11.2018 року Теплопостачальна організація підготувала проект Договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 100710 від 01.11.2018 року, що підтверджується описом вкладення у конверт від 13.11.2018 року та поштовим чеком від 13.11.2018 № 017, та надіслала його на адресу відповідача, проте Відповідач не відгукнувся на офферту та не повернув на адресу Концерну «МТМ» належно оформленої підписаної копії договору.

Оскільки ОСОБА_1 не було укладено договору купівлі-продажу теплової енергії, позивач змушений був відкрити на об`єкт споживання відповідача особовий рахунок № НОМЕР_2 та здійснювати на нього нарахування за теплову енергію і постачання гарячої води. Вказаній особовий рахунок зазначається в усіх рахунках та актах приймання-передачі виставлених відповідачу.

Постачання теплової енергії та гарячої води здійснювалось Позивачем на приміщення Відповідача згідно Розрахунку теплових навантажень, відповідно до якого система опалення зазначеного нежилового приміщення є загальною з системою опалення будівлі ЗМБКЛ №9, яка є балансоутримувачем орендованого приміщення відповідача.

Зазначене приміщення опалюється транзитними трубопроводами від загальної системи опалення, у зв`язку з цим, технічної можливості відключення теплових стояків від опалення окремо від будівлі ЗМБКЛ №9 немає.

Постачання теплової енергії та гарячої води в опалювальні сезони на орендоване відповідачем приміщення здійснювалось разом з будівлею ЗМБКЛ АДРЕСА_3 .

Факт постачання теплової енергії та гарячої води підтверджується рахунками, актами приймання-передачі теплової енергії, рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювальних сезонів 2016-2017 рр., 2017-2018 рр., 2018-2019 рр., відповідно до яких Концерном «Міські теплові мережі» було розпочато і закінчено зазначені опалювальні сезони у м. Запоріжжі.

Властивості теплової енергії зводяться до наступного: 1) теплову енергію неможливо накопичувати у значній кількості і зберігати: 2) процес виробництва теплової енергії, як правило, безперервний і невід`ємно пов`язаний як з її транспортуванням, так і зі споживанням; 3) теплова енергія при передачі споживається і поможе бути повернена.

Концерн здійснював постачання теплової енергії у орендоване ОСОБА_1 приміщення разом з будівлею по АДРЕСА_1 у наступних періодах: березень, квітень 2017р.. жовтень 2017р. - квітень 2018р., листопад 2018р.

Централізоване постачання гарячої води на зазначене приміщення здійснювалось позивачем у періоди: березень - травень 201 7р. та вересень 201 7р. - листопад 2018р. на загальну суму відпущеної теплової енергії та централізованого постачання гарячої води складає 9290,65 грн., що підтверджується розрахунком основного боргу.

У зв`язку з тим, що за отриману теплову енергію та гарячу воду Відповідач не розрахувався, Концерном на його адресу реєстрації були направлені рахунки та акти приймання-передачі за березень - травень 2017р., вересень 2017р. - листопад 2018р., що підтверджується реєстрами відправлення рекомендованих листів по місту та реєстрами розісланих великих конвертів і марок, копії яких долучено до позову.

21.12.2018 року Концерн «МТМ» повторно надіслав на адресу відповідача рахунки та акти приймання-передачі, а також вимогу щодо погашення заборгованості від 21.12.2018 року № 2318 09, що підтверджується описом вкладення у конверт від 21.12.2018 року та поштовим чеком від 21.12.2018 року № 943, долученим до позову.

Відповідач жодних заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання-передачі на адресу Позивача не надав, тобто, фактично погодився з кількістю спожитої теплової енергії і гарячої води та з сумами, нарахованими Позивачем до сплати за відповідні періоди. Також, будь-яких відповідей чи заперечень на надіслану вимогу Відповідач не надав.

Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка безпідставно, без відповідної правової підстави володіє цим майном.

Згідно ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає з договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст.24 Закону «Про житлово-комунальні послуги» серед основних обов`язків Споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів.

Відповідно до п.40 Правил споживач зобов`язаний дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та даних Правил.

Відповідно до п.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», плата за надані послуги вноситься щомісячно.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання відповідачем, крім того, ОСОБА_2 від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлявся.

Положеннями ст.526 ЦК України встановлено, що зобов`язання, підстави виникнення яких бути передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися: належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання мого обов`язку.

Відповідно до ст. ст. 67, 68 ЖК УРСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

Відповідно до ст.162 ЖК України, власник квартири приватного житлового фонду зобов`язаний оплачувати комунальні послуги.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що невиконанням своїх зобов`язань Відповідач порушив вищевказані вимоги чинного законодавства України і тому зобов`язаний відшкодувати вартість безпідставно набутої теплової енергії та гарячої води в сумі 9290,65 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦКУ боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

У зв`язку з вищевказаним, відповідачу були нараховані інфляційні втрати у розмірі 743,16 грн. та 3% річних у розмірі 262,36 грн., що підтверджується долученими до позову розрахунками.

Таким чином, враховуючи інфляційні втрати, 3% річних та суму основного боргу, загальний розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Концерну «МТМ» складає 10296,17 грн.

Згідно ст. 141 ЦПК України, суд присуджує стягнення з відповідача судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 280 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Концерну «Міські теплові мережі» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» (п/р зі спеціальним режимом використання № НОМЕР_3 Установа банку: Філія Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957, ) заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії у гарячій воді у розмірі 9290,65 грн. (дев`ять тисяч двісті дев`яносто гривень 65 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» (поточний рахунок № НОМЕР_4 в Філії Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957, ) інфляційні втрати 743,16 грн. (сімсот сорок три гривні 16 коп.), 3 % річних 262,36 грн. (двісті шістдесят дві гривні 36 коп.), судовий збір 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 коп.).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.