У Х В А Л А

19 березня 2020 року

м. Київ

справа № 357/9355/19

провадження № 61-4002 ск 20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

21 серпня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2019 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням 27 грудня 2019 року відповідач ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 січня 2020 року відмовлено в прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2019 року та повернуто апеляційну скаргу апелянту (з підстав статті 357 ЦПК України).

25 лютого 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, посилався на те, що рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області є незаконним, оскільки відсутні докази того, що саме він зняв кредитні кошти у розмірі 1 500,00 грн.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню з наступних підстав.

У пункті 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 не наводить підстав, і при оцінці доводів касаційної скарги не встановлено, що рішення касаційного суду ухвалене за наслідками розгляду його скарги буде мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики, саме у застосуванні у подібних справах (правовідносинах) конкретних норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи, що заявник не виконав вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судового рішення, а тому така скарга підлягає поверненню заявнику.

Повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись пунктом 4 частиною четвертою статті 393, частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко