Справа № 604/883/19
Провадження № 2/604/75/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Сташків Н.Б.

за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши у підготовчому провадженні в залі суду в сел. Підволочиську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Підволочиської об`єднаної територіальної громади в особі Підволочиської селищної ради Підволочиського району Тернопільської області про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кулеба І.І. звернулася в суд із позовною заявою до Підволочиської селищної ради Підволочиського району Тернопільської області про визнання права власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 та на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_3 . Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, представник позивача покликався на те, що відповідно до довідки, виданої архівним відділом Підволочиської РДА, по АДРЕСА_1 значиться житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, в якому проживало двоє осіб - голова двору - ОСОБА_4 та племінник голови двору - ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 - голова двору. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину була сестра померлої - ОСОБА_2 , яка хоча і вступила в управління спадковим майном, проте не оформила своїх спадкових прав. Після смерті ОСОБА_2 єдиним спадкоємцем за законом є її син ОСОБА_5 , який спадщину прийняв. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 . Єдиним спадкоємцем за законом є брат померлого - ОСОБА_1 , який спадщину прийняв. Після звернення до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії по причині того, що згідно Закону України «Про власність» від 07 лютого 1991 року не передбачена така форма власності як колгоспний двір. З огляду на вказане позивач змушений звернутися до суду для захисту своїх невизнаних прав.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату і час розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Представник позивача подала заяву, в якій просить справу розглядати без участі ОСОБА_3 , позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача подав заяву в якій позов визнав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання позову представником відповідача, суд вважає за можливе прийняти рішення у підготовчому провадженні, задовольнивши позовні вимоги з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого 30 травня 1992 року виконкомом Богданівської сільської ради народних депутатів, цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, що складається з 2-х членів, головою якого є ОСОБА_4 . Свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Богданівської Ради народних депутатів №3 від 22 квітня 1992 року. Відповідно до реєстрового напису, даний житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами зареєстровано в Тернопільському БТІ на праві особистої власності за колгоспним двором, що складається з 2-х членів, записаний в реєстрову книгу №1 стор. №40 за реєстром №40.

До складу даного колгоспного двору станом на 1992 року входили: ОСОБА_4 , 1925 р.н.. - голова двору; ОСОБА_3 , 1965 р.н., - племінник, що підтверджується довідкою №250 Архівного відділу Підволочиської районної державної адміністрації від 29 березня 2019 року (справа №3, арк. 26, Фонд №58).

Відповідно до ст. 120 ЦК Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 р., який діяв на момент виникнення правовідносин (далі - ЦК УРСР), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, а згідно ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Пленум Верховного Суду України у п. а) ч. 6 постанови №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснює, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена колгоспного двору визначається з рівності часток всіх його членів.

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 належало по 1/2 частці будинковолодіння (кожному) по АДРЕСА_1 , як членам колгоспного двору.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України пункту 7 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах права приватної власності» - Судам слід враховувати, що відповідно до ст. 55 Закону «Про власність» громадянин не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , про що Богданівською сільською радою Підволочиського району 18 січня 1994 року складено запис №1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 18 січня 1994 року).

Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, - 1/2 частка житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Згідно з чч. 1, 2 ст. 524 ЦК УРСР (чиного на день виникнення правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Стаття 530 ч. 1 ЦК УРСР передбачає, що при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги незакликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати

і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку

батька, так і з боку матері (друга черга).

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину була сестра померлої ОСОБА_2 , спадщину після сестри прийняла, однак не оформила спадкових прав. Той факт, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 були сестрами підтверджується архівною довідкою №С-6716-00/11 виданою 16 грудня 2000 р.державним архівом Львівської області, у якій вказано, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (згідно свідоцтва про одруження прізвище змінено на ОСОБА_2 НОМЕР_4 ) були дочками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а відповідно і рідними сестрами.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_2 , про що Богданівською сільською радою Підволочиського району 15 лютого 2008 року складено актовий запис №4 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане 15 лютого 2008 року Богданівською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області). Єдиним спадкоємцем за законом є син померлої - ОСОБА_1 , який спадщину прийняв і 15 травня 2019 р. отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3 , про що виконавчим комітетом Підволочиської селищної ради 09 січня 2018 року складено актовий запис №10 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , видане 09 січня 2018 року Підволочиською селищною радою Тернопільської області). Єдиним спадкоємцем за законом є брат померлого ОСОБА_1 . Який спадщину прийняв і 14 травня 2019 р. отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на земельній ділянки.

Однією із підстав припинення права власності є смерть власника (п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодексу України).

Згідно з вимогами ч.1 ст.1258 УК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Стаття 1261 ЦК України, передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. У тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Стаття 1262 ЦК України, передбачає, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька так і з боку матері.

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1226 Цивільного кодексу України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Частина третя ст. 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_2 прийняв ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом.

Таким чином, з врахуванням норм чинного законодавства, позивачу ОСОБА_3 належить 1/2 частка будинковолодіння в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , та 1/2 частка будинковолодіння в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак, 13 червня 2019 року приватним нотаріусом Підволочиського районного нотаріального округу ОСОБА_2 М.П., яка діяла в інтересах ОСОБА_3 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , після смерті матері - ОСОБА_2 та брата ОСОБА_3 , по причині відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно, і роз`яснено право на звернення до суду.

З огляду на вказане позивач через відсутність правовстановлюючого документа не може оформити спадкове майно на себе, що свідчить про порушення його прав, які підлягають судовому захисту.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання, а власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це майно оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 13, 200, 247, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 120, 123, 524, 529, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 15,16, 328, 346, 392, 1217, 1218, 1258, 1268, 1297 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: с. Богданівка, Підволочиського району, Тернопільської області), до Підволочиської об`єднаної територіальної громади в особі Підволочиської селищної ради Підволочиського району Тернопільської області (юридична адреса: смт. Підволочиськ, вул. А.Шептицького, 4, ) про визнання права власності, - задовольнити.

Визнати за:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 38,9 кв.м та житловою площею 17,4 кв.м в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 38,9 кв.м та житловою площею 17,4 кв.м в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сташків Н.Б.