КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №754/14789/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Грегуль О.В.

Провадження №22-ц/824/11433/2020 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

26 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати в цивільних справах Київського апеляційного суду в складі:

Головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27 березня 2020 року в справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИЛА

У листопаді 2016 року МТСБУ звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь МТСБУ сплачене страхове відшкодування в розмірі 17 180 грн 15 коп. тасплачений судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

У мотивування вимог посилалося на те, що 01 травня 2014 року в с. Погреби по вул. Погребний шлях, 72, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: автомобіля марки Деу Ланос, д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 .

Внаслідок ДТП автомобіль ОСОБА_2 марки ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.

ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до ст.124 КУпАП згідно постанови Деснянського районного суду м. Києва від 22 вересня 2014 року.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент вчинення ДТП не була застрахована, ОСОБА_2 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) з повідомлення про настання ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування.

На підставі звітів №10737, №10737/1 про оцінку транспортного засобу ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 , прийнято рішення про виплату різниці між ринковою вартістю пошкодженого автомобіля до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 16 980,15 грн, що підтверджено платіжним дорученням №2310 від 06.05.2015 року.

Також позивачем були понесені витрати за послуги аварійного комісара з метою визначення матеріального збитку завданого автомобілю ОСОБА_2 в розмірі 200,00 грн, про що свідчить платіжне доручення №9732 від 20 лютого 2015 року.

07 травня 2015 року позивачем на адресу відповідача було направлено лист про досудове врегулювання, однак відповідач не сплатила страхове відшкодування в добровільному порядку.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27 березня 2020 року позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України: 16980 грн 15 коп. страхового відшкодування, 200 грн оплати аварійного комісара та 1378 грн судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в позові або повернути справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції 27 березня 2020 року розглянув справу за відсутності відповідача та її представника, незважаючи на наявність клопотання про відкладення розгляду справи, яке її представник направив 25 березня 2020 року на електронну адресу суду.

Вказує, що повідомлення про ДТП від потерпілого до МТСБУ було подане 25 грудня 2014 року (через 8 місяців після ДТП). У ньому не визначений перелік пошкоджень ТЗ Славута.

Також посилається, що огляд пошкоджень автомобіля ОСОБА_2 було проведено не відразу після ДТП, а через 8 вісім місяців. Тобто, оцінювач не досліджував стан ТЗ безпосередньо після ДТП, що викликає сумніви у тому, до оцінювач досліджував саме пошкодження від ДТП 01 травня 2014 р., а не інші пошкодження, які трапилися в цей період.

Звертає увагу й на те, що в ДТП було задіяно не два, а три автомобілі: Деу Ланос (під керуванням ОСОБА_1 ), ЗАЗ Славута (під керуванням ОСОБА_3 ), які обидва рухались з Києва в напрямку Броварів, та Мітсубісі (під керуванням ОСОБА_4 ), який рухався в зворотному напрямку з Броварів до Києва.

Таким чином, автомобіль ЗАЗ Славута зазнав пошкоджень після зіткнення не з одним, а з двома автомобілями: Деу Ланос та Мітсубісі.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що зіткнення Славути з Мітсубісі було наслідком адміністративного правопорушення з боку відповідача. Так само відсутні докази того, що пошкодження, завдані автомобілю Славута після його зіткнення з автомобілем Мітсубісі, є наслідком порушення ПДР з боку відповідача, а не водія Мітсубісі.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлені та підтверджуються матеріалами справи наступні обставини.

01 травня 2014 року об 11:30 год по вул. Погребський шлях, 72, у с. Погреби Броварського району ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Деу Ланос, д.н.з НОМЕР_1 , з причепом Фермар, д.н.з. НОМЕР_3 , не була уважною та при виникненні небезпеки для руху не вжила заходів для зменшення швидкості до повної зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем ЗАЗ Славута, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , що рухався попереду, чим порушила п.п. 2.3, (б), 12.3 ПДР та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 22 вересня 2014 року провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито за закінченням строку накладення адміністративного стягнення. (а.с. 6 т. 1)

Згідно з постановою в діях ОСОБА_1 встановлено склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У силу ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Власником автомобіля «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрації транспортного засобу НОМЕР_4 від 07 вересня 2005 року. (а.с. 7 т. 1 зворот)

Відповідно до довідки від 31 жовтня 2014 року Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області автомобіль «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , у результаті ДТП, яка сталася 01 травня 2014 року, отримав механічні пошкодження. (а.с. 7 т. 1)

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 перед третіми особами на момент вчинення ДТП не була застрахована, що не спростовано відповідачем.

25 грудня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ із заявою про дорожньо-транспортну пригоду. (а.с. 9 т. 1)

Відповідно до звіту №10737 про оцінку колісного транспортного засобу від 22 січня 2015 року ринкова вартість досліджуваного КТЗ (автомобіля ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 ) становить 25 995,65 грн, вартість відновлювального ремонту досліджуваного КТЗ - 43 559,29 грн, вартість відновлювального ремонту досліджуваного КТЗ з урахування коефіцієнта фізичного зносу складників - 33805,68 грн. (а.с. 11-15 т. 1)

Згідно звіту № 10737/1 про визначення ринкової вартості автомобіля ЗАЗ 110307, д.н.з. НОМЕР_2 , після ДТП від 30 січня 2015 року ринкова вартість автомобіля може складати 9015,50 грн.(а.с.22-25)

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі (підпункт а пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Пунктом 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

З огляду на положення статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» автомобіль ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 , вважається фізично знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу перевищує його ринкову вартість.

Водночас відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб вважається технічно знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

За таких обставин, враховуючи, що автомобіль ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_2 , в розумінні статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вважається фізично знищеним, має відшкодовуватися різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.

14 квітня 2015 року на адресу МТСБУ надійшла заява ОСОБА_2 про виплату страхового відшкодування. (а.с. 28 т. 1)

Наказом МТСБУ №2310 від 30 квітня 2015 року було вирішено сплатити ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 16 980,15 грн. (а.с. 29 т. 1)

Сума 16 980,15 грн є різницею між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди (25 995,65 грн - 9 015,50 грн).

Сума страхового відшкодування в розмірі 16 980,15 грн була відшкодована ОСОБА_2 , що підтверджено платіжним дорученням № 2310 від 06 травня 2015 року. (а.с. 30 т. 1)

Крім того, МТСБУ були понесені витрати за послуги аварійного комісара з метою визначення матеріального збитку завданого автомобілю ОСОБА_2 в розмірі 200,00 грн, що підтверджується Актом 10737/1 від 30 грудня 2014 року та рахунком №10737/1 від 02 лютого 2015 року. (а.с. 32, 148 т. 1)

Згідно платіжного доручення №9732 від 20.02.2015 року 200 грн були перераховані ТОВ «ЕАК «Довіра» за послуги аварійного комісара. (а.с. 31 т. 1)

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Колегія суддів вважає, що висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону, судом надано належну оцінку всім наданим матеріалам справи.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта, що огляд пошкоджень автомобіля ОСОБА_2 було проведено через 8 вісім місяців після ДТП, що викликає сумніви щодо дослідження пошкоджень від ДТП 01 травня 2014 року, а не інших пошкоджень, які трапилися в цей період, оскільки спростовуються протоколом огляду місяця ДТП від 01 травня 2014 року, згідно якого по закінченню огляду транспортні засоби направлено на майданчик тимчасового утримання. (а.с. 88-93 т. 1)

В апеляційній інстанції ОСОБА_1 також посилається, що автомобіль ЗАЗ Славута зазнав пошкоджень після зіткнення не з одним, а з двома автомобілями: Деу Ланос та Мітсубісі. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що зіткнення Славути з Мітсубісі було наслідком адміністративного правопорушення з боку відповідача.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 03 липня 2014 року саме ОСОБА_1 було порушено п.п. 2.3 «б», 12.3, 2.1 «а» ПДР України. Після зіткнення автомобіля «Деу Ланос», д.н.з, НОМЕР_1 , з автомобілем «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , автомобіль «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_2 , відкинуло на зустрічну смугу руху, де він зіткнувся з автомобілем «Мітсубісі Аутлендер», д.н.з. НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався в напрямку м. Київ. (а.с. 85-86 т.1)

ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів вини водія автомобіля Мітсубісі у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 01 травня 2014 року.

Щодо доводів апелянта про розгляд справи 27 березня 2020 року за відсутності відповідача та її представника, незважаючи на наявність клопотання про відкладення розгляду справи, яке її представник направив 25 березня 2020 року на електронну адресу суду, колегія суддів зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи провадження у справі відкрито ухвалою Деснянського районного суду від 20 грудня 2016 року. Розгляд справи відкладався неодноразово.

Згідно довідки від 18 грудня 2019 року, складеної секретарем судового засідання, справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. Слухання справи відбудеться об 11:30, год 27 березня 2020 року. (а.с. 229 т. 1)

Про судове засідання, призначене на 27 березня 2020 року, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 був повідомлений під розписку. (а.с. 230 т. 1)

Матеріали справи не містять доказів отримання судом першої інстанції клопотання представника ОСОБА_5 про відкладення розгляду справи, призначеного на 27 березня 2020 року, а тому в суду не було правових підстав для відкладення розгляду справи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що ст. 210 ЦПК України встановлені строки розгляду справи по суті, згідно якої суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість рішення не впливають, колегія суддів вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27 березня 2020 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль