441/688/18 2/441/37/2020
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2020 року Городоцький районний суд Львівської області у складі

головуючого-судді Українець П.Ф.

за участі секретаря Петрик-Ключник М.Є.

представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши відкрито в залі суду у м. Городок Львівської обл. справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Городоцької державної нотаріальної контори Львівської обл. про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання незаконним і скасування рішення про реєстрацію прав та обтяжень, визнання права власності в порядку спадкування та за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Городоцької державної нотаріальної контори Львівської обл. про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 02.05.2018р. звернулись з позовом, який 08.06. і 13.11.2018р. уточнили, просили визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, що видане 06.09.2017р. Городоцькою державною нотаріальною конторою Львівської обл. за реєстром № 675 ОСОБА_6 про право власності на 1/3 частини житлового будинку на АДРЕСА_1 . та скасувати рішення державного нотаріуса Городоцької державної нотаріальної контори Львівської обл. Шаравари В.В. від 06.09.2017р. (номер запису про право власності 22197436) про державну реєстрацію права власності на 1/3 частини вищеозначеного житлового будинку за ОСОБА_6 ; визнати за кожною із них право власності на 1/8 частини житлового будинку на АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 . Вимоги мотивували тим, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є доньками, а ОСОБА_5 - дружиною ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що останній був сином власника житлового будинку на АДРЕСА_1 . ОСОБА_9 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_9 спадщину прийняли його син ОСОБА_8 та дружина ОСОБА_7 , як спадкоємці першої черги за законом, котрі на часі відкриття спадщини постійно проживали та були зареєстровані із спадкодавцем у вищеозначеному житловому будинку та успадкували, кожен, по 1/2 частини такого. Що ОСОБА_6 не прийняв спадщини після смерті батька ОСОБА_9 , бо не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, в управління спадковим майном не вступив, заяви про прийняття спадщини протягом визначеного законодавством строку не подав.Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 вони прийняли спадщину, оскільки на часі смерті спадкодавця проживали та були з ним зареєстровані в будинку на АДРЕСА_1 , про відмову від спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не заявляли. Таким чином кожна із них успадкувала по 1/8 частини вищеозначеного будинку. Що 06.09.2017р. Городоцькою державною нотаріальною конторою Львівської обл. видано ОСОБА_6 свідоцтво про право на спадщину за законом, що зареєстровано за № 675. Вважають, що свідоцтво про право на спадщину є недійсним, а рішення про реєстрацію права власності за ОСОБА_6 незаконним, оскільки він не прийняв спадщини після смерті ОСОБА_9 , а оформлення за ним права власності порушує їх право на спадкове майно після смерті ОСОБА_8 .

Ухвалою суду від 10.07.2018р. відкрито провадження у вищеозначеній справі.

13.09.2018р. ОСОБА_7 звернулась в суд із позовом, який в подальшому уточнила, просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, що видане їй 06.09.2017р. Городоцькою державною нотаріальною конторою Львівської обл. за реєстром № 674 про право власності на 1/3 частини житлового будинку на АДРЕСА_1 . та скасувати державну реєстрацію за нею права власності на 1/3 частини означеного житлового будинку; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, що видане 20.10.2017р. Городоцькою державною нотаріальною конторою Львівської обл. за реєстром № 877 ОСОБА_7 на 1/4 частки житлового будинку на АДРЕСА_1 . та скасувати державну реєстрацію права власності (номер запису про право власності 22927018 від 20.10.2017р.) на 1/12 частини житлового будинку на АДРЕСА_1 . за ОСОБА_7 ; визнати за нею право власності на 13/16 частини житлового будинку на АДРЕСА_1 . Вимоги мотивувала тим, що 09.07.1966р. зареєструвала шлюб із ОСОБА_9 . У шлюбі мали двоє дітей: ОСОБА_6 і ОСОБА_8 . За час шлюбу із ОСОБА_7 набули у спільну власність житловий будинок на АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер. Вона у визначений законодавством строк звернулась до нотаріуса для прийняття спадщини після смерті чоловіка, про що заведено спадкову справу за № 237/2004, що 06.09.2017р. державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори Львівської обл. Шараварою В.В. їй та ОСОБА_6 видано свідоцтво право на спадщину на 1/3 частки вищеозначеного житлового будинку, кожному, що зареєстровані в реєстрі відповідно за № 674 і № 675. Вважає, що означені свідоцтва про право на спадщину не відповідають вимогам закону та є недійсними оскільки житловий будинок на АДРЕСА_1 . набутий нею у шлюбі із ОСОБА_9 , а тому належав їм на праві спільної сумісної власності, в рівних частках, по 1/2 частини. Отже, після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина, яка складалась із 1/2 частини вищеозначеного будинку. У спірному будинку на часі відкриття спадщини після смерті ОСОБА_9 була зареєстрована і проживала вона та син ОСОБА_8 , а отже вони, як спадкоємці першої черги за законом, прийняли спадщину після смерті спадкодавця. Однак 06.09.2017р., в супереч вимог законодавства, державний нотаріус Городоцької державної нотаріальної контори Шаравара В.В., видала їй та ОСОБА_6 свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку житлового будинку на АДРЕСА_1 , кожному, не з`ясувавши, що вона, як дружина спадкодавця, має право на 1/2 частку в спільному майні подружжя. Оскільки на момент відкриття спадщини вона та син ОСОБА_8 постійно проживали із спадкодавцем, прийняли спадщину після його смерті, тому мали спадкувати по 1/4 частини спірного житлового будинку. ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті 15.08.2017р . Городоцькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 234/2017., а 20.10.2017р. державний нотаріус видала їй свідоцтво № 877 про право на спадщину за законом після смерті сина ОСОБА_8 на 1/4 частки житлового будинку АДРЕСА_1 . Однак, враховуючи те, що згідно вимог законодавства ОСОБА_8 успадкував 1/4 частини вищевказаного житлового будинку, таке свідоцтво про право на спадщину суперечить вимогам закону та є недійсним. Таким чином їй повинна належати 1/2 частини спірного житлового будинку, як частка у спільному майні подружжя, 1/4 частини - як частка у спадковому майні після смерті чоловіка ОСОБА_7 і 1/16 частини - як частка у спадковому майні після смерті сина ОСОБА_8 , що в загальному складатиме 13/16 частини житлового будинку. Іншими спадкоємцями після смерті сина ОСОБА_8 є його доньки ОСОБА_5 і ОСОБА_3 та дружина ОСОБА_4 , отже кожній із них повинно належати по 1/16 частині житлового будинку на АДРЕСА_1 .

В суді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 позов підтримали, просили позов задовольнити. Висловились на часткове задоволення вимог ОСОБА_7 .

Представник ОСОБА_1 позов своєї довірительки підтримала, також пояснила, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 відкрилась спадщина на належний йому на праві власності житловий будинок на АДРЕСА_1 , що спадщину після його смерті прийняли дружина ОСОБА_7 і син ОСОБА_8 , оскільки на часі відкриття спадщини були зареєстровані та проживали із спадкодавцем і вступили в управління та володіння спадковим майном. Що 16.04.2004р. ОСОБА_7 подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця у якій в т.ч. відмовилась від 1/2 частини у означеному житловому будинку, як частки у майні подружжя. Таким чином ОСОБА_7 та ОСОБА_8 успадкували по 1/2 частини спірного будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 і після його смерті відкрилась спадщина на належну йому 1/2 частину вищеозначеного житлового будинку, що спадщину після його смерті прийняли мати ОСОБА_7 , дружина ОСОБА_5 та доньки ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , а отже кожна успадкувала по 1/8 частини житлового будинку на АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_6 висловився на заперечення позовів.

ОСОБА_7 просить її позовні вимоги задовольнити, визначеної позиції щодо позову ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не висловила.

Представник ОСОБА_2 пояснив, що житловий будинок на АДРЕСА_1 . набутий ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у шлюбі, а отже належав їм на праві власності в рівних частках, по 1/2 частини кожному. Що після смерті останнього, в порядку ст.ст. 529, 548, 549 ЦК України (в редакції 1963р.), спадщину прийняла його дружина ОСОБА_7 і син ОСОБА_8 , оскільки на часі смерті спадкодавця постійно проживали із ним та вступили в управління і володіння спадковим майном, а отже успадкували по 1/4 частини спірного житлового будинку. 06.09.2017р. державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори Львівської обл. Шараварою В.В. видано ОСОБА_7 і ОСОБА_6 свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частки вищеозначеного житлового будинку, кожному, що зареєстровані в реєстрі відповідно за № 674 і № 675. Між тим, вказані свідоцтва про право на спадщину видані з порушенням вимог Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними та нотаріальними конторами Української РСР № 45/5 від 31.10.1975р., тому не відповідають вимогам закону та є недійсними. ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті ОСОБА_7 прийняла спадщину і 20.10.2017р. державний нотаріус видала їй свідоцтво № 877 про право на спадщину за законом на 1/4 частки спадщини, що становило 1/12 частку житлового будинку на АДРЕСА_1 . Що спадкоємцями майна ОСОБА_8 , окрім його довірительки - ОСОБА_7 , є дружина спадкодавця ОСОБА_5 та діти ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , тому ураховуючи, що по закону ОСОБА_8 мала належати не 1/3, а 1/4 частина житлового будинку на АДРЕСА_1 , свідоцтво його довірительки про право на спадщину за законом на 1/4 частки спадкового будинку після смерті ОСОБА_8 є недійсним. Таким чином ОСОБА_7 повинна належати 1/2 частини житлового будинку на АДРЕСА_1 , як частка у спільному майні подружжя, 1/4 - як частка у спадковому майні після смерті чоловіка ОСОБА_7 і 1/16 частини - як частка у спадковому майні після смерті сина ОСОБА_8 , що в загальному складатиме 13/16 частини житлового будинку. Іншими спадкоємцями після смерті ОСОБА_8 є його доньки ОСОБА_5 і ОСОБА_3 та дружина ОСОБА_4 , отже кожній із них повинно належати по 1/16 частині спірного житлового будинку, дав інші пояснення, в т.ч., що заява ОСОБА_7 , за якою остання не претендує на частку у спільному майні подружжя, суперечить вимогам закону, не тягне за собою жодних юридичних наслідків, просить позов ОСОБА_7 задовольнити та повернути їй 2 114 грн. 40 коп. зайво сплаченого судового збору. Позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . І ОСОБА_5 задовольнити частково та визнати за кожною із них право власності на 1/16 частини спірного житлового будинку.

Представник Городоцької державної нотаріальної визначеної позиції щодо предмету спору не висловила, вважає, що нотаріус, яка видала оспорювані свідоцтва, діяла з дотриманням Інструкції.

Заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З копії свідоцтва про шлюб (т.1 а.с.198) убачається, що ОСОБА_9 і ОСОБА_7 зареєстрували шлюб 09.07.1966р., що після одруження прізвище дружини ОСОБА_7 .

Судом встановлено та стверджується матеріалами справи, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 є дітьми ОСОБА_9 і ОСОБА_7 (т.1 а.с.16, 199).

Рішенням виконкому Городоцької міської Ради депутатів трудящих від 27.02.1969р. № 18 ОСОБА_9 виділено земельну ділянку розміром 600 кв.м. під індивідуальне житлове будівництво на АДРЕСА_2 (т.1 а.с.201).

Рішенням виконавчого комітету Городоцької міської ради від 16.10.2003р. № 545 затверджено акт прийому в експлуатацію житлового будинку на АДРЕСА_1 зовнішніми розмірами 9,10?10,15 кв.м. житловою площею 53,6 кв.м., загальною 70,2 кв.м. на ім`я ОСОБА_9 , а в вересні 2003р. складено акт державної технічної комісії про готовність завершеного будівництвом об`єкту садибної забудови до експлуатації (т.1 а.с.202-203).

04.11.2003р. Городоцькою міською радою видано ОСОБА_9 свідоцтво про право власності на вищеозначений житловий будинок (т.1 а.с.23).

Із копії свідоцтва про смерть (т.1 а.с.18) убачається, що ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

16.04.2004р. за № 237/2004 Городоцькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_9 , а 06.09.2017р. державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори Шаравара В.В. видано ОСОБА_7 та ОСОБА_6 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9 на 1/3 частини житлового будинку на АДРЕСА_1 , кожному, що зареєстровані в реєстрі відповідно за № 674 за № 675 (т.1 а.с.111-132).

За положеннями ст. 15 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам ; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності ; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За змістом ст.ст. 22, 28 КпШС України, ст. 112 ЦК України (в редакції 1963 року), ч. 2 ст.372 ЦК України (в редакції 2003 року) та роз`яснень викладених у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995р. № 20, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю і частки учасників спільної сумісної власності є рівними.

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24.06.83р. № 4 роз`яснено, що при встановленні у справі про поділ спадщини, що до її складу включено майно, придбане спадкодавцем у шлюбі разом з тим з подружжя, хто пережив іншого, суд визначає частку останнього у спільній власності і майно, що на неї припадає, за правилами статей 28, 29 КпШС і виключає його з того, що підлягає поділу між спадкоємцями.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 і ОСОБА_9 набули спірний будинок у шлюбі, а отже такий належав їм на праві спільної сумісної власності, в рівних частках, по 1/2 частини кожному.

Таким чином, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 відкрилась спадщина, що складається із 1/2 частини житлового будинку на АДРЕСА_1 .

Згідно із роз`ясненнями у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р., у разі відкриття спадщини до 01.01.2004р. до відносин спадкування застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР (ЦК УРСР).

Відповідно до положень ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР від 18.07.1963р., спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За вимогами ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

У п. п. 122, 123, 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР від 31.10.1975р. № 45/5, чинній на часі відкриття спадщини після смерті ОСОБА_9 , визначено, що прийняття і відмова від спадщини можуть мати місце відносно всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 Цивільного кодексу УРСР). Доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця.

Із копії довідки Городоцької міської ради Львівської обл. № 3390 від 31.07.2017р. (т.1 а.с.21) убачається, що ОСОБА_9 до смерті проживав та був зареєстрований у житловому будинку на АДРЕСА_1 , що на часі відкриття спадщини після смерті останнього, з ним були зареєстровані та проживали дружина ОСОБА_7 і син ОСОБА_8 , а отже прийняли спадщину після смерті спадкодавця.

Відповідно до п. 4.21 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі - Порядок), що діяв на момент видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, при оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із документа, що посвідчує право власності, вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з`ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на 1/2 частку в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена. Якщо спадкоємців декілька, то кожному із них видається окреме свідоцтво про право на спадщину із зазначенням його частки. Свідоцтво про право на спадщину оформляється в двох примірниках, один з яких залишається в матеріалах спадкової справи.

У разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна (п. 1.1. Глави 11 Порядку).

Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з них видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини (п. 1.5. Глави 11 Порядку).

Статтею 1301 ЦК України, яким визначено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

06.09.2017р. Городоцькою державною нотаріальною конторою Львівської обл. за реєстром № 675 ОСОБА_6 та за реєстром № 674 ОСОБА_7 видано свідоцтва про право власності на 1/3 частини житлового будинку на АДРЕСА_1 , кожному та прийнято рішення про державну реєстрацію за ними права власності на 1/3 частини означеного житлового будинку (а.с.30-32).

Разом з тим, нотаріусом всупереч вимог Порядку неправильно визначено склад спадщини, не з`ясовано, що ОСОБА_7 має право на 1/2 частини житлового будинку на АДРЕСА_1 , як частку у спільному майні подружжя та не видано свідоцтво про право власності на таку.

За наведеного суд приходить до висновку, що після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина тільки на належну йому 1/2 частини житлового будинку на АДРЕСА_1 , що спадщину після смерті останнього прийняли ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а тому успадкували по 1/4 частини вищеозначеного житлового будинку.

Оскільки ОСОБА_6 на часі відкриття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_9 із ним не проживав, зареєстрованим не був, із заявою в нотконтору про прийняття спадщини у визначений законодавством строк не звертався, нотаріус не мала підстав до видачі йому 06.09.2017р. свідоцтва про право власності на 1/3 частини житлового будинку на АДРЕСА_1 . та реєстрації за ним права власності на вказану частку.

Із копії свідоцтва по смерть (т.1 а.с.17) убачається, що ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина на належну йому 1/4 частину житлового будинку на АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_8 є мати ОСОБА_7 , дружина ОСОБА_5 та діти ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які повинні успадкувати по 1/16 частини спірного будинку, кожна.

15.08.2017р., після смерті ОСОБА_8 , Городоцькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 234/2017 (т.1 а.с.86-108).

20.10.2017р. державним нотаріусом Городоцької державної нотаріальної контори Шараварою В.В. видано ОСОБА_7 свідоцтво № НОМЕР_1 про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 на 1/4 частки спадщини та зареєстровано за нею право власності на 1/12 частку житлового будинку на АДРЕСА_1 .

Разом з тим, ураховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_7 належить 1/2 частина вищеозначеного житлового будинку, як частка у спільному майні подружжя, 1/4 частини - спадщина після смерті чоловіка ОСОБА_9 та 1/16 частини - спадщина після смерті сина ОСОБА_8 , що в сукупності складає 13/16 частини вищеозначеного житлового будинку.

Іншими спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_8 є його доньки ОСОБА_5 і ОСОБА_3 та дружина ОСОБА_4 , отже кожній із них повинно належати по 1/16 частини житлового будинку на АДРЕСА_1 .

З урахуванням наведеного та з метою відновлення порушеного права позивачів суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 слід задовольнити частково, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, що видане 06.09.2017р. Городоцькою державною нотаріальною конторою Львівської обл. за реєстром № 675 ОСОБА_6 про право власності на 1/3 частини житлового будинку на АДРЕСА_1 , скасувати рішення державного нотаріуса Городоцької державної нотаріальної контори Львівської обл. Шаравари В.В. від 06.09.2017р. (номер запису про право власності 22197436) про державну реєстрацію права власності на 1/3 частини житлового будинку на АДРЕСА_1 . за ОСОБА_6 та визнати за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , за кожною, право власності на 1/16 частини житлового будинку на АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 .

Позов ОСОБА_7 слід задовольнити, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, що видане 06.09.2017р. Городоцькою державною нотаріальною конторою Львівської обл. за реєстром № 674 ОСОБА_7 про право власності на 1/3 частини житлового будинку на АДРЕСА_1 . та скасувати державну реєстрацію за нею права власності на 1/3 частини означеного житлового будинку; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, що видане 20.10.2017р. Городоцькою державною нотаріальною конторою Львівської обл. за реєстром № 877 ОСОБА_7 на 1/4 частки житлового будинку на АДРЕСА_1 . та скасувати державну реєстрацію права власності (номер запису про право власності 22927018 від 20.10.2017р.) на 1/12 частини житлового будинку на АДРЕСА_1 . за ОСОБА_7 та визнати за нею право власності на 13/16 частини житлового будинку на АДРЕСА_1 .

Покликання представника ОСОБА_1 на ту обставину, що ОСОБА_7 , подавши заяву нотаріусу, що вона не претендує на частку у спільному майні подружжя, у встановленому законом порядку відмовилась від 1/2 частини будинку на АДРЕСА_1 , не може слугувати підставою до задоволення вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в повному обсязі, оскільки при прийнятті такої заяви нотаріусом порушено п. 4.21 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5.

Підстав до відмови у позові ОСОБА_7 з мотивів пропуску строків позовної давності, як про це 11.10.2018р. заявила ОСОБА_3 та інші, суд не вбачає, оскільки ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_9 звернулась своєчасно, що нотаріусом у порушення вимог Порядку неправильно визначено склад спадщини, а свідоцтво про право на спадщину їй видано тільки 06.09.2017р., а отже, що строки на звернення з позовом до суду нею не пропущено.

За положеннями ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать в т.ч. витрати на професійну правничу допомогу і пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Положеннями ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, позивачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 понесено та документально підтверджено витрати за сплату судового збору в сумі 2 819 грн. 20 коп. (т.1 а.с.1, 143-148).

Таким чином із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та Городоцької державної нотаріальної контори (з кожного) підлягає стягненню в користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 по 313 грн. 25 коп. судових витрат.

ОСОБА_7 понесено витрати за сплату судового збору в сумі 4 228 грн. 80 коп. (т. 1 а.с. 185-190), з яких позивачкою зайво сплачено 2 114 грн. 80 коп.

Отже із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і Городоцької державної нотаріальної контори (з кожного) підлягає стягненню в користь ОСОБА_7 по 422 грн. 88 коп. судових витрат.

З огляду на положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що на ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , покладена більша сума витрат, суд вважає, що з них слід стягнути в користь ОСОБА_7 по 109 грн. 63 коп. (422 грн. 88 коп. - 313 грн. 25 коп.) судових витрат, тобто різницю між сумою витрат.

Крім того, УДКСУ у Городоцькому районі Львівської обл. належить повернути ОСОБА_7 2 114 грн. 40 коп. зайво сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України,

у х в а л и в :

позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, що видане 06.09.2017р. Городоцькою державною нотаріальною конторою Львівської обл. за реєстром № 675 ОСОБА_6 про право власності на 1/3 частини житлового будинку на АДРЕСА_1 . та скасувати рішення державного нотаріуса Городоцької державної нотаріальної контори Львівської обл. Шаравари В.В. від 06.09.2017р. (номер запису про право власності 22197436) про державну реєстрацію права власності на 1/3 частини житлового будинку на АДРЕСА_1 . за ОСОБА_6 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за кожною, право власності на 1/16 частини житлового будинку на АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 .

В задоволенні решти вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - відмовити.

Позов ОСОБА_7 задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, що видане 06.09.2017р. Городоцькою державною нотаріальною конторою Львівської обл. за реєстром № 674 ОСОБА_7 про право власності на 1/3 частини житлового будинку на АДРЕСА_1 . та скасувати державну реєстрацію за нею права власності на 1/3 частини означеного житлового будинку.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, що видане 20.10.2017р. Городоцькою державною нотаріальною конторою Львівської обл. за реєстром № 877 ОСОБА_7 про право власності на 1/4 частини житлового будинку на АДРЕСА_1 . та скасувати державну реєстрацію за нею права власності на 1/4 частини означеного житлового будинку.

Скасувати державну реєстрацію права власності (номер запису про право власності 22927018 від 20.10.2017р.) на 1/12 частини житлового будинку на АДРЕСА_1 . за ОСОБА_7 .

Визнати за ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності на 13/16 частини житлового будинку на АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_6 , Городоцької державної нотаріальної контори Львівської обл., з кожного, в користь:

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 313 грн. 25 коп. судових витрат;

ОСОБА_7 422 грн. 88 коп. судових витрат.

Стягнути із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з кожного, в користь ОСОБА_7 109 грн. 63 коп. судових витрат.

Зобов`язати УДКСУ у Городоцькому районі Львівської обл. (м. Городок, м-н Гайдамаків, 21) повернути ОСОБА_7 2 114 грн. 40 коп. зайво сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Городоцький районний суд Львівської обл. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 25.03.2020.

Суддя П.Ф. Українець