Справа № 304/716/20 Провадження № 2/304/285/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2020 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Ганька І. І.,

за участі секретаря судового засідання - Соханич Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 304/716/20 за позовом Перечинської міської ради Закарпатської області до ОСОБА_1 про визнання договору дійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Перечинська міська рада звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить визнати дійсним договір про відмову від правочину від 17 червня 2020 року. Свої вимоги мотивує тим, що 22 травня 2013 року між нею та відповідачем укладено договір купівлі-продажу котельні загальною площею 87,3 кв. м по АДРЕСА_1 , який зареєстрований в реєстрі за № 135. Однак, у ході проведення планової ревізії міського бюджету та фінансово-господарської діяльності Перечинської міської ради за період з 01 січня 2014 року по 30 вересня 2016 року Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області встановлено, що ціна відчуженого об`єкта у сумі 78 722 грн. покупцем ОСОБА_1 як на час проведення реєстрації права власності на такий, так і на час завершення ревізійного періоду не сплачена. За таких обставин, між сторонами у порядку ст. 214 ЦК України було укладено договір про відмову від правочину, згідно якого було досягнуто взаємної згоди щодо відмови від вказаного договору купівлі-продажу від 22 травня 2013 року та повернення права власності на котельню попередньому власнику, тобто Перечинській міській раді. При цьому, відповідачем часткове виконання умов договору вже здійснене. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити.

У судове засідання представник Перечинської міської ради Закарпатської області не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі та підтримав позовні вимоги у повному обсязі, оскільки відповідач ОСОБА_1 відмовився від нотаріального посвідчення договору про відмову від правочину, укладеного між ними 17 червня 2020 року.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання також не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутності та у позові відмовити, так як умови договору ним виконані та потреби у його нотаріальному посвідченні немає.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 22 травня 2013 року між Перечинською міською радою (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу, посвідчений державним нотаріусом Перечинської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 135, за яким продавець зобов`язався передати, а покупець після сплати вартості котельні загальною площею 87,3 м кв., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , визначеної згідно звіту про оцінку №321/10/11 від 17 жовтня 2011 року, у розмірі 78 722 грн., прийняти вказану котельню у власність та провести реєстрацію зазначеного нерухомого майна.

Також встановлено, що 17 червня 2020 року між Перечинською міською радою Закарпатської області та ОСОБА_1 у простій письмовій формі укладено договір про відмову від правочину, згідно якого сторони у зв`язку з порушенням останнім своїх договірних зобов`язань за вищевказаним договором купівлі-продажу від 22 травня 2013 року, а саме не сплати вартості котельні, яка була предметом договору, та проведення її державної реєстрації, дійшли згоди про відмову від договору. Крім цього, узгодили правові наслідки такої відмови, а саме розірвання договору та повернення ОСОБА_1 котельні за адресою АДРЕСА_1 у власність Перечинської міської ради.

Крім цього встановлено, що 17 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Перечинського міського голови із заявою, в якій серед іншого вказав, що відмовляється від придбання котельні за вказаною адресою та повертає її у власність Перечинської міської ради. Можливості бути присутнім при нотаріальному посвідчення договору про відмову від правочину, укладеного між ними, не має. Також у поданій до суду заяві від 17 липня 2020 року відповідач просив у позові відмовити та зазначив, що умови договору ним виконані та потреби у його нотаріальному посвідченні він не вбачає.

Так, вказане підтверджується його нотаріально посвідченою заявою, зі змісту якої чітко вбачається, що ОСОБА_1 , будучи на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 22 травня 2013 року державним нотаріусом Перечинської державної нотаріальної контори за реєстровим № 135, власником об`єкта нерухомості, а саме котельні, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , заявив про відмову від права власності на неї та припинення такого права згідно вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 214 ЦК України особи, які вчинили дво- або багатосторонній правочин, мають право за взаємною згодою сторін, а також у випадках, передбачених законом, відмовитися від нього, навіть і в тому разі, якщо його умови повністю ними виконані. Відмова від правочину вчиняється у такій самій формі, в якій було вчинено правочин. Правові наслідки відмови від правочину встановлюються законом або домовленістю сторін.

Частина 3 статті 640 ЦК України передбачає, що договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Згідно ч. 2 ст. 220 цього Кодексу якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин такий нотаріально посвідчити.

Таким чином, враховуючи вищенаведене та те, що у ході розгляду справи встановлено факт ухилення відповідача від нотаріального посвідчення правочину, що вбачається із його заяв, поданих як позивачу, так і суду, а інша сторона договору (Перечинська міська рада Закарпатської області) без його участі посвідчити такий не може, тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 214, 220, 640 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-83, 141, 258-259, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

позов Перечинської міської ради Закарпатської області до ОСОБА_1 про визнання договору дійсним - задовольнити повністю.

Визнати договір, укладений 17 червня 2020 року між Перечинською міською радою Закарпатської області (89200, Закарпатська область, м. Перечин, пл. Народна, № 16; код в ) та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), про відмову від правочину - дійсним.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Перечинської міської ради Закарпатської області судовий збір у сумі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий: Ганько І. І.