Справа № 302/195/20
№ 2/302/136/20
Номер рядка звіту 69
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повне)

19.03.2020 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді КривкаВ. П

з участю: секретар с/з Гажук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, в райсуді в смт.Міжгір`ї справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження, -

В С Т А Н О В И В:

25.02.2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, який умотивувала так. Позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем з 25.02.2005 року по 10.01.2012 рік. За час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу між сторонами залишився проживати з позивачкою. На підставі рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 05.01.2012 року в справі № 706/62/12 з відповідача на користь позивачки на утримання сина призначено стягнення аліментів щомісячно у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 08.12.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. На час присудження аліментів відповідач офіційно був працевлаштований в УПФ України в Міжгірському районі, за цих підстав судом був визначений саме такий спосіб стягнення аліментів. На даний час відповідач є непрацюючим, його доходи є нерегулярними та нестабільними, тому відповідач починаючи з вересня 2019 року сплачує аліменти на користь позивачки в грошовій сумі від 328,54 по 2047,70 грн. Відповідач не повідомляє позивачку з яких саме доходів він сплачує аліменти на її користь. Державний виконавець також не надає їй інформацію щодо сплати аліментів відповідачем на її користь. Сума аліментів, яка стягується з відповідача на утримання дитини на даний час є недостатньою для належного забезпечення дитини і є значно меншою, ніж рекомендований до сплати мінімальний розмір аліментів, який встановлено законом. Добровільно сплачувати аліменти у більшому розмірі та регулярно однаковими щомісячними платежами відповідач не бажає. Позивачка на даний час є непрацюючою та не може в повному обсязі - належно, забезпечити дитину необхідним для її нормального фізичного і духовного розвитку. За цих підстав позивачка просить змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, а саме з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача на тверду грошову суму в розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше 100 % прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. Позивачка покликається на вимоги ст.ст. 150, 180-182, 184, 192 СК України, ст. 3, ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", Постанову ВСУ в справі № 6-143цс13 від 05.02.2014 та просить заявлений нею позов задовольнити, справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 03.03.2020 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу ОСОБА_2 надано строк для подання відзиву на позов ОСОБА_1 та заперечення щодо розгляду справи без виклику сторін.

04.03.2020 відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позов з таким обгрунтуванням. З вимогами позовної заяви відповідач не згідний, оскільки такі не будуються на вимогах закону, не відповідають фактичним обставинам та не підтверджені документально. Зокрема, ОСОБА_2 вказує, що з 20.11.2001 по 18.06.2019 він працював юрисконсультом у Міжгірському об`єднаному управлінні Пенсійного фонуд України Закарпатської області. З 05.08.2019 по 14.11.2019, з 21.11.2019 по 05.12.2019 перебував на обліку в Міжгірській районній філії Закарпатського обласного центру зайнятості. 05.12.2019 на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 справа № 260/1020/19 поновлений на роботі на раніше займаній посаді - завідувач юридичного сектору Міжгірського ОУ ПФУ Закарпатської області. Звільнений із займаної посади 11.02.2020 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП України та п.1 ч.1 ст.87 ЗУ "Про державну службу". Працюючи державним службовцем відповідач отримував заробітну плату та належно сплачував аліменти за рішенням суду, за вісім років жодної заборгованості по сплаті аліментних зобов`язань не мав. За період перебування на обліку у районному центрі зайнятості з відповідача також стягувалися кошти у розмірі 1/4 частини від виплат, які він отримував. 25.02.2020 державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, яку обраховано у розмірі 4154,24 грн. 28.02.2020 відповідачем цю заборгованість погашено добровільно. За цих підстав, просить взяти до уваги, що позивачка отримувала аліменти регулярно, у повному розмірі. Відповідач, просить не брати до уваги твердження позивачки про те, що він працює неофіційно на тимчасових, нерегулярних роботах та має намір виїхати на сезонні роботи за межі України, бо такі доводи позивачки не підтверджені жодним доказом. Відповідач просить суд взяти до уваги, вищенаведені ним обставини, а також те, що він має на утриманні ще одного малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якого сплачує аліменти ОСОБА_5 у розмірі 900 грн. щомісячно, відповідно до п.1.3 Договору про сплату аліментів на дитину. Також він змушений вести догляд за дідусем ОСОБА_6 , якому виповнилося 85 років та з яким він зареєстрований за однією адресою. ОСОБА_6 є перестарілою особою та перебуває на його утриманні. Окрім цього, його стан здоров`я за останні роки погіршився, зокрема згідно виписки з історії хвороби у відповідача розвинулася емфізема легень, наявне захворювання печінки, хронічний панкреатит, тощо. Єдиним джерелом доходу на даний час у відповідача є соціальна державна допомога по безробіттю, яку він отримує в РЦЗ, розмір якої є незначний, а тому він не зможе сплачувати аліменти позивачці на утримання сина у розмірі 2500 грн, та утримувати інших утриманців малолітнього сина ОСОБА_4 та перестарілу особу ОСОБА_6 .. За цих підстав відповідач просить заявлений позов ОСОБА_1 задоволити частково та винести рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів з частки від заробітку на тверду грошову суму, а саме - 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, відповідно до вимог ст. ст. 141, 180-184, 192, 194, 195 СК України. Також відповідач просить звільнити його від сплати судового збору у зв`язку з важким матеріальним становищем. На ствердження обставин викладених у відзиві відповідач подав суду такі докази (документи): трудову книжку; свідоцтво про народження ОСОБА_7 серія НОМЕР_1 ; Договір про сплату аліментів на дитину від 20.04.2017; заяву ОСОБА_5 про отримання аліментів у розмірі 500 грн. від 20.04.2017; розписку-повідомлення ОСОБА_5 від 30.08.2019 про відсутність заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини ОСОБА_7 , 2016 р.н., у його батька ОСОБА_2 ; повідомлення ГУ ПФУ в Закарпатській області від 06.12.2019; характеристику Міжгірського ОУ ПФУ Закарпатської області від 17.06.2019; довідку з виконкому Річківської с/ради від 29.08.2019 № 541; довідку про відсутність заборгованості по аліментним зобов`язанням станом на 22.08.2019 за виконавчим листом № 2-34 від 10.01.2012 Міжгірського районного суду; виписк з історії хвороби (з 04.10.2018 по 12.10.2018) та протокол УЗД від 16.01.2020; довідки з Міжгірської районної філії Закарпатського ОЦЗ від 18.02.2020 про перебування ОСОБА_2 на обліку як безробітний, та від 26.02.2020 про отримання 21 листопада 2019 та в період з 29 липня 2019 по 15 листопада 2019 допомоги по безробіттю; розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.03.2020 та квитанцію про переказ аліментів в сумі 4155 грн. громадянці ОСОБА_8 від 28.02.2020.

Позивачка ОСОБА_1 18.03.2020 подала суду заяву в якій вказує, що не бажає подавати відповідь на відзив відповідача, однак надає письмові пояснення та додаткові докази по справі на підтвердження її пояснень, які просить приєднати до матеріалів справи. Позивачка в своїх поясненнях вказує, що важке матеріальне становище відповідача є надуманим, оскільки з відомостей в Деклараціях поданих відповідачем до Єдиного Державного Реєстру Декларацій за 2019 та 2020 роки вбачається, що відповідач має власний автомобіль який придбав у 2019 році ; в лютому 2020 року отримав заробітну плату в сумі 51088 грн; у 2019 заробітну плату в сумі 120829 грн та допомогу по безробіттю 26795 грн, всього 147624 грн.; за період з 01.01.2020 по 11.02.2020 отримав заробітну плату в сумі 50592 грн.. На даний час він перебуває на обліку в РЦЗ як безробітний та отримує допомогу по безробіттю від 100 % до 70 % його зарпобітної плати. Відповідач не подав суду жодної медичної довідки про перебування ним на стаціонарному лікуванні та довідки щодо заборони працювати у зв`язку із захворюванням. Позивачка просить взяти до уваги, що також має на утриманні ще одну дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є непрацюючою, перебуває у відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років. Батько її другої дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , хворіє та визнаний 09.07.2019 року особою з інвалідністю третьої групи, а тому не може допомагати їй в утриманні її старшого сина ОСОБА_11 . За наведених обставин позивачка заявлений позов підтримує та просить такий задовольнити. Додатково подала суду такі докази: свідоцтво про народження ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; Наказ № 158 від 20.04.2018 "Про надання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку" Міжгірської РДА сектору охорони здоров`я; довідку до акта огляду МСЕК серії АВ № 0007283 від 09.07.2019 видану гр. ОСОБА_10 ; рішення Закарпатського окружного адмінсуду від 18.11.2019 у справі № 260/1020/19; Декларації з Єдиного Державного Реєстру Декларації про суб`єкта декларування ОСОБА_2 за періоди: з 01.01.2020 по 11.02.2020 ; за 2019 рік ; за період з 01.01.2019 по 18.06.2019 та повідомлення про суттєві зміни ОСОБА_2 в лютому 2020 році.

Клопотання від сторін про розгляд справи з їх участю до суду не надходило.

Ознайомившись із змістом позовних вимог, наявними у справі доказами, поданим на справу відзивом відповідача та доданими до нього доказами, письмовими поясненнями позивача та доданими до пояснень доказами, суд вважає, що позов ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження слід задовольнити частково з таких підстав.

На основі поданих у справу позивачкою доказів на ствердження заявлених позовних вимог, які відповідачем не заперечені, судом встановлені наступні обставини.

Сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який 10.01.2012 року розірвали. За час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу між сторонами проживає з позивачкою. Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 05.01.2012, справа № 706/62/12, з ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 присуджено до стягнення аліменти на утримання дитини - неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 08.12.2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вищевстановлені обставини відповідачем не заперечені. Позивачка просить змінити розмір аліментів, які встановлені рішенням суду у справі № 706/62/12, шляхом способу присудження аліментів , а саме з 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача на тверду грошову суму в розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше 100 % прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років.

Відповідач за змістом поданого до суду відзиву просить позов ОСОБА_1 задоволити частково, а саме визнає заявлений позов в частині зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження однак заперечує розмір аліментів, який просить встановити позивачка та просить визначити такий в твердій грошовій сумі, яка буде становити 50 % прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. Таку позицію відповідач обгрунтовує наявністю в нього інших утриманців та погіршенням стану здоров`я і його матеріального становища.

Суд, вважає, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі 2500 грн. щомісячно, який просить визначити позивачка, є завищеним та необґрунтованим, а тому такий підлягає зменшенню до одного діючого прожиткового мінімального розміру на дитину відповідного віку виходячи з наступного.

Статтею 181 ч.3 СК України встановлено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 рокута набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7,8 ст. 7 СК України).

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частиною другою статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачка довела суду, що її сімейний стан та матеріальне становище, з часу присудження стягнення аліментів змінилось. Зокрема, у позивачки на утриманні є ще одна малолітня дитина, у зв`язку з чим позивачка на даний час є непрацюючою, бо веде догляд за дитиною віком до трьох років (ці обставини підтверджені - свідоцтвом про народження дитини ОСОБА_13 , Наказом № 158 від 20.04.2018). Твердження відповідача про важкість його майнового становища та зміну сімейного стану (наявності трьох утриманців), погіршення стану здоров`я, належними доказами суду не підтверджено. Зокрема, суд бере до уваги, що ОСОБА_2 на даний час є безробітним та перебуває на обліку в Міжгірській районній філії Закарпатського ОЦЗ, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ці обставини підтверджені - свідоцтвом про народження дитини ОСОБА_7 , договором про сплату аліментів на дитину; Довідкою від 28.02.2020 з Міжгірської районної філії Закарпатського ОЦЗ). Інші обставини суд відхиляє, як належно не підтверджені.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів сформованого державним виконавцем Почіль І.М., станом на 01.03.2020, вбачається, щоза період з 01.08.2019 по 01.03.2020 з відповідача на користь позивачки підлягало до стягнення сума коштів у розмірі 12969,45 грн. Державним виконавцем не вказано з яких саме доходів відповідача обчислено щомісячні платежі зі сплати аліментів за вищевказаний період. Заборгованості зі сплати аліментів за цим розрахунком у відповідача не має, оскільки відповідач 28.02.2020 переказав на користь позивачки грошову суму 4155,00 грн., що підтвердив відповідною квитанцією. Середньомісячний розмір аліментів за цей період становить 1853 грн.

Станом на час звернення позивачкою ОСОБА_1 з цим позовом до суду дитині сторін ОСОБА_11 , виповнилось 14 років. Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік" установлено такий прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2218 гривні, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Отже, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що у справі наявні підстави для зміни способу та розміру аліментів, визначених рішенням суду у справі № 706/62/12, а саме спосіб стягнення аліментів слід змінити, визначивши стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, яка буде відповідати одному діючому прожитковому мінімальному розміру на дитину віком від 6 до 18 років. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що статтею 180 СК України обов`язок щодо утримання дитини покладено на обидвох батьків. ОСОБА_2 не довів суду, що він перебуває у важкому матеріальному становищі та не має можливості сплачувати аліменти на утримання дитини у мінімальному розмірі рекомендованому ст. 182 СК України. Зокрема, не подав суду жодного документа з якого б вбачалося важкість його матеріального становище (акт-обстеження матеріально побутових умов, довідку про розмір допомоги по безробіттю призначену починаючи з 18.02.2020, довідку про отримання доходів за основним місцем праці перед звільненням тощо). Натомість з відомостей наявних в Єдиному Державному Реєстрі Декларацій (копії Декларацій ОСОБА_2 подані в справу позивачкою) вбачається, що відповідач, як особа - суб`єкт декларування, задекларував такі доходи: за період з 01.01.2020 по 11.02.2020 заробітну плату отриману за основним місцем роботи 50592 грн.; за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 заробітну плату отриману за основним місцем роботи 120829 грн, а також допомогу по безробіттю в сумі 26795 грн., всього 147624 грн. Членів своєї сім`ї відповідач вказав: син ОСОБА_11 та син ОСОБА_7 . Відповідачу на праві власності належать такі об`єкти нерухомості: земельна ділянка в АДРЕСА_1 , дата набуття 18.04.2013; гараж загальною площею 43,8 кв.м., дата набуття 18.04.2013 та рухоме майно легковий автомобіль марки «RENAULT CLIO» 2013 року випуску, дата набуття 21.02.2019, вартість автомобіля на дату набуття 44800 грн.. Отже, важке матеріальне становище відповідача, спростоване відомостями наявними в Єдиному Державному Реєстрі Декларацій, які внесені самим відповідачем. За цих підстав суд не бере до уваги твердження відповідача про наявність у нього на утриманні, окрім двох неповнолітніх дітей, ще і перестарілої особи - дідуся ОСОБА_6 , 1935 р.н., та наявність у нього тільки єдиного джерела доходу соціальну допомогу по безробіттю. Оскільки, відповідач на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 (справа № 260/1020/19) отримав в лютому 2020 року середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 62875,68 грн., який після утримання податку з доходів та військового збору складає суму 51088 грн., натомість цю інформацію приховав від суду при поданні до суду 04.03.2020 відзиву на позов. Середньомісячний дохід відповідача в 2019 році (згідно поданої Декларації) становив 12302 грн. З врахуванням вимог ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» соціальна допомога призначена відповідачу як особі, яка перебуває на обліку в РЦЗ як безробітний має становити не менше 70 % від отриманої ним заробітної плати за попередні 12 місяців, перед звільненням. Отже, доходи відповідача є достатніми для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, що буде становити один прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років, та що буде відповідати загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності та моральності та забезпечить належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного і соціального розвитку дитини сторін.

Суд, вважає за необхідне роз`яснити відповідачу ОСОБА_2 , що у разі погіршення його майнового становища або стану здоров`я (визнання його особою з інвалідністю), зміни сімейного стану (появи інших утриманців) він не позбавлений права на звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів шляхом їх зменшення, відповідно до вимог ст. 192 СК України

Позивачка при зверненні до суду не оплачувала позов судовим збором з підстав, передбачених ст.5 ч.1 п.3 ЗУ "Про судовий збір". Тому за цих підстав, судові витрати у виді судового збору в сумі 840,80 грн., згідно з вимогами ст.141 ЦПК України, ст.4 ЗУ "Про судовий збір" слід покласти на відповідача. Підстави для звільнення відповідача від сплати цього судового збору у зв`язку з його важким матеріальним становищем, відповідно до вимог ст.8 ЗУ "Про Судовий збір", ст. 136 ЦПК України, - відсутні.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268, 273, 279 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення і розмір аліментів, визначений рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 05.01.2012 в справі № 706/62/12.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП- НОМЕР_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 ) в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_3 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі твердої грошової суми, що відповідає 100 % (сто відсотків) чинного до застосування прожиткового мінімуму на дитину віком від шести до вісімнадцяти років, щомісячно, починаючи з 25.02.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати у виді судового збору в сумі 840,80 (вісімсот сорок) грн 80 коп. у користь держави.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в апеляційний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Міжгірський районний суд Закарпатської області, відповідно до положень п. 15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 273 ЦПК України.

Повне рішення складено 24.03.2020 року.

Суддя: В. П. Кривка