Номер провадження 2/754/3438/20
Справа №754/4758/17
РІШЕННЯ

Іменем України

25 березня 2020 року м. Київ, Деснянський районний суд м. Києва, суддя: Грегуль О.В., секретар судового засідання: Стець Б.В., справа № 754/754/4758/17

ОСОБА_1 - позивач

Житлово-будівельний кооператив «Кристал-20» - відповідач

Вимоги позивача: визнання незаконним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди

Приліпко О.Д. - адвокат позивача

Воловик К.С. - адвокат відповідача

Харьков Ю.О. представник відповідача

Зозуля Н.О. - представник відповідача

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14.02.2018 року, справу прийнято до свого провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

Позивач звернувся до суду з позовом, вимоги якого уточнювались і 09.10.2019 року остаточно визначившись із позовними вимогами та посилаючись на порушення своїх трудових прав просив: визнати незаконним та скасувати наказ відповідача № 11-К від 19.08.2014 року про звільнення з 19.08.2014 року за п. 3 ст. 40 КЗпП України, стягнути з відповідача за період з 21.08.2014 року по 31.12.2014 року: 12067 грн. 68 коп. - середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 5000 грн. - відшкодування моральної шкоди, яка виражається в залишенні без засобів до існування, зміні укладу життя, вимушеності приймати додаткові зусилля для організації життя, залишенні без заробітної плати.

Учасники справи в судове засідання не з`явились і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надали, хоча про час і місце розгляду справи сторони та їхні представники повідомлялись під розписку.

З урахуванням ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини учасників справи для її розгляду по суті за відсутності учасників справи.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд у судовому засіданні встановив наступне.

Наказом відповідача № 4-К від 31.12.2013 року позивача переведено на посаду двірника-наглядача (1, 2 парадного) з 01.01.2014 року, а також дозволено виконувати обов`язки двірника-наглядача (3 парадного) за суміщенням.

Наказом відповідача № 11-К від 19.08.2014 року позивача звільнено з роботи з 19.08.2014 року за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії листка непрацездатності серії НОМЕР_1 , позивач у період з 11.08.2014 року по 20.08.2014 року включно перебував на лікарняному.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 3) систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення

Згідно з ч. 3 ст. 40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Згідно зі ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. У разі мобілізації власника - фізичної особи свої обов`язки, визначені цією статтею, він повинен виконати протягом місяця після своєї демобілізації без застосування санкцій та штрафів.

Відповідно до п. 4.2. інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення 29.07.1993 № 58, 4.2. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно зі ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Встановлений частиною третьою цієї статті строк застосовується і при зверненні до суду вищестоящого органу.

Як вказує позивач з наказом № 11-К від 19.08.2014 року він не був належним чином ознайомлений, а трудова книжка йому була видана лише 07.04.2017 року.

З позовом до суду позивач звернувся 10.04.2017 року (попередній головуючий суддя: Журавська О.В.).

Тому, посилання у відзиві на нову редакцію позовної заяви про пропуск позивачем, передбачених ст. 233 КЗпП України строків, є безпідставними.

Наданий відповідачем і складений ним же акт від 19.08.2014 року про ознайомлення позивача з наказом про звільнення та про відмову позивача розписатись у наказі про ознайомлення з наказом, а також про відмову від отримання розрахункових коштів і отримання трудової книжки, не свідчить про належне виконання відповідачем вимог ст. 47 КЗпП України, оскільки викладена відповідачем у акті від 19.08.2014 року інформація не визнається позивачем, крім того, 19.08.2014 року позивач був на лікарняному і той же час суду не надано конкретних правових доказів про дотримання відповідачем вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України та п. 4.2. інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Доказів про дотримання ним при звільненні позивача вимог ч. 3 ст. 40 КЗпП України, відповідач суду не надав і судом таких доказів не здобуто.

Тому, позовні вимоги про скасування наказу відповідача № 11-К від 19.08.2014 року про звільнення з 19.08.2014 року за п. 3 ст. 40 КЗпП України є обґрунтованими.

Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Незаконність звільнення позивача судом встановлена.

Відповідно до наданих відповідачем довідок про заробітну плату позивача від 26.06.2017 року і від 08.10.2019 року № 51 за два останні повні місяці роботи, які передували звільненню, позивачу нараховано заробітну плату за червень 2014 року в сумі: 2725 грн. і за липень 2014 року в сумі: 2725 грн..

Правильність наведеного позивачем в останній редакції позову математичного розрахунку середнього заробітку за період з 21.08.2014 року по 31.12.2014 року, відповідачем не спростовувалась.

Тому, позовні вимоги про стягнення за період з 21.08.2014 року по 31.12.2014 року: 12067 грн. 68 коп. - середнього заробітку за час вимушеного прогулу також є обґрунтованими.

Порушення відповідачем законних трудових прав позивача судом встановлено.

Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Суд вважає, що звільненням позивача з порушенням чинного трудового законодавства України, останньому заподіяно моральну шкоду. Наявність вини відповідача в порушенні трудових прав позивача судом встановлена. Що ж до розміру морального відшкодування, то з урахуванням ступеня вини відповідача, обставин заподіяння моральної шкоди, тривалості страждань та негативних наслідків, які настали для позивача в зв`язку з порушенням його трудових прав суд вважає, що 5000 грн. є достатнім розміром для відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди.

Доводи у відзиві про недоведеність позовних вимог про заподіяння моральної шкоди, є безпідставними, оскільки в судовому засіданні встановлено порушення законних трудових прав позивача, які призвели до заподіяння моральної шкоди.

Відповідно до вказівок Європейського суду з прав людини, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення у справі Проніна проти України).

Будь-яких конкретних правових доказів, які б свідчили про дотримання відповідачем чинного трудового законодавства України при звільненні позивача з роботи саме 19.08.2014 року, сторона відповідача суду не надала і судом таких доказів не здобуто.

За таких обставин, позов задовольняється.

При подачі позову позивач був звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ, 1. Судовий збір справляється: у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ, 3. За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. За подання позовної заяви про розірвання шлюбу з одночасним поділом майна судовий збір справляється за розірвання шлюбу і за поділ майна.

Згідно з ч. 1, ч. 2 і ч. 6 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 6. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позов задовольняється, а позивач при подачі позову був звільнений від сплати судових витрат, то з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, розмір судового збору суд визначає із розміру задоволених позовним вимог майнового і немайнового характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, 1. Суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 2) присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ житлово-будівельного кооперативу «Кристал-20» (місцезнаходження: м. Київ, пр. Маяковського, 40, ) № 11-К від 19.08.2014 року про звільнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) з 19.08.2014 року за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Стягнути з житлово-будівельного кооперативу «Кристал-20» (місцезнаходження: м. Київ, пр. Маяковського, 40, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ): 12067 грн. 68 коп. - середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 5000 грн. - відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з житлово-будівельного кооперативу «Кристал-20» (місцезнаходження: м. Київ, пр. Маяковського, 40, ) у дохід держави: 2522 грн. 40 коп. - судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з житлово-будівельного кооперативу «Кристал-20» (місцезнаходження: м. Київ, пр. Маяковського, 40, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) заробітної плати за один місяць у сумі: 2725 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: