Справа № 524/1709/20
Провадження № 2-з/524/32/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 року, суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука Рибалка Ю.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до його пред`явлення шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 та заборони будь-якій особі здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо цього майна.

Заява мотивована тим, що він був власником нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі договору від 11.03.2008 ця будівля була передана заявником в іпотеку ВАТ «Ерсте Банк», із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом продажу предмету іпотеки іпотекодержателем від свого імені.

Згідно з договором купівлі-продажу від 10.07.2017, новим іпотекодержателем - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІННОВАЦІЯ» вказане нерухоме майно продано ТОВ «ВЕРУМ НЕРУХОМІСТЬ». У подальшому це майно неодноразово відчужувалось і останнім його власником на цей час є ОСОБА_2 .

Заявник має намір пред`явити позов до ТОВ «ВЕРУМ НЕРУХОМІСТЬ» про визнання недійсним відповідного договору купівлі-продажу вищевказаного об`єкту нерухомості.

Тому зазначає, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду за майбутнім позовом.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суддя приходить до висновку, що така заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належить, зокрема, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Суд ураховує, що заявником не надано доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 вчиняються дії щодо відчуження належного йому майна (нежитлової будівлі), а також доказів, які б підтверджували те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на це майно та заборони здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нього, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у справі про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного з ТОВ «ВЕРУМ НЕРУХОМІСТЬ».

За таких обставин, суд вважає, що заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 149-154, 259, 260 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Рибалка