Справа № 310/9209/19
РІШЕННЯ

Іменем України

(Заочне)

23 березня 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Дубровської Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Гоноболіної О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

22 листопада 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07 листопада 2019 року. За вказаною вище адресою зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який приходиться позивачу сином, однак з 2014 року останній не мешкає у будинку, участі в утриманні житлового приміщення та сплати комунальних послуг не приймає.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, проте матеріали справи містять клопотання від 19 березня 2020 року про розгляд справи без її участі та задоволення позовних вимог у повному обсязі, не заперечення проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду цивільної справи повідомлений належним чином. Відзиву та заперечень проти позову не надав.

Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі зазначеного, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Приймаючи до уваги заяву позивача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07 листопада 2019 року позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.8)

Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на свій розсуд.

З довідки виконавчого комітету Осипенківської сільської ради Бердянського району Запорізької області за № 1100 від 11 листопада 2019 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований, але фактично не мешкає за адресою: АДРЕСА_1 з 2014 року (а.с.11).

В ст. 391 ЦК України вказано, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій , які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення , яке вони мають право займати, визначається його власники. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, судом встановлено що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у житловому будинку, але з 2014 року за наведеною адресою не мешкає, витрати по сплаті комунальних витрат не несе, майно не утримує. Тобто не мешкає понад один рік.

У ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вказано, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення власності на житлове привішення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою.

Приймаючи до уваги наведене, оскільки відповідач не проживає у житловому будинку з 2014 року і по теперішній час, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні , суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повне судове рішення складено 30 березня 2020 року.

Суддя Н. М. Дубровська