Справа №428/4134/18
Провадження №2/428/206/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Чумак Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 21.09.2017 року в м. Сєвєродонецьку по пр-ту Центральний, де рух здійснюється в односторонньому напрямку, відповідач, керуючи автомобілем ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_1 , здійснив рух в недозволеному напрямку, чим порушив вимоги знаку 3.21 «В`їзд заборонено», де зіткнувся з автомобілем RENAULT KENGOO, номерний знак НОМЕР_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини відповідача, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно зі звітом експертного автотоварознавчого дослідження від 29.01.2018 року №142 розмір шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля, становить 29674,38 грн. Страхове відшкодування він не отримував. Також йому було спричинено моральну шкоду в розмірі 20000 грн., яка має компенсувати його емоційні та психічні страждання, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди порушився звичайний спосіб його життя, що негативно вплинуло на стан його здоров`я.

Просив суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в сумі 29674,38 грн., моральну шкоду в сумі 20000 грн., судові витрати, які складаються з витрат на проведення експертизи в розмірі 800 грн. та судовий збір в розмірі 704,80 грн. та 1762 грн.

25.04.2018 року судом у складі судді Бароніна Д.Б. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі.

22.05.2018 року судом постановлено ухвалу про залучення до участі в справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Моторне (транспортне) страхове бюро України.

05.07.2018 року судом постановлено ухвалу про проведення судової автотехнічної експертизи та зупинення провадження у справі на час проведення експертизи.

23.10.2018 року судом у складі судді Журавель Т.С. постановлено ухвалу про прийняття справи до свого провадження.

21.06.2019 року судом у складі судді Кордюкової Ж.І. постановлено ухвалу про прийняття справи до свого провадження.

08.10.2019 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по сутті.

Представник відповідача адвокат Столяренко О.А. надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Свою позицію обґрунтував тим, що вина відповідача в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 21.09.2017 року, не встановлена судовим рішенням. Протокол про адміністративне правопорушення був складений відносно ОСОБА_1 Зіткнення сталось на другорядній дорозі на зустрічній полосі руху автомобіля RENAULT KENGOO, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивача, що є порушенням п. 11.3. Правил дорожнього руху. Відповідач за скоєння дорожньо-транспортної пригоди до адміністративної відповідальності не притягувався. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача адвокат Андрєєв А.М. надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що дії відповідача ОСОБА_2 є протиправними, оскільки він не повинен був рухатись в напрямку протилежному тому, який визначений дорожнім знаком 3.2. "Рух заборонено". Недотримання відповідачем Правил дорожнього руху було встановлено під час розгляду адміністративної справи №428/10475/17 та підтверджується відеозаписом з місця дорожньо-транспортної пригоди. Та обставина, що відповідач не був притягнутий до адміністративної відповідальності, не спростовує того факту, що позивачу було спричинено майнову шкоду неправомірними діями відповідача, яка підлягає повному відшкодуванню за рахунок останнього.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлений позов, підтвердив доводи, викладені в позові. Додатково суду пояснив, що 21.09.2017 року відбулась дорожньо-транспортна пригода. Відповідач порушив п.3.21 Правил дорожнього руху, т.я. він їхав всупереч знаку 5.5 та скоїв зіткнення. Свій автомобіль він використовував в роботі для поїздок за матеріалами. Його звинуватили в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, хоча він в цьому не винен і дотримувався Правил дорожнього руху. На початку 2019 року він закінчив ремонт автомобіля. Згодом в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

В судове засідання представник позивача адвокат Андрєєв А.М. не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Столяренко О.А. позов не визнав. Зазначив, що відповідач ОСОБА_2 є учасником бойових дій, йому не потрібен страховий поліс, тому що Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснює компенсацію шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою за участю відповідача. Згодом в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи Моторного (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з`явився.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

21.09.2017 року в м. Сєвєродонецьку по пр-ту Центральний, буд. 71, приблизно о 18-30 год. сталась дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем RENAULT KENGOO, номерний знак НОМЕР_2 , та водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_1 .

Власником автомобіля RENAULT KENGOO, номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БР НОМЕР_4 21.09.2017 року в м. Сєвєродонецьку по пр-ту Центральний, буд. 71, приблизно о 18-30 год. на перехресті нерівнозначних доріг водій ОСОБА_1 , рухаючись по другорядній дорозі не надав дорогу транспортному засобу під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого сталось зіткнення і автомобілі отримали механічні ушкодження.

Згідно з постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.11.2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 було закрите в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 , судом було встановлено, що при виїзді на дорогу, що має односторонній рух водій ОСОБА_1 повинен був переконатись, що полоса одностороннього руху є вільною, але при цьому вправі був розраховувати, що водій ОСОБА_3 , виконуючи правила, не повинен був рухатись в напрямку протилежному, визначеному дорожніми знаками, так як саме автомобіль ВАЗ рухався проти загального руху усупереч Правил дорожнього руху України.

Згідно з постановою Апеляційного суду Луганської області від 28.12.2017 року постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.11.2017 року залишено без змін.

Під час розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції Апеляційним судом Луганської області було встановлено, що водій автомобіля ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 всупереч вимогам наявних знаків 5.5, 3.2.1, 5.7.2, 2.1, здійснював рух по головній дорозі з одностороннім рухом у напрямку, протилежному дозволеному Правилами дорожнього руху загальному руху транспортних засобів, де, не подавши відповідного сигналу світловим покажчиком, при повороті праворуч, на другорядну дорогу, зіткнувся із автомобілем ОСОБА_1 .

Таких дій водія ОСОБА_2 у складеній схемі дорожньо-транспортної пригоди також не зафіксовано, всупереч Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не у автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року.

Частиною 6 ст. 82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За загальним правилом, встановленим ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Проте в судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_5 , виданого 20.04.2016 року.

При цьому слід врахувати, що ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі -Закон №1961-IV) встановлені особливості страхування цивільно-правової відповідальності окремих категорій громадян України.

Так, п.13.1. ст.13 Закону №1961-IV встановлено, що учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Слід відзначити, що п. 1.12. ст. 1 Закону №1961-IV визначено, що дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Відповідно до п.23.1. ст. 23 Закону №1961-IV визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:

шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;

шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що обов`язок щодо відшкодування збитків, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою за участю ОСОБА_2 , який є учасником бойових дій, покладається на МТСБУ.

Проте позивач ОСОБА_1 жодних вимог до МТСБУ не заявляв, як відповідач МТСБУ до участі в цій справі не залучалось.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 29674,38 грн.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 20000 грн. суд відзначає наступне.

Зазначені позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок пошкодження відповідачем належного позивачу автомобіля, він повинен компенсувати емоціональні страждання, які довелось перенести йому та його родині, та витрати, пов`язані з відновленням його психічного стану, відпочинком від усього, що сталось з ним та членами його родини. Розмір душевних страждань і страждань його родини включає порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, моральні страждання, пов`язані з дорожньо-транспортною пригодою.

Частинами 1, 2, 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В судовому засіданні з аналізу норм Закону №1961-IV було встановлено, що МТСБУ відшкодовує лише моральну шкоду, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, спричинену дорожньо-транспортною пригодою, винуватцями якої є учасники бойових дій.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди, спричиненої пошкодження належного йому майна, а тому, відповідальність за спричинення цієї моральної шкоди покладається на відповідача за умови наявності його вини в її спричиненні.

Суд повторно відзначає, що під час розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції Апеляційним судом Луганської області було встановлено, що водій автомобіля ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 всупереч вимогам наявних знаків 5.5, 3.2.1, 5.7.2, 2.1, здійснював рух по головній дорозі з одностороннім рухом у напрямку, протилежному дозволеному Правилами дорожнього руху загальному руху транспортних засобів, де, не подавши відповідного сигналу світловим покажчиком, при повороті праворуч, на другорядну дорогу, зіткнувся із автомобілем ОСОБА_1 .

Суд також відзначає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, судом апеляційної інстанції було встановлено, що неправомірні дії водія ОСОБА_2 у складеній схемі дорожньо-транспортної пригоди не були зафіксовані, всупереч Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року.

З урахуванням викладеного та враховуючи приписи ч. 6 ст. 82 ЦПК України, суд вважає, що в діях відповідача ОСОБА_2 встановлено порушення вимог Правил дорожнього руху України, внаслідок чого сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль, належний на праві власності ОСОБА_1 .

Зазначений висновок суду також підтверджується також даними відеозапису, наданого стороною позивача, на якому зафіксовано рух автомобіля ВАЗ 2108, по дорозі з одностороннім рухом, в забороненому напрямку, та скоєння зіткнення з автомобілем RENAULT KENGOO.

При цьому не заслуговують на увагу доводи представника відповідача адвоката Столяренка А.В. щодо того, що відповідач не повинен відшкодовувати шкоду, оскільки за скоєння дорожньо-транспортної пригоди до адміністративної відповідальності не притягувався.

Суд частково погоджується з доводами позивача, якими він обґрунтовує спричинення йому моральної шкоди, та вважає за необхідне зазначити наступне.

Дійсно внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль позивача, що, як наслідок, вимагало від нього докладання зусиль для його відновлення. В судовому засіданні позивач пояснив, що транспортний засіб був відремонтований на початку 2019 року. Зазначене свідчить про те, що дійсно звичайний спосіб життя ОСОБА_1 був порушений.

При цьому доказів того, що порушення звичайного способу життя негативно вплинуло на стан здоров`я позивача, суду надано не було. За таких обставин, враховуючи, тривалість вимушених змін у житті позивача, викликаних пошкодженням його майна відповідачем, суд вважає можливим позовні вимоги в цій частині задовольнити частково та стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди 5000 грн., що на думку суду компенсує понесені позивачем моральні страждання та буде відповідати вимогам розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує наступне.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» учасники бойових дій звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Таким чином, з урахуванням наведеного та приписів ст. 141 ЦПК України на користь позивача за рахунок коштів Державного бюджету підлягають відшкодуванню витрати з оплати судового збору в розмірі пропорційному розміру задоволених позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 440,50 грн. Решта судових витрат позивачу не відшкодовується, оскільки йому було відмовлено в задоволенні вимог про відшкодування матеріальної шкоди в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 289, 353-354, Перехідними положеннями ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Компенсувати за рахунок держави сплачений ОСОБА_1 за подання позову відповідно до квитанції № 80 від 17.04.2018 року судовий збір шляхом повернення йому з Державного бюджету України коштів в сумі 440 (чотириста сорок) грн. 50 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Представник відповідача: адвокат Андрєєв Артем Миколайович, місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_7 .

Представник відповідача: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України, місцезнаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8.

Суддя Ж. І. Кордюкова