ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року

м. Київ

справа № 639/6215/13

провадження № 61-11176 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , міжнародний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова головного територіального управління юстиції у Харківській області,

треті особи - публічне акціонерне товариство «БМ Банк», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мірошниченко Тетяна Петрівна, служба у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2017 року в складі судді Труханович В. В. та на постанову апеляційного суду Харківської області від 21 грудня 2017 року в складі колегії суддів Коваленко І. П., Овсяннікової А. І., Сащенко І. С.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2013 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , міжрайонного відділу ДВС по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова ГТУЮ у Харківській області, треті особи: ПАТ «БМ Банк», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мірошниченко Т. П., служба у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради та просила з урахуванням уточнених позовних вимог:

- визнати недійсними договір купівлі-продажу майна, укладений на прилюдних торгах, проведених 22 лютого 2012 року на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О. О. та зареєстрованого під № 803 від 17 червня 2010 року щодо реалізації житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований на праві власності за ОСОБА_1 , та видане на цій підставі приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мірошниченко Т. П. свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на вищезазначений житловий будинок;

- витребувати житловий будинок (літ. «А-1» з обслуговуючими його будівлями та спорудами, загальною площею 55,2 м2, житловою площею 28,7 м2), розташований за адресою: АДРЕСА_1 з володіння ОСОБА_2 на її користь, відновивши право її власності на житловий будинок шляхом поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на цей будинок;

- виселити ОСОБА_2 з усіма з ним проживаючими особами з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого житла.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона була власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який нею було передано в іпотеку банку у забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 за кредитним договором.

У лютому 2012 року позивачу стало відомо, що належний їй житловий будинок реалізовано на прилюдних торгах 22 лютого 2012 року на користь переможця ОСОБА_2 .

Торги було проведено в рамках виконавчого провадження № 22090276 по виконавчому напису № 803 від 17 червня 2010 року, здійсненому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О. О., який було видано на користь ПАТ «БМ Банк» про звернення стягнення на належний їй житловий будинок.

Звіт про оцінку предмета іпотеки (торгів) було підписано суб`єктом оціночної діяльності ФО-П ОСОБА_4 05 серпня 2011 року, термін чинності звіту, відповідно до якого визначалась стартова (початкова) ціна майна, сплив 05 лютого 2012 року, тобто, на момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, звіт про оцінку майна був недійсним.

Відчуження належного їй житлового будинку на думку позивача є незаконним, а договір купівлі-продажу майна, укладений на прилюдних торгах, підлягає визнанню недійсним з наступним поновленням її права власності, оскільки відповідачі не мали законних підстав для відчуження спірного майна.

У вересні 2017 року ПАТ «БМ Банк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , та просило визнати право іпотеки ПАТ «БМ БАНК» на вищезазначений житловий будинок та право ПАТ «БМ БАНК» на обтяження забороною відчуження цього житлового будинку за договором іпотеки нерухомого майна № 7/46/110608, укладеним між ПАТ «БМ БАНК» та ОСОБА_1 , такими, що підлягають державній реєстрації одночасно з державною реєстрацією на підставі рішення Жовтневого районного суду м, Харкова у справі № 639/6215/13-ц за позовом ОСОБА_1 права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 ;

В обґрунтування позову банк зазначив, що позовна заява ОСОБА_1 не містить вимог щодо поновлення обтяжень її права володіння, користування, розпорядження спірним нерухомим майном, а саме - обтяження спірного нерухомого майна іпотекою ПAT «БМ БАНК» та забороною відчуження цього майна без згоди іпотекодержателя, що було встановлено договором іпотеки з ПAT «БМ БАНК» і також було відповідно зареєстровано.

Прилюдні торги відбулись 22 лютого 2012 року, що підтверджується актом державного виконавця про проведені прилюдні торги, наданим до матеріалів справи.

До прилюдних торгів нерухоме майно, що є предметом спору в цьому провадженні, перебувало під зареєстрованим відповідно до законодавства України обтяженням іпотекою та забороною ОСОБА_1 відчужувати це майно без згоди АТ «БМ БАНК».

Відновлення права власності ОСОБА_1 і реєстрація її права власності на це майно без поновлення державної реєстрації іпотеки АТ «БМ БАНК» та обтяження забороною відчуження, як це вбачається з позовних вимог ОСОБА_1 , не є відновленням становища, яке існувало до прилюдних торгів та порушить права іпотекодержателя - банку.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Справа у суді першої інстанції розглядалася неодноразово.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2017 року у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області, треті особи: ПАТ «БМ Банк», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мірошниченко Т. П., служба у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, витребування майна з чужого незаконного володіння та виселення відмовлено.

У задоволенні позову ПАТ «БМ Банк» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про визнання права іпотеки на нерухоме майно та визнання права на обтяження нерухомого майна відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , виходив із того, що прилюдні торги 22 лютого 2012 року були проведені на підставі виконавчого напису нотаріуса, який в подальшому було визнано таким, що не підлягає виконанню, та з початковою ціною, встановленою звітом про оцінку майна, який не був чинним на момент проведення торгів, а отже в силу статей 203, 215 ЦК України підлягають визнанню їх недійсними.

Відчуження майна з прилюдних торгів належить до договорів купівлі-продажу, а тому такий договір може визнаватися недійсним на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (статті 203, 215 ЦК України). Наслідком визнання договору купівлі-продажу недійсним є повернення сторін (в даному випадку ПП «Спеціалізоване підприємство юстиція» як продавця та ОСОБА_2 як покупця) до первісного стану, тобто реституція як спосіб захисту, що характерний для зобов`язальних відносин.

ПП «Спеціалізоване підприємство юстиція» ліквідовано 04 липня 2014 року без правонаступництва, у зв`язку з чим повернення підприємством коштів, витрачених ОСОБА_2 на придбання спірної квартири з прилюдних торгів, стало по суті неможливим.

Враховуючи, що основну суму коштів від продажу квартири на прилюдних торгах було перераховано на рахунок ПАТ БМ «Банк» у погашення кредитної заборгованості ОСОБА_3 перед банком, то суд прийшов до висновку, що повернення сторін договору купівлі-продажу квартири, яка придбана на прилюдних торгах, до первісного стану на даний час стало неможливим, а в свою чергу визнання договору купівлі-продажу недійсним призведе до суттєвого порушення прав і законних інтересів покупця ОСОБА_2 , оскільки одночасно він буде позбавлений житлового будинку і грошей, які витрачені на придбання житла, тому суд відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову банку про визнання права іпотеки на нерухоме майно та визнання права на обтяження забороною відчуження нерухомого майна, виходив із того, що обраний банком спосіб захисту порушеного права не передбачений законом.

Короткий зміст судового рішення апеляційного суду

Постановою апеляційного суду Харківської області від 21 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи та дійшов правильних висновків про відсутність підстав для задоволення позову, а доводи апеляційної скарги правильності цих висновків не спростовують.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У лютому 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 07 березня 2018 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року дану справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі позивач просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні її позовних вимог як такі, що прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Позивач зазначає, що суди правильно встановили обставини щодо недійсності звіту про оцінку майна на час проведення прилюдних торгів, наявності судового рішення апеляційного суду Харківської області від 18 червня 2013 року у справі № 2012/1846/2012 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, однак дійшли помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Стверджує, що вигодонабувачем коштів ОСОБА_2 є банк, а не ліквідоване ПП «Спеціалізоване підприємство юстиція», який разом з нотаріусом та відділом державної виконавчої служби повинні нести майнову відповідальність перед ОСОБА_2 .

Вважає, що суди неправомірно згадують про реституцію, оскільки позивач не є стороною договору купівлі-продажу, наслідком недійсності договору є не відновлення її права власності, а проведення нових прилюдних торгів, які не можуть бути проведені, оскільки виконавчий напис нотаріуса визнано таким, що не підлягає виконанню.

Рішення судів у частині відмови у задоволенні позовних вимог банку в касаційному порядку не оскаржуються, тому Верховним Судом не переглядаються.

Заперечення/відзив на касаційну скаргу

У квітні 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив на дану касаційну скаргу від адвоката Гончарова Д. Ю., який діє в інтересах ОСОБА_2 , у якому представник відповідача просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Представник позивача зазначає, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем майна, а тому спірний договір купівлі-продажу не може бути визнаний недійсним.

Вважає, що звіт про оцінку майна хоч і втратив чинність, однак це не вплинуло на результати торгів.

Стверджує, що виселення відповідача та членів його сім`ї має проводитися тільки з наданням іншого житлового приміщення. У будинку окрім ОСОБА_2 зареєстровані та проживають його дружина ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_6 , 1999 року народження, однак його дружина та дочка до участі у справі не залучені, тому у суду відсутні підстави вирішувати питання про їх права та обов`язки.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 01 червня 2008 року ТОВ «БМ Банк» та ОСОБА_3 уклали кредитний договір № 7/46/110608, за яким позичальник отримав кредит у сумі 65 000 доларів США.

У забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов`язань за вказаним договором ОСОБА_1 та ТОВ «БМ Банк» уклали договір № 7/46/110608 іпотеки нерухомого майна, засвідчений приватним нотаріусом за реєстровим № 3149, за яким ОСОБА_1 передала в іпотеку належний їй на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 .

У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_3 взятих на себе зобов`язань за заявою банку 17 червня 2010 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сергеєв О. О. вчинив виконавчий напис про звернення стягнення на належний ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_1 .

11 жовтня 2010 року старший державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби відкрив виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого напису нотаріуса.

05 серпня 2011 року суб`єкт оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_4 склав звіт № 397/11 про незалежну оцінку вартості житлового будинку з прибудинковими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який позивачем не оскаржувався та відповідно до якого початкова ціна об`єкту оцінки для реалізації на прилюдних торгах становить 168 605 грн.

15 листопада 2011 року Жовтневий ВДВС ХМУЮ та ХФ ПП «Спеціалізоване підприємство юстиція» уклали договір № 2/303/11/і, предметом якого було здійснення сторонами дій, пов`язаних із виконанням умов генерального договору про реалізацію арештованого майна, на яке звернуто стягнення державним виконавцем при примусовому виконанні рішень.

Пункт 1.2 вищезазначеного договору передбачає, що відділ передає спеціалізованій організації майно, арештоване державним виконавцем, а спеціалізована організація надає послуги з організації і проведення аукціону з реалізації майна у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами України, Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5, та іншими нормативно-правовими актами України.

Прилюдні торги по реалізації житлового будинку з надвірними будівлями загальною площею 55,2 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , зі стартовою ціною 168 605 грн були призначені на 23 грудня 2011 року, однак не були проведені через відсутність покупців.

24 січня 2012 року державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції склав акт переоцінки арештованого майна, яке було передано на реалізацію ХФ ПП «Спеціалізоване підприємство юстиція» та не реалізованого у зв`язку з відсутністю покупців, кінцева ціна після переоцінки на 3 % склала 163 546,85 грн.

Термін дії звіту про оцінку майна закінчився 05 лютого 2012 року.

22 лютого 2012 року відбулися повторні прилюдні торги з реалізації житлового будинку з надвірними будівлями загальною площею 55,2 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , зі стартовою ціною 163 546,85 грн, переможцем яких визнано ОСОБА_2 , який придбав зазначене майно за 163 546,85 грн.

Прилюдні торги з продажу майна були проведені з початковою ціною, вказаною у звіті про оцінку майна, який втратив свою чинність.

22 лютого 2012 року Харківська філія ПП «Спеціалізоване підприємство юстиція» склала Протокол № 23-02/203/11/і проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна.

12 березня 2012 року державний виконавець Жовтневого відділу ДВС Харківського міського нотаріального округу склав акт державного виконавця про проведення прилюдних торгів, відповідно до якого предмет іпотеки було реалізовано Харківською філією ПП «Спеціалізоване підприємство юстиція», грошові кошти за придбану нерухомість у розмірі 143 921,23 грн були перераховані на депозитний рахунок Жовтневого ВДВС ХМУЮ та в подальшому були перераховані на рахунок ПАТ БМ «Банк» у погашення кредитної заборгованості ОСОБА_3 перед цим банком. Грошові кошти у розмірі 19 625,62 грн перераховані на рахунок ПП «Спеціалізоване підприємство юстиція» як гарантійний внесок та комісійна винагорода.

20 березня 2012 року ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок з обслуговуючими його будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що посвідчене приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мірошниченко Т. П. та зареєстровано в реєстрі за № 555.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 18 червня 2013 року в цивільній справі № 2012/1846/2012 визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сергеєва О. О. від 17 червня 2010 року за реєстровим № 803 про задоволення вимог ПАТ «БМ Банк» за рахунок звернення стягнення на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , таким, що не підлягає виконанню.

04 липня 2014 року продавець за договором купівлі-продажу майна на прилюдних торгах ПП «Спеціалізоване підприємство юстиція» ліквідовано без правонаступництва.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», від 15 січня 2020 року № 460-ІХ, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим законом.

Згідно з положеннями статті 389 ЦПК України (тут і даліу редакції, чинній на 07 лютого 2020 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За результатами розгляду касаційної скарги колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Оскаржувані судові рішення не в повній мірі відповідають вимогам статті 263 ЦПК України, відповідно до якої вони мають ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законними і обґрунтованими.

У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 3-242гс16 викладено правовий висновок, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

Предметом доказування в даній справі окрім встановлення порушень норм закону при проведенні прилюдних торгів є встановлення й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

У касаційній скарзі позивач звертає увагу на недійсність звіту про оцінку майна.

Разом з тим, проведення електронних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, може бути підставою для визнання цих торгів недійсними лише за умови істотних порушень прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Судами встановлено, що строк чинності звіту сплив 05 лютого 2012 року, а повторні торги проведені 22 лютого 2012 року, тобто через сімнадцять днів.

Правильним є висновок судів, що порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на момент проведення електронних торгів, не вплинуло на результати торгів, зокрема, що вартість реалізованого на спірних торгах майна підвищилася з огляду на те, що торги були проведені через сімнадцять днів після спливу шестимісячного строку чинності звіту про оцінку реалізованого майна, а також, що проведеними торгами не були порушені права і законні інтереси позивача.

Аналогічні висновки містяться, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року (провадження № 6-1749цс15), від 29 червня 2016 року (провадження № 6-370цс16), від 06 липня 2016 року (провадження № 6-3174цс15), від 12 жовтня 2016 року (справа № 369/5994/14-ц), а також від 29 листопада 2017 року (справа № 668/5633/14-ц) і неодноразово підтримані Верховним Судом, в тому числі у постановах від 25 квітня 2018 року (провадження № 61-8527св18), від 12 вересня 2018 року (провадження № 61-22798св18), від 27 лютого 2019 року (провадження № 61-11800св18), а також від 27 листопада 2019 року (провадження № 61-10284св18). Із зазначеним правовим висновком погодилась й Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 678/301/12 (провадження № 14-624цс18).

Щодо доводів касаційної скарги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, то у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 205/7791/17-ц (провадження № 61-8823св19) зроблено висновок, що виконавчий напис нотаріуса, на підставі якого проводилась примусова процедура продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах, визнаний у судовому порядку таким, що не підлягає виконанню, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недійсність прилюдних торгів, які були проведені на підставі такого виконавчого напису.

Такий висновок зроблений Верховним Судом також у постановах від 07 листопада 2018 року у справі № 712/1317/14-ц (провадження № 61-22566св18), від 12 грудня 2018 року у справі № 759/18852/14-ц (провадження № 61-21320св18), від 19 грудня 2018 року у справі № 643/17957/15-ц (провадження№ 61-33742св18), від 07 лютого 2019 року у справі № 522/1516/15-ц (провадження № 61-25870св18), від 03 липня 2019 року у справі № 372/4917/13 (провадження № 61-11606св18).

Апеляційний суд не врахував, що наявні підстави для визнання недійсним договору-купівлі продажу майна, укладеного на прилюдних торгах, у зв`язку з тим, що такі торги були проведені на підставі виконавчого напису, який був визнаний у судовому порядку таким, що не підлягає виконанню, тому дійшов необгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення апеляційного суду у частині позовних вимог про визнання недійсним договору-купівлі-продажу, ухвалення у цій частині нового рішення про задоволення вказаних позовних вимог.

Відповідно до частин першої та другої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Отже, підставою виникнення права власності на житловий будинок є договір купівлі-продажу, а не свідоцтво про право власності, а тому визнання його недійсним не є необхідним для вирішення питання про належність права власності на житловий будинок, у зв`язку з чим рішення судів першої та апеляційної інстанцій у частині вирішення позовної вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право власності підлягають залишенню без змін.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 674/31/15-ц (провадження № 14-288цс18) зробила висновок, що слід розмежовувати випадки застосування двосторонньої реституції як наслідку недійсності правочину та витребування майна від добросовісного набувача як способу захисту прав власника, порушених незаконним відчуженням цього майна. Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним.

Позивач у даній справі не обрав жодного конкретного способу захисту порушеного права в частині застосування наслідків недійсності оскаржуваного ним договору, а позовні вимоги про витребування майна та похідна від неї про виселення є неналежним способом захисту позивача, тому рішення судів першої та апеляційної інстанцій у частині вирішення цих позовних вимог підлягають залишенню без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 21 грудня 2017 року у частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , міжнародного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання недійсним договору купівлі-продажу майна, укладеного на прилюдних торгах, скасувати, ухвалити у цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , міжнародного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова головного територіального управління юстиції у Харківській області задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу майна, укладений на прилюдних торгах, проведених 22 лютого 2012 року на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О. О. та зареєстрованого під № 803 від 17 червня 2010 року щодо реалізації житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого на праві власності за ОСОБА_1 .

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2017 року та постанову апеляційного суду Харківської області від 21 грудня 2017 року у частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , міжнародного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах міста Харкова головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання недійсним свідоцтва про право власності, витребування житлового будинку з чужого володіння, виселення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук