Справа №731/21/20
Провадження №2/731/36/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

30 березня 2020 року смт Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Савенка А.І.,

за участю секретаря Трохименко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

21 січня 2020 року позивач звернувся до Варвинського районного суду Чернігівської області з зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що за рішенням Варвинського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2019 року з ОСОБА_2 на її користь стягуються аліменти на утримання двох їхніх дітей. Виконавчий лист за цим судовим рішенням знаходиться на виконанні у Варвинському районному відділі державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Боржник ухиляється від виконання судового рішення, систематично не сплачує аліменти у повному обсязі, внаслідок чого має заборгованість на загальну суму 16 569,00 грн. Причин затримки виплати аліментів ОСОБА_2 не наводить, а тому заборгованість виникла з його вини. При цьому сума пені за період з 01 серпня 2019 року до 21 січня 2020 року, з урахуванням положень ст. 196 СК України, за її підрахунками становить 12 921,57 грн.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 13 лютого 2020 року просить стягнути з ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 серпня 2019 року до 25 лютого 2020 року у сумі 15 795,03 грн.

Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 29 січня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження на 25 лютого 2020 року. У зв`язку з поданням позивачем заяви про збільшення позовних вимог підготовче судове засідання відкладено на 17 березня 2020 року

Ухвалою від 17 березня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30 березня 2020 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Відзиву на позовну заяву та заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що від шлюбу у позивачки та відповідача народилося двоє дітей дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10, 11).

Відповідно до рішення Варвинського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2019 року у цивільній справі №731/282/19 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 04 червня 2019 року до досягнення дітьми повноліття (а.с. 13-17).

Згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до положень ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем щомісячно.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого державним виконавцем Гончаровою Н.Г., вбачається, що боржник ОСОБА_2 сплачує аліменти нерегулярно та в незначному розмірі, внаслідок чого станом на 03 лютого 2020 року заборгованість по аліментах становить 19 569 грн (а.с. 39).

Отже, відповідач ОСОБА_2 свої аліментні зобов`язання в повному обсязі не виконує, заборгованість по аліментах постійно збільшується.

Положеннями статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно з п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Окремо суд вказує, що в даному випадку слід керуватись презумпцією вини платника аліментів, оскільки відповідно до ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Крім того, суд звертає увагу й на те, що за загальним правилом умовою застосування юридичної відповідальності є винна протиправна поведінка особи. Стягнення неустойки можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти, зокрема, у зв`язку з її ухиленням від сплати аліментів. В СК України не визначено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, в даному випадку слід звернутися до норм цивільного законодавства, які визначають підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за його порушення, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Статтею 81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач ОСОБА_2 не надав суду доказів поважності причин несвоєчасної сплати аліментів, а тому з нього підлягає стягненню неустойка за їх прострочення.

У постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року № 759/9457/15-ц викладено обов`язковий для всіх судів України правовий висновок: «Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення».

При цьому відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 3 квітня 2019 року № 333/6020/16, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Згідно з розрахунком неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 серпня 2019 року до 25 лютого 2020 року, здійсненим позивачкою, з урахуванням встановленого статтею 196 СК України обмеження, до стягнення підлягає 15 795,03 грн неустойки (а.с. 41).

Оскільки розрахунок проведено правильно, то позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі у сумі 15 795,03 грн (3000 + 3000 + 3000 + 3000 + 1365,03 + 1680 + 750).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача також необхідно стягнути судовий збір, оскільки позивачка при зверненні до суду була звільнена від його сплати.

На підставі наведеного, керуючись ст. 196 СК України, ст. ст. 141, 263, 265, 273, 280-284, 354, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) 15 АДРЕСА_2 (п`ятнадцять тисяч сімсот дев`яносто п`ять) гривень 03 копійки пені за прострочення сплати аліментів по платежах за липень 2019 року - січень 2020 року за період з 01 серпня 2019 року до 25 лютого 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Варвинський районний суд Чернігівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.І. Савенко