Єдиний унікальний номер: 223/1159/19
Провадження номер: 2/223/80/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 р. м. Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі: головуючого - судді Дочинець С.І., при секретарі Лифенко Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вугледарського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» про стягнення моральної шкоди у зв`язку з виробничою травмою та професійним захворюванням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» про стягнення моральної шкоди у зв`язку з пошкодження здоров`я.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що він працював на підземних на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» з 15 січня 1986 року і по 21 лютого 2013 року за різним фахом з повним робочим днем у підземних виробках. На позивача постійно впливали важкі гірничо-геологічні умови, фізичне перевантаження та шкідливі професійні фактори. При виконанні виробничого завдання 22 січня 1994 року о 18 годині 45 хвилин рука ОСОБА_1 була травмована і відірвано п`ятий палець, що було зафіксовано актом форми Н-1. Позивачу 06.04.1994 року вперше було встановлено стійку втрату професійної працездатності на 15 % в зв`язку з отриманою травмою. Починаючи з березня 2001 року стан здоров`я ОСОБА_1 значно погіршився у зв`язку з чим останній був змушений отримувати амбулаторне та стаціонарне лікування, а на початку 2013 року стан його здоров`я значно погіршився і позивач звільнився з підприємства за станом здоров`я. З 15 травня 2013 року по 29 травня 2013 року ОСОБА_1 був змушений пройти курс лікування у Комунальній лікувально-профілактичній установі «Обласна клінічна лікарня професійних захворювань, де позивачу було встановлено вперш професійне захворювання хронічна вертоброгенна попереково-крижова радикулопатія з помірними м`язево-тонічним, лівобічним корінцевим синдромом.

Відповідно до медичного висновку захворювання ОСОБА_1 вперше визнано професійним, а відповідно до довідки МСЕК від 20 червня 2013 року позивачу вперше встановлено стійку втрату професійної працездатності внаслідок професійного захворювання на 50% та повторно 15% за травмою на виробництві 22 січня 1994 року, а за сукупністю 65 % та визначено третю групу інвалідності. Внаслідок втрати професійної працнездатності у позивача наявна моральна шкода, оскільки останній відчуває фізичний біль та душевні страждання, переживання викликані наслідками професійного захворювання. ОСОБА_1 втратив професійну працездатність на 65%, ставши інвалідом третьої групи, а отже більше ніж на половину втратив можливість реалізувати свої можливості, постійно змушений приймати лікарські препарати, стан його здоровя став незадовільним. У зв`язку з захворюванням ОСОБА_1 змушений пристосовуватись до атмосферних перепадів, що скорочує діапазон його життєвих можливостей. Зазначені обставини обумовлюють необхідність пристосовуватись та організовувати повсякденне життя позивача по-новому. Тому, позивач просить стягнути з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» на його користь 19500,00 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди від спричиненого йому трудового каліцтва та професійного захворювання.

Позивач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку СМС-повідомлення щодо документу «Судова повістка про виклик до суду» (а.с. 35).

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час рогляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Від Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач зазначає, що у довідці МСЕК втрата професійної діяльності позивачу встановлена строком на один рік, тобто по 20.06.2014 року. З огляду на це, можна стверджувати, що позивач на час подання позову вже реабілітувався, доказів звернення до лікувальних закладів після 20.06.2014 року позивачем не надано, як і доказів про тривалість страждань позивача по теперішній час. Відповідно до узагальненого аналізу судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди роботодавцем завданої робітнику у зв`язку з ушкодженням здоров`я під час виконання трудових обов`язків розмір моральної шкоди визначається відповідно до відсотків втрати працездатності, так сума стягнення за кожні 10% втрати працездатності складає по 3000,00 гривень. А тому, Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» позовні вимоги позивача у розмірі 19500,00 гривень не визнає. Не заперечували проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Від відповідача не надходило клопотань про розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, дослідивши які вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 15 січня 1986 року по 21 лютого 2013 року працював на Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», та був звільнений внаслідок невідповідності стану здоровя виконуваній роботі на підставі статті 40 п. 2 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 25 серпня 1975 року (а.с. 12-13).

Відповідно до Акту про нещасний випадок на виробництві №48, ОСОБА_1 внаслідок нещасного випадку, який стався з останнім 22 січня 1994 року о 18 годині 45 хвилин на Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», останньому ампутувало пятий палець (а.с. 18).

Згідно виписки із акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 06 квітня 1994 року позивачу первинно було втановлено 15 % втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом 22 січня 1994 року (а.с. 17).

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 07 червня 2013 року, професійне захворювання ОСОБА_1 : хронічна вертоброгенна попереково-крижова радикулопатія з помірним больовим, м`язово-тонічним, корінцевим синдромами, виникло внаслідок недосконалості технологічного процесу, незабезпеченості працівників протирадикулітними поясами (а.с. 20).

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 10 ААА №234203 від 20.06.2013 року та довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ №437200 від 20.06.2013 року позивачу встановлено третю групу інвалідності строком до 01 червня 2014 року та встановлено за сукупністю 65 % втрати професійної працездатності строком з 19.06.2013 року до 01.07.2014 року, що складається з: первинно 50 % втрати професійної працездатності за професійним захворюванням; повторно 15% втрати професійної працездатності за виробничою травмою від 22 січня 1994 року. Дата переогляду визначена 20.06.2014 року (а.с. 10-11).

Відповідно до історії хвороби ОСОБА_1 №3652/602, виписки з амбулаторної карти ОСОБА_2 , доповнення до виписки з амбулаторної карти ОСОБА_1 , повідомлення про професійне захворювання №1029/935 від 24.05.2013 року, ОСОБА_1 встановлено діагноз: хронічна вертоброгенна попереково-крижова радикулопатія з помірним больовим, м`язово-тонічним, корінцевим синдромами (а.с. 6, 7-9, 14, 15, 16).

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням здоров`я.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі №521/6687/17.

В судовому засіданні встановлено, що внаслідок нещасного випадку пов`язаного з виробництвом, а також недосконалості умов праці на виробництві, пошкоджено здоров`я позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров`я, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП.

Також, встановлено, що відповідач не заперечує проти того, що позивач отримав втрату професійної працездатності підчас роботи на Державному підприємстві «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1».

При цьому, суд критично ставиться до посилання відповідача на те, що позивач на час подання позову вже реабілітувався так-як у довідці МСЕК втрата професійної діяльності останньому встановлена строком до 20.06.2014 року, оскільки встановлення дати переогляду медико-соціальною експертною комісією не може свідчити про відновлення професійної працездатності позивача, тим більше враховуючи, що внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_1 було ампутовано палець, а професійне захворювання останнього визнано хронічним, зазначене зумовлює неможливість відновлення здоров`я позивача та повного усунення наслідків негативного впливу умов виробництва на здоров`я останнього.

Більш того, позивач ОСОБА_1 був звільнений з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» 21 лютого 2013 року саме внаслідок невідповідності стану здоров`я, що перешкоджає продовженню виконуваній роботі на підставі 2 ст. 40 КЗпП України, отже внаслідок стану здоров`я позивач вже позбавлений можливості працювати за своєю здобутою спеціальністю, або виконувати іншу роботу, пов`язану з фізичним навантаженням.

Вирішуючи питання щодо суми відшкодування матеріальної шкоди суд, враховує вимоги розумності та справедливості, постійний характер негативних наслідків.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач в обґрунтуванні свого позову зазначає, що моральна шкода обумовлена погіршенням життєвих умов, хвороба порушує нормальні життєві зв`язки, життєдіяльність позивача обмежена, у останнього змінився звичайний спосіб життя, однак ОСОБА_1 не конкретизує в чому саме виразились погіршення його життєвих умов, способу життя та порушення життєвих зв`язків.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» на користь позивача ОСОБА_1 в порядку відшкодування моральної шкоди 19500,00 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот) гривень, що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням.

Згідно зі ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави.

Оскільки, відповідно до вимог статті 279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, тому, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України, ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 12, 13, 76, 77, 141, 247, 258, 263-265, 279 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» про стягнення моральної шкоди у зв`язку з виробничою травмою та професійним захворюванням, задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Мохове Кромського району Орловської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , одноразово, 19500 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок моральної шкоди.

Стягнути з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Вугледарський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області Дочинець С.І.