25.03.20
Провадження 4-с/235/9/20
Справа 235/4331/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Філь О.Є.

за участю секретаря судового засідання Григор`євої С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Василенко Анатолій Іванович, на дії державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), заінтересована особа боржник ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Василенко Анатолій Іванович, 24 січня 2020 року (згідно штампу на поштовому конверті) звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), заінтересована особа боржник ОСОБА_2 .

В обґрунтуванні скарги зазначив, що 25 жовтня 2016 року рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в розмірі 246746,20 грн. та судовий збір 2467,47 грн.

На підставі зазначеного рішення 28 вересня 2017 року був отриманий виконавчий лист, який був пред`явлений до Покровського ВДВС ГТУЮ в Донецькій області.

25 жовтня 2019 року старший державний виконавець зазначеного відділу державної виконавчої служби Пахомова А.М. винесла постанову про повернення стягувачу виконавчого листа без виконання на тій підставі, що згідно відповіді ДФС України та Пенсійного фонду України про джерела отримання доходів боржників фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум отриманого з них податку в ДРФО інформація відносно боржника відсутня. Згідно відповіді УПФУ України боржник пенсію не отримує. Заходи щодо розшуку майна боржника виявилися безрезультатними.

Заявник просить визнати дії старшого державного виконавця Покровського міськрайонного відділу ДВС Пахомової А.М., які виявилися у винесенні постанови про повернення виконавчого листа без виконання, неправомірними та зобов`язати скасувати вказану постанову та прийняти його до виконання, чим виконати рішення суду.

Скаргу обгрунтовує тим, що державний виконавець посилається тільки на відповіді Пенсійного фонду та ДРФО, але у відповіді начальника Покровського міськрайонного відділу ДВС Кудринського М.С. від 02.09.2019 року вказано, що боржник має земельну ділянку площею 5,072 га для ведення сільськогосподарського виробництва, яка належить боржнику на праві приватної власності та може бути продана на виконання рішення суду. Але вказана земельна ділянка на торги не виставлялася, хоча боржником здається в оренду.

Крім того, боржник має на праві власності житло або частку житла у квартирі, яка також не розглядалась державним виконавцем.

В судове засідання заявник стягувач ОСОБА_1 , представник заявника ОСОБА_3 не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 89).

Державний виконавець Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду скарги повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на скаргу, в якому просив відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 (а.с. 57,60,64-87).

Боржник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно, про час і місце розгляду скарги повідомлений належним чином (а.с. 58-59, 61-62).

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню за наступних підстав:

Судом встановлено, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2016 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в розмірі 246746,20 грн. та судовий збір 2467,47 грн.

На підставі зазначеного рішення 28 вересня 2017 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області був виданий виконавчий лист, який був пред`явлений до виконання до Покровського ДВС ГТУЮ в Донецькій області (а.с. 5).

09.10.2017 року старшим державним виконавцем Покровського ДВС ГТУЮ в Донецькій області Пахомовою А.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 67).

25 жовтня 2019 року старший державний виконавець Пахомова А.М. винесла постанову про повернення стягувачу виконавчого листа без виконання на тій підставі, що згідно відповіді ДФС України та Пенсійного фонду України про джерела отримання доходів боржників фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум отриманого з них податку в ДРФО інформація відносно боржника відсутня. Згідно відповіді УПФУ України боржник пенсію не отримує. Заходи щодо розшуку майна боржника виявилися безрезультатними (а.с. 79).

Суд вважає, що дії державного виконавця Покровського відділу ДВС при винесенні постанови від 25 жовтня 2019 року про повернення стягувачу виконавчого листа без виконання є неправомірними, а постанова від 25 жовтня 2019 року про повернення стягувачу виконавчого листа без виконання підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 124 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Відсутність гарантії виконання судового рішення в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачені гарантії надані сторонам справедливий, відкритий і швидкий розгляд.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на час здійснення виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Виконуючи рішення суду виконавець не повністю використав свої повноваження, передбачені ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» та не вжив вичерпних заходів щодо розшуку майна, які б носили ефективний характер, зокрема: не здійснив

огляд житлового та інших приміщень з метою виявлення майна, його опису, вилучення та подальшої реалізації з метою захисту інтересів стягувача; не залучав стягувача до проведення виконавчих дій; не скористався правом одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідних для проведення виконавчих дій пояснень, довідок та іншої інформації, в тому числі і конфіденційної.

Суд вважає, що державним виконавцем при здійсненні виконавчого провадження № 54853216 були порушені вимоги Закону України «Про виконавче провадження»; у державного виконавця були відсутні підстави для винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державному виконавцю надані широкі права та повноваження у процесі здійснення виконавчого провадження.

Суд вважає, що державний виконавець не в повному обсязі виконав роботу щодо виконання посадових прав та обов`язків, передбачених ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в постанові про повернення виконавчого документа стягувачу зазначено лише про те, що згідно відповіді ДФС України та Пенсійного фонду України про джерела отримання доходів боржників фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум отриманого з них податку в ДРФО інформація відносно боржника відсутня. Згідно відповіді УПФУ України боржник пенсію не отримує. Заходи щодо розшуку майна боржника виявилися безрезультатними (а.с. 79)..

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

При цьому, державним виконавцем не надано суду доказів, щодо вживання всіх необхідних дій для здійснення примусового виконання рішення суду, для встановлення можливості стягнення суми боргу за рахунок майна боржника чи коштів, на які можливо звернути стягнення.

Зокрема, державним виконавцем не перевірено наявність чи відсутність майна боржника, на яке можна звернути стягнення, за місцем його реєстрації та фактичного проживиання: АДРЕСА_1 . Зазначена обставина підтверджується актом державного виконавця від 13.06.2018 року, відповідно до якого при виході державного виконавця за адресою боржника двері ніхто не відчинив, був залишений виклик на 14.06.2018 (а.с. 73).

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Складовою справедливого судового розгляду згідно даної Конвенції та практики Європейського суду з прав людини є своєчасне та повне виконання судових рішень, з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Виходячи зі змісту статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнили вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи вищенаведене, скарга підлягає задоволенню частково, в частині визнання протиправною та скасування постанови від25.10.2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу, винесену державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Пахомовою Аліною Миколаївною у виконавчому провадженні № 54853216.

Відповідно до вимог а. а ч. 1 ст. 449 ЦПК України скарга подається до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналая або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

В зазначеному випадку, суд вважає, що заявником не пропущений строк для звернення до суду із скаргою на рішення державного виконавця, оскільки як вбачається з матеріалів справи оскаржувана постанова державного виконавця ними була отримана заявником 16.01.2020 року (а.с. 3), а до суду зі скаргою заявник звернувся 24.01.2020 року згідно штампу на поштовому конверті (а.с. 10), тобто через вісім днів з моменту отримання оскаржуваної постанови.

Що стосується вимоги заявника про зобов`язання державного виконавця скасувати вказану постанову та прийняти виконавчий документ до виконання, чим виконати рішення суду, то суд вважає, що у цій частині скарги необхідно відмовити.

Зокрема, згідно з ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Як роз`яснено Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби (п.18).

Отже, заявлена вимога про зобов`язання відновити виконавче провадження задоволенню не підлягає, а щодо вимоги про зобов`язання державного виконавця скасувати вказану постанову, то суд відповідно до вимог ст. 451 ЦПК України вважає за необхідне усунути допущені порушення шляхом скасування постанови державного виконавця судом.

Таким чином, суд, розглядаючи в межах заявлених у скарзі вимог, дійшов висновку про поновлення порушених прав заявника шляхом визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Пахомової Аліни Миколаївни при винесенні постанови при винесенні постанови від 25 жовтня 2019 року про повернення стягувачу виконавчого листа без виконання у виконавчому провадженні № 54853216 та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 25 жовтня 2019 року у виконавчому провадженні № 54853216, винесену старшим державним виконавцем Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Пахомовою Аліною Миколаївною.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 258, 260, 447, 449-451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Василенко

Анатолій Іванович, на дії державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), заінтересована особа боржник ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця державного виконавця Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Пахомової Аліни Миколаївни при винесенні постанови від 25 жовтня 2019 року про повернення стягувачу виконавчого листа без виконання у виконавчому провадженні № 54853216.

Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 25 жовтня 2019 року у виконавчому провадженні № 54853216, винесену старшим державним виконавцем Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Пахомовою Аліною Миколаївною.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала постановлена в нарадчій кімнаті. Повний текст ухвали складено 25 березня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду, з врахуванням вимог п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України. Апеляційні скарги можуть бути подані протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя