Ухвала

26 березня 2020 року

м. Київ

справа № 308/9575/18

провадження № 61-5102ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Воробйової І. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 травня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей Ужгородської міської ради про усунення перешкод у здійсненні прав щодо виховання онука,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 травня 2019 року позов ОСОБА_2 , задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 зі своїм онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлено такі способи участі ОСОБА_2 у вихованні свого онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

систематичні побачення з онуком, в присутності батька або за його згоди без його присутності, з обов`язковою згодою дитини, кожної першої та третьої суботи місяця з 10.00 год. до 18.00 год., спільний відпочинок ОСОБА_2 зі своїм онуком, в присутності батька або за його згоди без його присутності, з обов`язковою згодою дитини, під час літніх, осінніх, зимових та весняних канікул. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 травня 2019 року в частині визначення способу участі ОСОБА_2 , у вихованні свого онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо спільного відпочинку змінено.

Встановлено спосіб участі ОСОБА_2 , у вихованні свого онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо спільного відпочинку: спільний відпочинок з онуком влітку 7 (сім) днів та спільний відпочинок з онуком під час осінніх, зимніх та весняних канікул по 3 (три) дні безперервно за згодою дитини, у відсутності батька дитини ОСОБА_1 . В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

13 березня 2020 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 , подано касаційну скаргу (надійшла 18 березня 2020 року), в якій, заявник просить скасувати рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 травня 2019 року в частині зобов`язання ОСОБА_1 , не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 зі своїм онуком ОСОБА_4 , та змінити постанову Закарпатського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року в частині «у відсутності батька дитини ОСОБА_1 на в присутності батька дитини ОСОБА_1 , або за його згоди без його присутності.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга ОСОБА_1 , не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 травня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Воробйова