Справа № 754/2784/19
У Х В А Л А

Іменем України

11 березня 2020 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Клочко І.В.

за участю

секретаря судового засідання Шевчук М.В.

представника заявника ОСОБА_1 - Тимошенка В.А.

перекладача Москаленко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Журавльової Єлизавети Вікторівни щодо винесення постанов, -

В С Т А Н О В И В :

21 лютого 2019 року заявник звернувся до Деснянського районного суду м. Києва зі скаргою на дії державного виконавця Солом?янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Журавльової Єлизавети Вікторівни щодо винесення постано, посилаючись на неправомірність постанов про накладення штрафу від 18.09.2018 р., про арешт коштів боржника від 05.05.2018 р., про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 15.05.2018 р., про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 15.05.2018 р., про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 15.05.2018 р., про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 29.01.2019 р. по виконавчому провадженню № 29263794.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29.03.2019 р. скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Журавльової Єлизавети Вікторівни щодо винесення постанов в частині оскарження постанов про арешт коштів боржника від 05 травня 2018р., про накладення штрафу від 18 вересня 2018р., про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 15 травня 2018р., про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 15 травня 2018р., про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 15 травня 2018 року - залишено без розгляду. Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Журавльової Є.В. щодо винесення постанов в частині оскарження постанови про встановлення обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 29.01.2019р. задоволено. Визнано дії державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Журавльової Є.В. в частині винесення постанови про встановлення обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 29.01.2019 р. у виконавчому провадженні № 29263794 - неправомірними.

Скасовано постанову державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Журавльової Є.В. про встановлення обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 29.01.2019 р. у виконавчому провадженні № 29263794.

Не погодившись з ухвалою суду в частині залишення без розгляду скарги на постанову про накладення на боржника штрафу від 18.09.2018 р., представник ОСОБА_1 адвокат Тимошенко В.А. оскаржив в апеляційному порядку.

Постановою Київського апеляційного суду від 03.10.2019 р. апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 29.03.2019 р. скасовано в частині залишеня без розгляду скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Журавльової Є.В. про накладення штрафу від 18.09.2018 р. справу у вказаній частині направлений до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В судовому засіданні заявник підтримав скаргу за викладеним в ній обставинами та просив про її задоволення.

Державний виконавець Журавльова Є.В. в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила.

При вирішенні питання щодо розгляду скарги, суд керується ч.2 ст. 450 ЦПК України, відповідно до норм якої неявка належним чином повідомлених осіб про час, дату і місце розгляду скарги не перешкоджають її розгляду. Крім того, державним виконавцем висловлена її позиція щодо необґрунтованості скарги у відзиві.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07.10.2010 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів, але не менше за неоподаткований мінімум доходів громадян, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 09.04.2010 р.

На виконанні в Солом`янському районному відділі ДВС м. Київ, Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження АС № 29263794 з примусового виконання виконавчого листа № 2 - 3005 від 03.11.2010 р., виданого Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів.

Зазначене виконавче провадження було прийнято при передачі за належністю за місцем проживання боржника згідно постанови про прийняття виконавчого провадження від 23.04.2018 р. ВП № 29263794 державним виконавцем Журавльовою Є.В.

Постановою державного виконавця від 18.09.2018 р. у виконавчому провадженні № 29263794 встановлено, що зазначене виконавче провадження було відкрито 18.10.2011 р.. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів. З дня пред`явлення до примусового виконання за боржником станом на 01.09.2018 р. згідно з розрахунком заборгованості від 18.09.2018 р, утворилась заборгованість на суму 41 355,04 грн., що становить перевищення сукупності відповідних платежів за три роки.

Враховуючи викладене та на підставі ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець постановив за фактом наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, накласти на боржника штраф у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, що становить 20 677,52 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЗУ Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 (десяти) робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Ст. 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Копії матеріалів виконавчого провадження, що надані до матеріалів справи, не містять будь яких доказів, які б підтверджували факт направлення боржнику ОСОБА_1 копії постанови про накладення штрафу від 18.09.2018 р. або ознайомлення його з вказаною постановою в іншій спосіб.

Звертаючись зі скаргою на дії державного виконавця щодо винесення постанови про накладення штрафу від 18.09.2018 р., боржник та його представник Тимошенко В.А. зазначили, що про оскаржувану постанову їм стало відомо 15.02.2019 р. під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження у відділі державної виконавчої служби, тому вважали, що десятиденний строк, встановлений ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» не пропущений.

Відповідно до вимог ст. 58 Конституції України, Закони та інші нормативно- правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, до якого, згідно з практикою Суду, відносяться й грошовій кошти.

У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обовязків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду.

У свою чергу національне законодавство України встановлює наступне.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 № 2475-УІІІ, який набрав чинності 28.08.2018, ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено частиною чотирнадцятою, на підставі якої на мене накладено штраф.

В даному випадку Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» встановлено додаткову юридичну відповідальність за несплату аліментів, яка може бути застосована лише до порушень, які мали місце після набрання чинності цим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 449 Цивільного процесуального кодексу України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», судам необхідно враховувати, що в тому разі, коли законом встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду, їх перебіг має визначатися з: цими нормами, а не за загальними правилами ЦПК.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 451 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, проаналізувавши все вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що доводи заявника є переконливими та такими, що ґрунтуються на законі, державним виконавцем не спростовані. Скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню в частині скасування постанови про накладення штрафу від 18.09.2018 р.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 19, ст. 55 Конституції України, ст. 19, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Журавльової Єлизавети Вікторівни щодо винесення постанов - задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Журавльової Єлизавети Вікторівни в частині винесення постанови про накладення штрафу від 18.09.2018р. у виконавчому провадженні №29263794 - неправомірними.

Скасувати постанову державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Журавльової Єлизавети Вікторівни про накладення штрафу від 18.09.2019р. у виконавчому провадженні №29263794.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної копії ухвали суду.

Суддя