26.03.2020 Єдиний унікальний № 371/277/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 року м. Миронівка

ЄУН 371/277/20

Провадження № 2-з/371/4/20

Суддя Миронівського районного суду Київської області Капшук Л.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Миронівська районна державна нотаріальна контора, про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного майна подружжя, визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В :

Представник заявника подала заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкти нерухомого майна житловий будинок під номером АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1249 га, кадастровий номер :01:201:0044, розташовану в селі Владиславка Миронівського району Київської області, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Заяву обґрунтувала тими обставинами, що позивач ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 28 вересня 2010 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 24 січня 2020 року у справі ЄУН 371/1210/19 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Оскільки після розірвання шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не дійшли добровільної згоди щодо розподілу майна, набутого в шлюбі, ОСОБА_1 вирішила розподілити майно в судовому порядку.

За час спільного проживання з ОСОБА_2 ними як подружжям було набуто у спільну сумісну власність житловий будинок під номером АДРЕСА_1 та земельну ділянку з кадастровим номером :01:201:0044, площею 0,1249 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Вказані будинок та земельна ділянка належать ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку від 13 лютого 2015 року та договору купівлі продажу земельної ділянки від 13 лютого 2015 року, посвідчених приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Київської області Шепітко В.В., реєстрові номера відповідно № 421 та № 423.

Звернувшись за правничою допомогою в процесі встановлення обсягу майна, що було набуто в шлюбі, було отримано Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна житлового будинку та земельної ділянки, з яких стало відомо, що право власності на житловий будинок та земельну ділянку під ним, які були придбані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в шлюбі, зареєстровано на іншу особу.

Зокрема, згідно даних з реєстру державним нотаріусом Миронівської районної державної нотаріальної контори Вашекою С.В. 21 лютого 2020 року о 18:10:31 год. на підставі свідоцтва про право власності серії 1-276, виданого 21 лютого 2020 року цим же нотаріусом, було зареєстровано право приватної власності на вказаний житловий будинок в розмірі однієї цілої частки та на земельну ділянку під ним в розмірі однієї цілої частки за ОСОБА_3 .

За яких обставин вказані житловий будинок та земельна ділянка перейшли у власність до відповідача ОСОБА_3 невідомо.

У вказаному житловому будинку, окрім ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстровані двоє їх малолітніх дітей. Вказане підтверджується довідкою Владиславського старостинського округу № 3 Миронівської міської ради № 194 від 17 березня 2020 року.

Дати згоду батькам неповнолітньої дитини на вчинення вищезазначених правочинів мають право тільки органи опіки та піклування. Такий дозвіл надається після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло.

ОСОБА_1 , як законний представник малолітніх дітей, на розгляд питання про відчуження житлового будинку, в якому зареєстровані діти, не викликалася, згоди на відчуження житлового будинку та земельної ділянки не надавала. На даний час вказаний житловий будинок є єдиним житлом, яке є у ОСОБА_1 та її малолітніх дітей.

ОСОБА_1 має намір звернутись до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Миронівська районна державнанотаріальна контора, з орієнтовним предметом позову про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного майна подружжя, визнання недійсним договору відчуження житлового будинку та земельної ділянки, визнання недійсним свідоцтв про право власності, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Житловий будинок та земельна ділянка вже перебувають у власності іншої особи, яка може відчужити їх у будь-який момент, що відповідно може утруднити подальше виконання рішення суду, позбавити ОСОБА_1 та двох малолітніх дітей єдиного житла.

Метою вжиття заходів забезпечення позову у виді арешту майна, є охорона матеріально-правових інтересів позивача та її малолітніх дітей від можливих недобросовісних дій з боку відповідача.

Частиною 1 статті 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно правил частин 5 та 6 вказаної статті залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з таких підстав.

За правилами статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно із частиною 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на ту особу, яка заявляє відповідне клопотання. Отже, за загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Встановлено, що наявні підстави для вжиття заходів забезпечення позову у виді арешту нерухомого майна.

Між сторонами дійсно виник спір з приводу об`єктів нерухомості, якими є житловий будинок під номером АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,1249 га, з кадастровим номером :01:201:0044, розташована в селі Владиславка Миронівського району Київської області, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва, серія та номер 1-276, виданого 21 лютого 2020 року Миронівською районною державною нотаріальною конторою Київської області.

Звертаючись із заявою, заявник вказала причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, зазначила обставини, які вказують на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити поновлення оспорюваних прав позивача та малолітніх дітей сторін. За наявності ризику відчуження житлового будинку та земельної ділянки, які є предметом спору, виникають потенційні труднощі у подальшому щодо повернення майна, що є спільною сумісною власністю.

Наявне достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів забезпечення позову істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона має намір звернутися до суду.

Невжиття заявленого заходу забезпечення позову може призвести до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за її позовом без нових звернень до суду.

Заява про забезпечення позову є обґрунтованою із зазначенням адекватного засобу забезпечення позову у виді арешту майна. Вказаний вид забезпечення позову, який просить застосувати заявник, відповідає вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Згідно правил частини 1 статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

За правилами частин 2 та 3 вказаної статті зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Підстави для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення відсутні.

За правилами статті 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Миронівська районна державна нотаріальна контори, про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного майна подружжя, визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно :

Житловий будинок під номером АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,1249 га, кадастровий номер :01:201:0044, розташовану в селі Владиславка Миронівського району Київської області, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, належні ОСОБА_3 на підставі свідоцтва, серія та номер 1-276, виданого 21 лютого 2020 року Миронівською районною державною нотаріальною конторою Київської області.

Роз`яснити представнику позивача положення статті 159 ЦПК України, за якими у випадку закриття провадження або залишення позовної заяви без розгляду з інших, ніж зазначені у частині першій статті 155 цього Кодексу підстав або у випадку ухвалення рішення суду щодо повної або часткової відмови у задоволенні позову відповідач або інша особа, чиї права або охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, має право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися.

Копію ухвали надіслати для відома ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Роз`яснити вказаним особам, що особи, винні в порушенні заходів забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХШ «Перехідні положення» ЦПК України в новій редакції до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Складення повного тексту ухвали відповідає даті її постановлення.

Суддя підпис Л.О. Капшук

Згідно з оригіналом

Суддя Л.О. Капшук