Справа № 310/4680/17
4-с/310/1/20
У Х В А Л А

Іменем України

27 березня 2020 року м. Бердянськ

Суддя Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Дністрян О.М., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на постанови старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції про накладення арешту на майно, -

В с т а н о в и в :

26.07.2017 року ОСОБА_2 звернулася до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області зі скаргою в порядку ст. 383 ЦПК України (в редакції, що діяла на час звернення) на постанови АМ № 621830 від 02.03.2009р. та № 266-14 від 04.08.2010р. старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції про накладення арешту на майно її батька ОСОБА_3 . Посилаючись на те, що її батько помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у передбачений законом строк вона звернулася з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, від якого вона дізналася, що на майно її батька постановою державного виконавця було накладено арешт. Цю ж інформацію їй підтвердили у ДВС та додатково повідомили її, що всі виконавчі провадження щодо її батька закриті у зв`язку зі смертю. В зв`язку з тим, що арешт не знятий, просила суд скасувати постанови старшого державного виконавця.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2017р. була передана для розгляду судді Крамаренко А.І.. Питання про відкриття провадження за скаргою не вирішувалося.

Згідно розпорядження керівника апарату Бердянського міськрайонного суду Запорізької області №183 від 25.03.2020 року та відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду (редакція від 15.09.2016р.), рішення зборів суддів від 16.03.2020 №5/2, призначено повторний автоматизований розподіл даної справи, оскільки ОСОБА_4 звільнено з посади судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області у зв`язку з поданням заяви про відставку, що виключає його подальшу участь у розгляді скарги.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.03.2020р., зазначену справу передано в провадження судді Дністрян О.М.

Враховуючи викладене, справу необхідно прийняти до свого провадження.

Крім того, дослідивши зазначену скаргу, приходжу до висновку, що відсутні підстави для відкриття провадження за скаргою.

Відповідно до ст.ст. 447, 448 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Саме таке ж право на звернення до суду зі скаргою на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця надавалось виключно сторонам виконавчого провадження і ст. 383 ЦПК України (в редакції, що діяла на час звернення зі скаргою).

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

Крім того, відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

За таких підстав, за вирішенням питання щодо зняття арешту з майна, накладеного державним виконавцем, ОСОБА_2 , яка не є стороною виконавчого провадження, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Враховуючи вищезазначене та те, що заявниця, яка не є стороною виконавчого провадження, не має права на звернення до суду саме зі скаргою на постанови державного виконавця про накладення арешту, тому відсутні підстави для відкриття провадження по справі за її скаргою.

На підставі викладеного, керуючись ст.186, 447, 448 ЦПК України, суддя

У х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанови старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції про накладення арешту на майно.

Роз`яснити заявниці, що за вирішенням питання щодо зняття арешту з майна, накладеного державним виконавцем, вона може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Бердянського

міськрайонного суду О.М. Дністрян