Дата документу 13.03.2020 Справа № 554/3730/19
Провадження № 2/554/641/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 березня 2020 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді - Троцької А.І.,

при секретарі - Зайцевій Я.А.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

25.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить припинити право власності ОСОБА_3 частки в спільній частковій власності на домоволодіння, що складає 3/10 частин по АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/10 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 , сплативши з депозитного рахунку суду грошову компенсацію за 3/10 частин домоволодіння на користь ОСОБА_3 в сумі 9708 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.07.2015р. він є власником 7/10 частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 . Власником інших 3/10 частин є відповідач по справі ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.02.2016р. У фактичному користуванні позивача знаходиться ізольована частина будинку А-1. Технічний стан його частини будинку знаходиться у незадовільному стані (знос 53%). Віз вертався до виконкому Шевченківської районної у м.Полтаві ради з приводу отримання паспорту забудовника для проведення реконструкції його частини будинку без згоди іншого співвласника ОСОБА_3 , на що отримав відмову. Звертався до ОСОБА_3 із проханням вирішити у встановленому законом порядку питання щодо припинення права власності на його 3/10 частин будинку, оскільки вона фактично знищена, що залишилось без відповіді. Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи №17 від 10.05.2017 року, фізичний знос частини будинку, що належить позивачу складає 51%, його експлуатація можлива лише при умові проведення ремонту. Фізичний знос частини будинку, що належить відповідачу складає 69%, приміщення не придатне для проживання. Здійснити розподіл будинку неможливо в наслідок ветхого технічного стану частини будинку в користуванні ОСОБА_3 . Фактично наявність зареєстрованого права власності на частину будинку відповідача, яка фактично знищена робить його заручником і унеможливлює вчинення будь - яких дій щодо розпорядження своїм майном, тому був змушений звернутись до суду.

Ухвалою від 21.05.2019 року у справі відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою від 01.11.2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач та його представник вважали за можливе провести заочний розгляд справи.

Відповідач ОСОБА_3 , який про час та дату судового засідання повідомлений належним чином за останнім відомим місцем проживання та шляхом поміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України,в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходили.

З письмової згоди позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до приписів ч.1ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності.

Відповідно до положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.07.2015р. ОСОБА_5 є власником 7/10 частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 ( а.с.8).

На підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.02.2016р. ОСОБА_3 належить 3/10 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , що вбачається з інформаційної довідки № 164274295 від 19.04.2019 року ( а.с.10).

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами першою - третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно із статтею 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що завдана внаслідок такого припинення шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-68цс12, від 24 лютого 2016 року № 6-2784цс15 і підстав для відступлення від цієї позиції колегія суддів не знаходить, така судова практика є незмінною.

Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі №908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності».

Так, звертаючись до суду з даним позовом про припинення права на частку у спільному майні, позивач посилається на те, що частка відповідача у майні, яка складає 3/10 частин, є незначною, річ (будинок) є неподільною та спільне користування цим майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, лише те, що частка відповідача є дійсно не значною.

За клопотанням позивача досліджений висновок судовової будівельно-технічної експертизи №4 (матеріали цивільної справи №554/7750/16-ц а.с.69-88), згідно якого розподілити житловий будинок літ.А-1 за адресою: АДРЕСА_1 - не представляється можливим внаслідок ветхого технічного стану частини указаного будинку, що знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_3 .

Тобто розподіл спірного будинку можливий за умови приведення частини будинку у відповідність технічним нормам.

Неможливість спільного володіння і користування будинком під час розгляду справи встановлено не було.

Крім того, за змістом статті 365 ЦК України неможливість спільного володіння і користування майном може мати місце лише у тому випадку, якщо річ є неподільною.

Наявність у співвласника іншого майна під час розгляду справи не встановлено, а тому припинення права власності на 3/10 частин у спільному майні завдасть істотної шкоди її інтересам, оскільки позбавлення особи частки у спільному майні, не може не завдати істотної шкоди, а отримання коштів за позбавлення права власності на частину житла особи не є співмірним.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи із встановлених обставин, беручи до уваги інтереси обох сторін щодо володіння та користування належними їм частками будинку, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем підстав, передбачених статтею 365 ЦК України для припинення права позивача на частку у спільному майні, а також, що таке втручання у її право власності на майно за встановлених обставин є виправданим (необхідним) відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81,259, 263-265, 268, 273, 280-289, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення та визнання права власності - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м.Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте Октябрським районним судом м.Полтави за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Представник позивача: Бибик Володимир Анатолійович, вул.Гоголя, 7, оф.101, м.Полтава.

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 23.03.2020 року.

Суддя Октябрського

районного суду м.Полтави Троцька А.І.