Справа №: 486/686/13-ц Провадження № 6/486/12/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - Волкової О.І.

при секретарі - Кучмар В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області подання про розшук боржника у цивільній справі №486/686/13-ц Горбань Артема Вікторовича Южноукраїнського міського віддіду державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса),-

В С Т А Н О В И В:

Начальник Южноукраїнського міського віддіду державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) звернулася до суду з поданням про розшук боржника за виконавчив листом у цивільній справі №486/686/13-ц про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія" Енергоатом" в особі ВП "Южно-Українська атомна електрична станція" стягнення боргу в сумі 12814, 40 грн.

Подання державний виконавець обгрунтовує тим, що 22.07.2016 року відкрито виконавче провадження. За цас виконання державним виконавцем з метою забезпечення виконання рішення суду внесено запис до Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру обтяжень рухомого майна. При перевірці майнового стану боржника встановлено, що рухомого майна, земельних ділянок та нерухомого майна на праві приватної власності у боржника не виявлело. Відповідно до відомомстей Державної податкової служби та Управління пенсійного фонду України боржник не працевлаштований та пенсії не отримує, а також відсутні розрахунки в банках та інших фінансових установах України. Згідно відповіді наданої ЦНАП м. Южноукраїнськ інформація щодо місця реєстрації боржника ОСОБА_1 - відсутня. Посилається на ст. 438 ЦПК України та та ст. 36 закону України "Про виконавче провадження" та просить оголосити розшук боржника.

В судове засідання сторони не з`явилися з огляду на мінімізаційні ризики розповсюдження короновірусу COVID-19 та ПКМ України №211 "Про запобігання поширенню та території України короновірусу COVID-19" карантину та режиму надзвичайної ситуації направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області із ОСОБА_1 на користь державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія" Енергоатом" в особі ВП "Южно-Українська атомна електрична станція" стягнено витрати на підготовку фахівця 17314 гривень.

Матеріали цивільної справи №486/686/13-ц містять інформацію що протягом виконання стягувач звертався до суду із скаргою на відділ ДВС.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 01.08.2014 року скаргу стягувача задоволено, постанову про повернення виконавчого листа скасовано ( а.с. 116 цивільної справи №486/686/13-ц).

З подання державного виконавця вбачається що відкрито виконавче провадження постановою від 22.07.2016 року. З ксерокопії виконавчого провадження ( яке залучено судом до матеріалів справи) вбачається, що стягувач цікавився станом виконання рішення суду у державного виконавця в листопаді 2016 року.

Судом встановлено, згідно з відповіді наданої ЦНАП м. Южноукраїнська, інформація що до боржника ОСОБА_1 відсутня. Крім того, державним виконевцем залучено до матеріалів справи акт державного виконавця від 02.12.2019 року та акт державного виконавця від 16.03.3020 року, які боло складено за участі представника стягувача ОСОБА_2 . Вище згадані акти державного виконавця не мість понятих, ( копії актів залучено до подання державного виконавця та міститься в ксерокопії виконавчого провадження, яке залучено до матеріалів цивільної справи №486/686/13-ц ).

За ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За п. 9 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що звернення державного виконавця до суду із поданням про розшук боржника повинно бути підтверджене відповідними документами, що підтверджують підстави та наявність невиконаного виконавчого провадження з вини боржника.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду з поданням про його розук Закону України «Про виконавче провадження.

Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти, як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Тому, суд прийшов до висновку, що державним виконавцем не вчинено достатньо виконавчих дій, та не надано суду докази на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження.

Доводи державного виконавця викладені в поданні є необґрунтованими, оскільки протягом тривалого часу, а саме 2016 року державні виконавці не вчиняли жодних дії щодо виконання рішення суду. В матеріалах виконавчого провадження відсутні виклики державного виконавця боржника до відділу ДВС на які він би не з`являвся. Не зрозумілим є тривале невиконання рішення суду, державний виконавець не повідомила про заходи, що вживалися нею з метою його виконання, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього рішенням суду.

Державний виконаець ВДВС двічі, 02 грудня 2019 року і 16 березня 2020 року, за участі представників стягувача складали акти про неможливість доступу до квартири, для забезпечення виконання рішення суду.

Отже, наявність в особи тривалий час невиконаних зобов`язань з 2013 року, покладених судовим рішенням недоводить факт ухилення особи від виконання рішення. Так як, пред`явлення виконавчого документу до виконання належить стягувачу.

Судом не встановлено обгрунтованих підстав для оголошення боржника в розшук, так як державним виконавцем недоведено його ухилення.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що копії постанов про відкриття виконавчого провадження надсилаються рекомендованим листом. Таким чином, Боржник повинен бути повідомлений про відкриття виконавчого провадження з метою реалізації своїх прав та зобов`язань у виконавчому провадженні, чого не вбачається з матеріалів справи.

Керуючись вимогами Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем надсилається подання в суд загальної юрисдикції про розшук боржника та долучаються копії матеріалів виконавчого провадження, а саме: копії постанови про відкриття виконавчого провадження та повідомлення про отримання поштового відправлення, або копія конверту з відміткою про не отримання зі вказаною причиною, акт про встановлення факту відсутності даних про місце знаходження боржника, дані про належне майно. Подання прошивається, нумерується та скріплюється печаткою.

За таких обставин, державний виконавець не вжив усіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішення суду та безпідставно звернувся до суду із поданням про оголошення розшуку боржника.

Суд звертає увагу на те, що відмова у задоволенні подання про оголошення у розшук боржника не перешкоджає його повторному зверненню до суду у випадку доведеності ним необхідності застосування судом такого заходу до боржника.

Керуючись ст. 438 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В поданні начальника Южноукраїнського міського віддіду державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Макухи Я.С. про розшук боржника ОСОБА_1 у цивільній справі №486/686/13-ц Южноукраїнського міського віддіду державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з моменту її проголошення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О.І. Волкова