Головуючий суду 1 інстанції - Акулов Є.М.
Доповідач -Дронська І.О.
Справа № 414/2234/17
Провадження № 22-ц/810/120/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Луганського апеляційного суду:

головуючого судді Дронської І. О.,

суддів Карташова О. Ю., Яреська А. В.,

за участю секретаря Пономарьової В.С.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи - державний виконавець Голубівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Удовенко Наталія Миколаївна, ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м.Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 20 січня 2020 року, постановлену у складі судді Акулова Є.М. 20.01.2020 року в м. Кремінна

за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Голубівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Удовенко Наталії Миколаївни

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на дії державного виконавця Голубівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Удовенко Н.М. в обґрунтування якої посилалась на те, що повідомленням від 03.12.2019 року № 1982/17.13-77, яке вона отримала поштою 10.12.2019 року, державний виконавець Голубівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Удовенко Н.М. повернула їй без виконання рішення Кремінського районного суду Луганської області від 30.11.2017 року, яким частково відновлено повністю втрачене судове провадження в цивільній справі №2-21/2011 про затвердження мирової угоди між нею та боржником, з тих підстав, що рішення не відповідає ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», саме рішення не підлягає примусовому виконанню, чим, як вважає скаржниця, порушено її права.

ОСОБА_1 просила визнати дії головного державного виконавця Голубівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Удовенко Н.М. щодо повернення їй рішення Кремінського районного суду Луганської області від 30.11.2017 року без прийняття до виконання, оскільки не відповідає ч. 1 та ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», протиправними.

Зобов`язати головного державного виконавця Голубівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Удовенко Н.М. винести постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення Кремінського районного суду Луганської області від 30.11.2017 року, яким частково відновлено втрачене судове провадження в цивільній справі №2-21/2011 в частині повного тексту ухвали Кіровського міського суду Луганської області від 11 лютого 2011 року по справі № 2-21/2011 про затвердження мирової угоди між нею та боржником.

Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 20 січня 2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Голубівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Удовенко Наталії Миколаївни відмовлено за необґрунтованістю.

Вирішено питання щодо судового збору.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що повернення виконавцем пред`явленого скаржником до виконання судового рішення Кремінського районного суду від 30.11.2017 року, яким частково відновлено втрачене судове провадження, а саме повний текст ухвали від 11.02.2011 року, постановленої Кіровським міським судом Луганської області, які не мають обов`язкових реквізитів виконавчого документа, є законним та обґрунтованим, вчиненим в межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом. Оскаржувані заявником дії державного виконавця вчинені останнім відповідно до закону, в межах його повноважень та в спосіб, передбачений Законом та Інструкцією, тому скарга не підлягає задоволенню

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням скаржницею ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, скаржниця просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про задоволення скарги, просила визнати дії головного державного виконавця Голубівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Удовенко Н.М. щодо повернення їй рішення Кремінського районного суду Луганської області від 30.11.2017 року без прийняття до виконання, оскільки не відповідає ч. 1 та ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», протиправними. Зобов`язати головного державного виконавця Голубівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Удовенко Н.М. винести постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення Кремінського районного суду Луганської області від 30.11.2017 року, яким частково відновлено втрачене судове провадження в цивільній справі №2-21/2011 в частині повного тексту ухвали Кіровського міського суду Луганської області від 11 лютого 2011 року по справі № 2-21/2011 про затвердження мирової угоди між нею та боржником.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не прийняв до уваги те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги положення ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», якими передбачено, що виконавець зобов`язаний вжити передбачені цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а тому, як вважає скаржниця, відсутність у виконавчому документі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем документів без прийняття до виконання.

Відзиву на апеляційну скаргу, у встановленому законом порядку, органом ДВС України, дії якого оскаржуються, державним виконавцем Голубівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Удовенко Н.М. до апеляційного суду не подано. З наданих письмових заперечень вбачається незгода з доводами апеляційної скаргу, яку останній просить залишити без задоволення.

Скаржниця, орган ДВС України, дії якого оскаржуються, та боржник ОСОБА_2 , яких було повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи на адресу апеляційного суду не надходило.

Від державного виконавця Голубівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Удовенко Н.М. на адресу апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, а.с. 135.

Щодо повідомлення боржниці ОСОБА_2 , місце реєстрації якої: АДРЕСА_1 , що знаходиться на тимчасово непідконтрольній території України, то у відповідності до вимог п. 11 ст. 128 ЦПК України судом розміщено оголошення про відкриття провадження та розгляд справи на офіційному веб-сайті судової влади України, а.а.с. 81, 103.

Наведене свідчить про вжиття судом всіх можливих заходів щодо належного повідомлення боржниці ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи апеляційним судом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Тому з урахуванням тривалості перебування в провадженні суду вказаної справи, з метою дотримання гарантованого ОСОБА_1 , як стороні цього провадження, права на розгляд її справи впродовж розумного строку, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.ч. 1- 4 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Зазначеним вимогам ухвала суду першої інстанції у достатній мірі не відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що скаржницею ОСОБА_1 для виконання до Голубівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області було скеровано рішення Кремінського районного суду Луганської області від 30.11.2017 року, яким частково відновлено повністю втрачене судове провадження в цивільній справі №2-21/2011 про затвердження мирової угоди між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із сумою боргу останньої 35175 грн, зі встановленням графіку платежів та остаточного строку виконання зобов`язання до квітня 2017 року.

Із рішення Кремінського районного суду Луганської області від 30.11.2017 року вбачається, що втрачене провадження відновлене частково, а саме в частині відтворення змісту ухвали про затвердження мирової угоди сторін від 11.02.2011 року, ухваленої Кіровським міським судом Луганської області.

В ухвалі Кіровського міського суду Луганської області від 11.02.2011 року, а саме її повному тексті, який відновив суд, не зазначено реквізити сторін стягувача та боржника, їх ідентифікаційних номерів, даних паспортів, дат народження, місць проживання, як обов`язкових реквізитів виконавчого документа, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, такі як його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника тощо.

Повідомленням від 03.12.2019 року № 1982/17.13-77, яке скаржниця отримала поштою 10.12.2019 року, головним державним виконавцем Голубівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Удовенко Н.М. повернуто без виконання рішення Кремінського районного суду Луганської області від 30.11.2017 року, яким частково відновлено повністю втрачене судове провадження в цивільній справі №2-21/2011 про затвердження мирової угоди.

Зазначені обставини повністю відповідають матеріалам справи.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції прийняв до уваги положення ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» щодо вимог до виконавчого документу та підстав повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, та дійшов висновку про те, що повернення виконавцем пред`явленого скаржником до виконання судового рішення Кремінського районного суду від 30.11.2017 року, яким частково відновлено втрачене судове провадження, а саме повний текст ухвали від 11.02.2011 року, постановленої Кіровським міським судом Луганської області, які не мають обов`язкових реквізитів виконавчого документа, є законним та обґрунтованим, вчиненим в межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом. Оскаржувані заявником дії державного виконавця вчинені останнім відповідно до закону, в межах його повноважень та в спосіб, передбачений Законом та Інструкцією, тому скарга не підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 , однак висновок суду про те, що вимоги скаржниці не підлягають задоволенню, оскільки повернення виконавцем пред`явленого скаржником до виконання судового рішення Кремінського районного суду від 30.11.2017 року, яким частково відновлено втрачене судове провадження, а саме повний текст ухвали від 11.02.2011 року, постановленої Кіровським міським судом Луганської області, які не мають обов`язкових реквізитів виконавчого документа, є законним та обґрунтованим, вчиненим в межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, як і скаржниця ОСОБА_1 належним чином не з`ясував підстави повернення головним державним виконавцем Голубівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Удовенко Н.М. без виконання рішення Кремінського районного суду Луганської області від 30.11.2017 року.

Як убачається з доводів скарги та апеляційної скарги, скаржниця ОСОБА_1 посилалась на те, що рішення Кремінського районного суду Луганської області від 30.11.2017 року головним державним виконавцем їй було повернуто без виконання, як зазначила головний державний виконавець, оскільки не відповідає ч. 1 та ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», а саме рішення не підлягає примусовому виконанню, що повністю відповідає повідомленню про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 03.12.2019 року, а.а.с. 43, 44.

Але, ОСОБА_1 не прийняла до уваги мотивацію такого рішення, викладену головним державним виконавцем Удовенко Н.М., відповідно до якої остання мотивує своє рішення тим, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Зазначене свідчить про те, що безпосередньо, без наявності виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, виконання такого рішення не має підстав.

Аналогічні положення містяться й у ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», яким визначено, які саме рішення, підлягають примусовому виконанню та види виконавчих документів.

1. Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

1-1) судові накази;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

3) виконавчих написів нотаріусів;

4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те що, примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчого листа.

Щодо посилання головного державного виконавця на ч. 2 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», за доводами апеляційної скарги, то колегія суддів приймає до уваги зазначений довід, але вважає таке посилання допущеною державним виконавцем опискою, яке не потягла за собою невідповідність висновків державного виконавця обставинам справи.

На підставі зазначеного колегія судів вважає, що висновок державного виконавця про те, що надане ОСОБА_1 на примусове виконання рішення Кремінського районного суду Луганської області від 30.11.2017 року не підлягає примусовому виконанню на підставі ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», є законним.

Як встановлено колегією суддів та вбачається з повідомлення від 03.12.2019 року № 1982/17.13-77 головного державного виконавця Голубівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Удовенко Н.М. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, до відділу виконавчої служби Комарчук С.В. звернулась з заявою щодо примусового виконання саме рішення Кремінського районного суду Луганської області від 30.11.2017 року, без надання виконавчого листа, виданого судом на підставі цього рішення, а.с. 43.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 30.11.2017 року було частково відновлено повністю втрачене судове провадження в цивільній справі №2-21/2011 про затвердження мирової угоди між ОСОБА_1 та боржником ОСОБА_2 .

Розділ Х Цивільного процесуального Кодексу України регулює положення про відновлення втраченого провадження.

За своєю правовою суттю відновлення втраченого судового провадження не вирішує питання щодо суб`єктивних матеріальних прав та обов`язків осіб, а є судовим захистом процесуальних прав, які пов`язані із втратою судового провадження, тому безпосередньо рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 30.11.2017 року не вирішувались питання щодо суб`єктивних матеріальних прав та обов`язків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 а тільки відновлено повний текст ухвали Кіровського міського суду Луганської області, від 11.02.2011 року про затвердження мирової угоди, яка була укладена між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а.а.с. 21-31.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що відповідно до ч. 2 ст. 208 ЦПК України саме ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом.

Частиною третьою статті 208 ЦПК України передбачено, що у разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Зазначені вище обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції.

З урахування зазначених обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що рішення Кремінського районного суду Луганської області від 30.11.2017 року було повернуто головним державним виконавцем без виконання з тих підстав, що це рішення, яким відновлено провадження, не має обов`язкових реквізитів виконавчого документа, є помилковим.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з тих підстав, що оскаржувані заявником дії державного виконавця вчинені останнім відповідно до закону, в межах його повноважень та в спосіб, передбачений Законом та Інструкцією.

Як вбачається з доводів апеляційної скарги, апеляційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована тим, що відсутність у виконавчому документі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є підставою для повернення державним виконавцем документів без прийняття до виконання, а тому скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Голубівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Удовенко Н.М. підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає зазначені доводи безпідставними, оскільки, як було зазначено вище, рішення Кремінського районного суду Луганської області від 30.11.2017 року було повернуто головним державним виконавцем без виконання з інших підстав, не пов`язаних з відсутністю у зазначеному рішенні обов`язкових реквізитів виконавчого документу.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374ЦПК України).

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч. 4 ст. 376 ЦПК України).

З урахуванням зазначеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення суду посилання суду на те, що підставою повернення виконавцем пред`явленого скаржницею ОСОБА_1 до примусового виконання судового рішення Кремінського районного суду від 30.11.2017 року, яким частково відновлено втрачене судове провадження, а саме повний текст ухвали від 11.02.2011 року, постановленої Кіровським міським судом Луганської області, є відсутність у вищезазначених рішенні та ухвалі обов`язкових реквізитів виконавчого документа та залишити без змін в частині відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 20 січня 2020 року змінити, викласти мотивувальну частину ухвали в редакції цієї постанови.

В іншій частині щодо відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Голубівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Удовенко Наталії Миколаївни та стягненні з ОСОБА_1 судових витрат на користь держави залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 30.03.2020 року.

Головуючий І. О. Дронська

Судді О. Ю. Карташов

А. В. Яресько