КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/4365/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2020року місто Київ

справа № 753/15971/16-ц

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 26 жовтня 2016року, ухвалене під головуванням судді Комаревцевої Л.В., у справі за позовомКредитної спілки «Сімейна позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь КС «Сімейна позика» заборгованість за кредитним договором у розмірі 25960,94 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 6297,12 грн. та заборгованості за відсотками - 19663,82 грн.

В обґрунтування вимог посилався на те, що 27 листопада 2013 року між КС «Сімейна позика» та ОСОБА_1 був укладений договір №1031/13-10923/01 про надання споживчого кредиту члену КС «Сімейна позика», за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 13000 грн., зі сплатою 18,08 % річних та 1,47 % щомісяця від суми кредиту, строком повернення не пізніше 27листопада 2014року.

Вказував, що позивач свої зобов`язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредит у повному обсязі, однак останнійумови кредитного договору не виконує, грошові кошти не повертає, а тому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором.

Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 26 жовтня 2016 року позов КС «Сімейна позика» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КС «Сімейна позика» заборгованість за договором №1031/13-10923/01 про надання споживчого кредиту від 27 листопада 2013 року у розмірі 25960,94 грн.та судовий збір у розмірі 1378грн.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 14 січня 2020 року в задоволенні заяви представника відповідача про перегляд заочного рішення суду від 26 жовтня 2016 року відмовлено.

Частково не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду змінити в частині стягнення відсотків у розмірі 19663,82 грн. відмовити.

В обґрунтування вимог посилався на те, що відповідач не був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, не був обізнаний про справу, у зв`язку з чим не мав змоги подати до суду свої заперечення і докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Вказував на те, що суд першої інстанції, стягуючи з відповідача проценти і після закінчення строку дії договору, не врахував, що у випадку закінчення строку дії договору або пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту кредитор втрачає право на нарахування процентів передбачених кредитним договором, а його права підлягають захисту відповідно до положень ч.2 ст.625 ЦК України.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідача до Київського апеляційного суду не надійшло.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1, 2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Однак, при ухваленні рішення судом першої інстанції не було дотримано норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, розгляд справи було призначено у судовізасідання на 05 жовтня 2016 року о 16.00 год. та на 26 жовтня 2016 року о 16.00 год. та відповідачу направлялися судові повістки за адресоюйого реєстрації: АДРЕСА_1 , однак конверти з повістками повернулися на адресу суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.23, 25).

А тому, висновок суду першої інстанції про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, належним чином повідомленого про розгляд справи, суперечив вимога ст.ст.74, 76 та ч.1 ст.224 ЦПК України у редакції кодексу 2004 року.

Тобто судом першої інстанції при ухваленні рішення були порушені норми процесуального права, оскільки справу було розглянуто за відсутності відповідача ОСОБА_1 , не повідомленого належним чином про дату, час та місце судового розгляду, що є підставою для скасування рішення суду відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 листопада 2013 року між КС «Сімейна позика» та ОСОБА_1 було укладено договір №1031/13-10923/01 про надання споживчого кредиту, згідно умов якого кредитодавець зобов`язався на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості надати грошові кошти у кредит позичальнику у сумі 13000 грн. відповідно до умов, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язався використати кредит за цільовим призначенням: ремонт автомобіля, повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним.

Відповідно до п.п.2.2., 2.3. кредитного договору строк користування кредитом становить 12 місяців, а відсотки за користування кредитом становлять: 18,08 % річних та 1,47 % щомісяця від суми кредиту.

Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі, надавши відповідачу кошти у розмірі 13000 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 27 листопада 2013 року.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_1 , скориставшись кредитними коштами, свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого у останнього перед КС «Сімейна позика» утворилася заборгованість.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 31 серпня 2016 року заборгованість ОСОБА_1 становить 25960,94 грн. та складається із: заборгованості за тілом кредиту - 6297,12 грн. та заборгованості за відсотками - 19663,82 грн.

Так, зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Частиною 1 ст.625 ЦК Українипередбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.638 та ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи заборгованість за тілом кредиту погашена у повному обсязі не була.

Оскільки, ОСОБА_1 невиконав належним чином своїх зобов`язань за договором кредиту, що призвело до виникнення заборгованості, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь КС «Сімейна позика» заборгованості за тілом кредитуу розмірі 6297,12 грн.

Звертаючись до суду з позовом, позивач також просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за відсотками у розмірі 19663,82 грн.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсоткамипідлягають задоволенню частково, з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічні висновки містяться у постановахВеликої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12-ц, від 04 липня 2018 року у справі№14-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц.

Згідно з п.2.4 кредитного договору остаточне погашення залишку кредиту і відсотків здійснюється не пізніше 27 листопада 2014 року.

Відтак, у межах строку кредитування до 27 листопада 2014 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти.

У пункті 2.3 сторони погодили, що відсотки за користування кредитом становлять: 18,08 % річних та 1,47 % щомісяця від суми кредиту. Відсотки нараховуються кредитодавцем на основну суму кредиту, починаючи з наступного дня після дати видачі кредиту позичальнику і до остаточного погашення заборгованості за кредитом.

Отже, за період з 28 листопада 2013 року (наступний день після дати видачі кредиту) по 27 листопада 2014 року з відповідача підлягали стягненню відсотки у розмірі 4630,88 грн., що розраховуються наступним чином:

(1,47 %* 12 місяців) + 18,08 % річних = 35,72% річних;

(13000 грн. * 35,72% річних)/365 = 12,7222 грн. за 1 день;

12,7222 грн. * 364 дні (кількість днів за період з 28 листопада 2013 року по 27 листопада 2014 року включно) = 4630,88 грн.

При цьому, відповідно до п.2.5 кредитного договору при затримці сплати кредиту і відсотків по ньому, цей договір вважається таким, що має підвищений ступінь ризику, і в цьому випадку, починаючи з наступного дня після 27 числа, відсотки за користування кредитом встановлюються в подвійному розмірі порівняно з п.2.3 договору.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачем на погашення суми процентів було сплачено: 30 грудня 2013 року - 614,02 грн., 28 січня 2014 року - 384,28 грн., 14 квітня 2014 року - 1456,82 грн., 23 травня 2014 року - 468 грн., 22 серпня 2014 року - 1000 грн., а всього 3923,12 грн.

Загальна кількість днів прострочки становить 202 дні:

28 грудня 2013 року - 30 грудня 2013 року - 3 дні;

28 січня 2014 року - 28 січня 2014 року - 1 день;

28 лютого 2014 року - 14 квітня 2014 року - 46 днів;

28 червня 2014 року - 27 листопад 2014 року - 152 дня;

Відповідач повинен був додатково сплатити підвищені відсотки у розмірі 2569,88 грн. (12,7222 грн. * 202 дні).

Таким чином, станом на 27 листопад 2014 року відповідач мав сплатити на користь позивача заборгованість за відсотками у загальному розмірі 7200,76 грн. (4630,88 грн. + 2569,88 грн.).

Разом з тим, оскільки ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за відсотками було сплачено 3923,12 грн., колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачана користь позивача заборгованості по відсотках, яка виникла станом на 27 листопада 2014 року включно у розмірі 3277,64 грн. (7200,76 грн. - 3923,12 грн.).

При цьому, у задоволенні вимог позивача про стягнення заборгованості по відсотках за період з 28 листопада 2014 року по 31 серпня 2016 рокуслід відмовити.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 9574,76 грн., яка виникла станом на 27 листопада 2014 року та складається з: заборгованості за тілом кредиту - 6297,12 грн.; заборгованості за відсотками - 3277,64 грн.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог КС «Сімейна позика».

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути пропорційно до задоволених вимог: з ОСОБА_1 на користь позивача судові витрати у розмірі 508,21 грн. за подачу позовної заяви, а з КС «Сімейна позика» на користь відповідача - 1304,69 грн. за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 26 жовтня 2016рокускасувати та ухвалити нове наступного змісту.

Позов Кредитної спілки «Сімейна позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь Кредитної спілки «Сімейна позика», місцезнаходження: місто Київ, вул. Ділова, 5, заборгованість за тілом кредиту у розмірі 6297 грн. 12 коп., заборгованість за відсотками у розмірі 3277 грн. 64 коп. та судові витрати у розмірі 508 грн. 21 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Кредитної спілки «Сімейна позика», місцезнаходження: місто Київ, вул. Ділова, 5, на користь ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 судові витрати у розмірі 1304 грн. 69 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: