РІШЕННЯ

іменем України

"12" березня 2020 р. 127/21505/19

2/145/173/2020

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О. ,

при секретарі Тихій О.Н.,

за участі відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Кредит-Капітал" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 79491,02 грн. та судові витрати.

Позивач свої вимоги обґрунтував тим, що 19.09.2016 між АТ «УкрСиббанк» та відповідачем було укладено Договір № 0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку.

Відповідно до умов даного кредитного договору АТ «УкрСиббанк» надало відповідачу кредит у гривні на умовах, передбачених Договором, в розмірі 40609,14 грн, а відповідач в свою чергу зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за його користування в строки та порядку, встановлені кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 19.09.2020, процентна ставка за користування кредитом 28%.

АТ «УкрСиббанк» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідач же свої зобов`язання не виконав у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором.

28.02.2018 між АТ «Укрсиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» було укладено Договір факторингу №109 від 28.02.2018, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржником АТ «Укрсиббанк», в тому числі і до відповідача, який не виконує зобов`язання належним чином і станом на 30.07.2019 за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 79491,02 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 38659,21 грн., заборгованості за відсотками в сумі 12262,5 грн та заборгованості за комісією 28569,31 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.09.2016 між АТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 було укладено Договір №0 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, відповідно умов якого Банк надає Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов Договору. Сума кредиту за Договором становить 40609,14 грн. Кредит надається Позичальнику для особистих потреб в сумі 40000 грн. на споживчі цілі, 609,14 грн. на оплату страхового платежу, що зазначено в п. 3.3 цього Договору. Розмір ануїтентного платежу становить 3304 грн., який повинен сплачуватись щомісячно до 19 числа (включно) згідно Графіку платежів (Додаток № 1 до цього Договору). Процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі 28% річних.

Відповідно до Договору факторингу № 109 від 28.02.2018 ПАТ «УкрСиббанк» ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками АТ «Укрсиббанк», в тому числі і до ОСОБА_1 (а.с.18-25).

Відповідача ОСОБА_1 було повідомлено про зміну кредитора відповідно і зміну реквізитів для погашення боргу (а.с.26).

На адресу відповідача банком направлялась вимога про погашення кредитної заборгованості від 28.02.2018 (а.с.27-28) щодо усунення порушень за кредитним договором, погашення простроченої кредитної заборгованості, що підтверджується копією фіскального чека «Укрпошти» (а.с.29) та списку №1 відправки рекомендованих листів (а.с.30-34).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №0 станом на 30 липня 2019 за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 79491,02 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 38659,21 грн., заборгованості за відсотками в сумі 12262,5 грн., заборгованість за комісією 28569,31 грн.

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом.

Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п.3 ч.1 ст.3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Як визначається ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Забезпечення виконання зобов`язання у вигляді неустойки (штрафу, пені) регулюється ст. ст. 549-552 ЦК України.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (штрафу, пені) (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року.

За положеннями абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо з дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17, 23 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року в справі № 6-2071цс16, в постанові Верховного Суду від 07.11.2018 р. у справі №311/1985/16-ц .

За таких обставин, вимога про стягнення з відповідача комісії за обслуговування договору про надання споживчого кредиту від 19.09.2016 р. у сумі 28569,31 грн задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх досліджені, встановив, що відповідач ОСОБА_1 в порушення вимог кредитного договору та норм ЦК України, не виконала взяті на себе зобов`язання перед ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит - Капітал», до якого перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеним між відповідачем і АТ «УкрСиббанк», а тому приходить до висновку, що заборгованість за тілом кредиту та відсотками на загальну суму 50921,71 грн (38659,21+12262,5) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Кредит-Капітал" судовий збір в сумі 1230,59 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 7, 11, 12, 13, 19, 76-81, 89, 259, 263-265, 268, 274 ЦПК України,

ухвалив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит - капітал» заборгованість за Кредитним договором №0 від 19.09.2016 на загальну суму 50921 (п`ятдесят тисяч дев`ятсот двадцять одна) гривня 71 копійка.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит - капітал» судові витрати в розмірі 1230 (одна тисяча двісті тридцять) гривень 59 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 20.03.2020 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подана протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя Ратушняк І. О.