Провадження № 2/234/865/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2020 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

у складі головуючого судді Кравченко О.Ю.,

секретар судового засідання Малушка С.В.

справа № 234/20153/19

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення заборгованості із заробітної плати, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

26 листопада 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення заборгованості із заробітної плати.

Свої позовні вимоги позивачка ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що з 11 липня 2016 року по 17 липня 2017 року вона працювала у Публічному акціонерному товаристві «Українська залізниця» головним бухгалтером виробничого підрозділу «Криничанська дистанція колії» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». В даний час публічне акціонерне товаристо «Українська залізниця» на підставі постанови КМУ від 31.10.2018 року №938 перейменоване в акціонерне товариство «Українська залізниця».

З березня 2017 року роботодавець припинив виплачувати їй заробітну плату, хоча і продовжував її нараховувати.

Станом на 17 липня 2017 року розмір нарахованої, але не виплаченої їй заробітної плати за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року становить 29785 грн. 75 коп. (за вирахуванням податків та інших обовязкових платежів до виплати належить 23784 грн. 23 коп.), що підтверджується довідкою, виданої за місцем роблоти. Однак, ця довідка не засвідчена печаткою відповідача, оскільки, яки їй сказали, усі печатки зі структурних підрозділів відповідача, що залишились на території непідконтрольній органам державної влади України, були ним вилучені. Отримати від відповідача належним чином завідчену довідку про розмір нарахованої, але не виплаченої їй заробітної плати за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року вона не може. Первинні документи для нарахування заробітної плати знаходяться у регіональній філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» (вул.Привокзальна, м.Лиман Донецької області, 84404), куди вони були здані нею особисто в жовтні 2017 року. Добровільно сплатити їй заборгованість по заробітній платі боржник відмовляється.

Позивач просить стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на її користь нараховану, але не виплатчену їй заробітну плату за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року в сумі 23784 грн. 23 коп.

Ухвалою від 02.12.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 12.02.2020 року судом витребувано докази з Управління пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області.

У судове засідання позивачка не з`явилася, у позовній заяві просила розглянути справу у її відсутність.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що АТ «Укрзалізниця» заперечує проти позову з наступних підстав. Позивач працювала у виробничому підрозділі «Криничанська дистанція колії» струхктурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця». Територіально зазначений підрозділ знаходиться на непідконтрольній Українській владі території м.Макіївка.

З 16.03.2017 року у звязку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» та виробничих підрозділів підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей шляхами залізничного та автомобільного сполучення, відповідно Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України», введеного в дію Указом Президента України від 15.03.2017 року №62/2017, нарахування заробітної плати було припинено. Наслідком вищевказаного рішення є відсутність зв`язку з виробничими підрозділами структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», а також передачі з непідконтрольної території первинних документів.

За першу половину березня позивачу нараховано аванс в сумі 2439,88 грн., якй позивач отримала в касі структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця». Інша заборгованість з заробітної плати перед позивачем за період березень-липень 2017 року, так як нарахування заробітної плати за інші період (друга половина березня липень 2017 року) не здійснювалося через відсутність первинних документів.

Довідка про заробітну плату повинна містити кутовий штамп підприємства, дату, вихідний номер довідки, підпис керівника, головного бухгалтера та штамп підприємства. Довідка, що надана позивачем, не містить необхідні реквізити та не може вважатись належним доказом.

17.03.2017 року адміністративна будівля Донецької дирекції залізничних перевезень ( АДРЕСА_1 ) була захоплена невідомими особами так званої «ДНР», таким чином ідповідач втратив контроль на структурним підрозділом і його діяльністю після захоплення.

Згідно Науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України від 16 січня 2018 року відносно АТ «Укрзалізниця» встановлено, що порушення норм трудового законодаства стосовно працівників структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» виникли через форс-мажорні обставини. І на цій підставі АТ «Укрзалізниця» підлягає звільненню від відповідальності за невиконання обовязків, передбачених законодавством про працю. У зв`язку з викладеним, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши надані сторонами докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №938 від 31 жовтня 2018 року змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменованого його в акціонерне товариство «Українська залізниця», .

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала головним бухгалтером у Виробничому підрозділі Криничанська дистанція колії» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», що підтверджується копією трудової книжки (а.с.9-12).

Наказом №8972/ДН-ос від 10 липня 2017 року ОСОБА_1 звільнена з 17 липня 2017 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.12).

На підтвердження розміру нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, позивачкою надано довідку, в якій зазначено, що ОСОБА_1 нараховано заробітну плату: за березень 2017 року 5835,35 грн., до виплати 4640,16 грн.; за квітень 2017 року 1912,41 грн., до виплати 1520,72 грн., за травень 2017 року 914,11 грн., до виплати 726,89 грн., за червень 2017 року 1142,64 грн., до виплати 908,61 грн., за липень 2017 року 19981,24 грн., до виплати 15987,85 грн. (а.с.4).

Відповідно до довідки АТ «Українська залізниця» від 15 січня 2020 року №65/2 дохід ОСОБА_1 з березня по липень 2017 року становить 16545,48 грн. (до виплати 12641,02 грн.) і складається із заробітної плати за січень - березень 2017 року, в період з квітня по липень 2017 року заробітна плата позивачці не нараховувалась (а.с.24).

Як вбачається з відомості на виплату грошей № НОМЕР_1 за березень 2017 року, наданої АТ «Українська залізниця», ОСОБА_1 26 липня 2017 року отримала частину заробітної плати за березень 2017 року у сумі 2439,88 грн., про що свідчить її підпис (а.с.25-26).

Відповідно до статті 23 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі i сприятливі умови праці та на захист від безробіття.

Частиною 3 статті 43 Конституції України встановлено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оплату праці», частиною 1 статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Статтею 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічні положення закріплені у частині першій статті 81 ЦПК України.

Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.

Відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Поняття доказів зазначено у частині першій статті 76 ЦПК України. Так, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

За змістом статей 77, 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, за змістом частин 1, 2, 4, 6 статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Позивачкою на підтвердження своїх позовних вимог надано довідку, згідно якої сума нарахованої заробітної плати за березень - липень 2017 року складає 29785,75 грн., сума до виплати 23784,23 грн. (а.с.4).

Вказана довідка виконана на аркуші паперу формату А-4, містить підпис начальника виробничого підрозділу «Криничанська дистанція колії» ОСОБА_2 та головного бухгалтера ОСОБА_3 С.О., проте не містить печаток та штампів підприємства, яке видало таку довідку. В довідці не вказано, які податки та збори сплачені, або мають бути сплачені, в якій сумі. Що стосується посадових осіб, які підписали вказану довідку, то матеріали справи не містять документів на підтвердження їх повноважень на підписання та видачу довідок або інших документів бухгалтерського обліку.

Інформація щодо заборгованості по заробітній платі (згідно наданої позивачкою довідки) спростовується даними із реєстру застрахованих осіб за формою ОК-5, наданою Управлінням Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області, в якій зазначено, що за березень 2017 року ОСОБА_1 нарахована заробітна плата в сумі 5835,35 грн., в квітні - 0 грн., в травні - 0 грн., в червні - 0 грн., в липні - 0 грн. (а.с.38-42).

Таким чином, надана позивачкою довідка не може бути належним та допустимим доказом на підтвердження заборгованості по заробітній платі за спірний період з АТ «Українська залізниця» перед позивачкою.

Виходячи з наведеного вище, суд вважає, що позивачка ОСОБА_1 , надаючи копію довідки про нарахування заробітної плати з березня 2017 року по липень 2017 року в сумі 29785,75 грн., та визначаючи її як заборгованість по заробітній платі суму до виплати з березня 2017 року по липень 2017 року у сумі 23784,23 грн., не довела достовірності такої довідки, як доказу про наявність заборгованості АТ «Українська залізниця» перед нею в зазначеній сумі.

Сам по собі факт звільнення позивача з роботи не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах.

Інші докази того, що позивачка в спірний період виконувала свої посадові обов`язки та їй було нараховано, але не виплачено заробітну плату, у справі відсутні.

З огляду на викладене, розмір нарахованої заробітної плати позивачці в березні 2017 року складає 5835,35 грн., що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу за формою ОК-5, наданими УПФУ у м.Краматорську Донецької області.

Окрім того, суд приймає до уваги доводи відповідача про проведення нарахування та часткову виплату заробітної плати за частину березня 2017 року. Представником відповідача було надано довідку про доходи позивача, згідно якої останній було нараховано заробітну плату за березень 2017 року в розмірі 3068,32 грн., сума до видачі 2439,88 грн. З копії відомості на виплату грошей вбачається, що позивачу 26.07.2017 року було виплачено заробітну плату в розмірі 2439,88 грн., про отримання вказаної суми свідчить підпис позивача.

Таким чином, сума заборгованої заробітної плати за березень 2017 року з урахуванням виплаченої суми, складає 5835,35 - 3068,32 = 2767,03 грн. (сума без утримання передбачених законом податків та зборів).

Стаття 67 Конституції України покладає обов`язок на кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Як зазначено в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Тобто, при виплаті позивачу заборгованості по заробітній платі в розмірі 2767,03 грн., відповідач зобов`язаний утримати з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі за березень 2017 року у сумі 2767,03 грн з утриманням податку та інших обов`язкових платежів. У задоволенні позовних вимог про стягненню заборгованості по заробітній платі за період з 1 квітня 2017 року по 17 липня 2017 року слід відмовити за недоведеністю вимог.

Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір»за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 1921,00 грн.

Таким чином, при зверненні до суду позивачка повинна була сплатити судовий збір в розмір 768,40 грн.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог - у сумі 89,13 грн.

Керуючись ст.ст. 12-13, 76 -79, 81,141, 259, 263 -265,273, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за березень 2017 року у сумі 2767,03 грн. (дві тисячі сімсот шістдесят сім грн. 03 коп.).

Зобов`язати акціонерне товариство «Українська залізниця» утримати з суми заборгованості по заробітній платі, що підлягає стягненню, податок з доходів фізичних осіб та інші обов`язкові платежі.

У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір у розмірі 89,13 грн. (вісімдесят девять грн. 13 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .

Відповідач - Акціонерне товариство «Українська залізниця», , юридична адреса м.Київ, вул.Тверська, буд, 5.

Повний текст рішення суду виготовлений 24.03.2020 року.

Суддя Краматорського міського суду О. Ю. Кравченко