Справа № 462/41/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 березня 2020 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Боровкова Д.О.

при секретарі Журавльовій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові в спрощеному позовному проваджені цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до жилого приміщення,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, який змінював та уточнював, у якому просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом його вселення та передачі йому ключів від неї. Свої вимоги мотивує тим, що йому та відповідачу на праві власності належать по 1/2 частині вказаної квартири, які були успадковані ними після смерті його сестри ОСОБА_3 . Він не має можливості користуватися вказаним житлом, оскільки відповідач не впускає його до спірної квартири та замкнув вхідні двері на замки, ключі від вхідних дверей квартири йому не передає. В зв`язку з наведеним просить позов задовольнити.

Позивач у судове засідання не з`явився, однак його представник - адвокат Гавенко Б.І. подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позов підтримує повністю та просить задовольнити /а.с.26/, а відтак їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи без участі відповідача, який відзив на позов не подав, до суду не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання, а позивач не заперечує проти такого розгляду справи.

09 січня 2020 року ухвалою суду позовна заява була залишена без руху, оскільки не відповідала вимогам статей 175 та177 ЦПК України.

28 січня 2020 року до суду надійшла заява від представника позивача - адвоката Гавенка Б.І. про усунення недоліків та уточнення позовних вимог /а.с.18/.

29 січня 2020 року ухвалою суду у справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та свідоцтва про право спадщини за законом від 16 вересня 2019 року, посвідченого державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори Шевців О.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 3-443, позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 /а.с.8,9/. Вказана квартира, загальною площею 31,3 кв.м., в цілому складається з однієї кімнати та кухні. Відповідачу ОСОБА_2 на праві власності належить інша 1/2 частина вказаної квартири.

Зі змісту позову вбачається, що фактично у спірній квартирі проживає відповідач ОСОБА_2 , який чинить перешкоди позивачу в користуванні квартирою, зачинив вхідні двері до квартири та відмовляється передати позивачу від них ключі, тобто чинить останньому перешкоди у вселені це житло.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

Статтею 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен зі співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до частини 1 статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, в тому числі й шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (негаторний позов).

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 337/4446/18 та від 30 вересня 2019 року у справі № 174/51/17.

Беручи до уваги, що позивач є співвласником спірної квартири (у розмірі 1/2 її частини), не має можливості володіти та користуватися своїм житлом на власний розсуд, оскільки відповідач ОСОБА_2 , який є власником іншої частини квартири чинить йому перешкоди, суд, з урахуванням абсолютності права власності, приходить до висновку, що відповідач порушує права та законні інтереси позивача на вільне володіння власністю, тому його права, як співвласника житла, підлягають захисту шляхом його вселення у квартиру АДРЕСА_1 та зобов`язання відповідача ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 ключі від вхідних дверей вказаної квартири і не чинити перешкод у користуванні зазначеним житлом.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі вимог статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 81,89,141,263-265,280-284 ЦПК України суд

ухвалив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до жилого приміщення - задовольнити.

Усунути перешкоди в здійсненні ОСОБА_1 його права спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 шляхом вселення його в дану квартиру.

Зобов`язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 ключі від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 та не чинити перешкод у користуванні зазначеним житлом.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 ( сімсот шістдесят вісім ) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідно до вимог п.п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається учасниками справи до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; РНОКП: НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 ; РНОКП: НОМЕР_2 ).

Повний текст рішення складаний 26 березня 2020 року.

Суддя:

Оригінал рішення.