Справа № 308/1467/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання - Бомбушкар В.П.

представника позивача - адвоката Дрюченко О.С.

представника відповідача - адвоката Зав"ялова М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої ДТП,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої ДТП.

Свої позовні вимоги мотивує тим, 28.10.2017 року в м. Ужгороді, по вул. Бабяка,5 відбулася дорожньо-транспортна пригода, - гр. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки Ford Galaxy реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 при виїзді з мийки АЗС ОККО, не надала перевагу в русі автомобілю Audi Q7, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_1 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями гр. ОСОБА_2 порушила вимоги п. 10.2 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вина відповідача у вчиненні ДТП підтверджується постановою Ужгородського міськрайонного суду по справі № 308/10897/17, яка набула законної сили. Позивач намагалася врегулювати спір в позасудовому порядку, однак на телефонні дзвінки щодо добровільного відшкодування шкоди ОСОБА_2 не відповідає. Згідно висновку експертного дослідження № 154 від 01.12.2017 року проведеного Закарпатським НДКЦ вартість відновлювального ремонту автомобіля Audi Q7, р.н.з. НОМЕР_2 , в результаті пошкодження такого в ДТП становить 37445,52 грн. А тому на підставі вищенаведеного просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь матеріальтну шкоду завдану ДТП у сумі 37445,52 грн. та понесені судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Дрюченко О.С. позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Додав , що з метою позасудового врегулювання спору позивач повідомляла про ДТП у МТСБУ з метою відшкодування завданої шкоди страховиком, однак МТСБУ у листі № 8.3-03/30728 від 28.11.2017 року відмовило у задоволенні вимоги позивачки. Після отримання такої відмови позивач звернулася у Закарпатський НДЕКЦ для експертного дослідження .

Представник відповідача - адвокат Зав`ялов М.В. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову та вказав, що на його думку, не надано доказів , що позивач на законних підставах керувала транспортним засобом, оскільки власником автомобіля є інша особа. Крім того вважає, що не надано доказів причинно - наслідкового зв"язку між пошкодженнями отриманими у наслідок ДТП та тими пошкодженнями автомобіля які знайшли своє відображення у експертизі, оскільки висновок експертного дослідження проведено через значний час після ДТП, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно п.1 ч.1 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме : шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Судом встановлено, що 28.10.2017 року в м. Ужгороді, по вул. Бабяка ,5, відбулася дорожньо-транспортна пригода, а саме гр. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки Ford Galaxy реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 при виїзді з мийки АЗС ОККО, не надала перевагу в русі автомобілю Audi Q7, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_1 .

При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями гр. ОСОБА_2 порушила вимоги п. 10.2 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вина відповідача у вчиненні ДТП підтверджується постановою судді Ужгородського міськрайонного суду від 29.12.2017 року по справі № 308/10897/17, яка набула законної сили.

Відповідно до дослідженої у судовому засіданні довідки №552859 про дорожньо-транспортну пригоду від 03.11.2017 року, учасниками ДТП , що відбулося 28.10.2017 року в м. Ужгороді, по вул. Бабяка ,5, були ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Також у довідці зазначено, що зовнішнім оглядом автомобіля Audi Q7, р.н.з. НОМЕР_2 встановлено , що автомобіль отримав механічні пошкодження передньої лівої частини..

На думку суду, пошкодження автомобіля Audi Q7, р.н.з. НОМЕР_2 зазначені у довідці №552859 про дорожньо-транспортну пригоду від 03.11.2017 року знайшли своє відображення у протоколі огляду транспортного засобу від 27.11.2017 року та відповідають їм.

Згідно з висновком експертного дослідження № 154 від 01.12.2017 року проведеного Закарпатським НДКЦ вартість відновлювального ремонту автомобіля Audi Q7, р.н.з. НОМЕР_2 , станом цін на 28.10.2017 року становить 37445,52 грн.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Щодо заперечень відповідача про те, що позивач не є власником транспортного засобу і не має право на відшкодування шкоди суд зазначає, що судом встановлено та сторонами не заперечується, що ОСОБА_1 керувала автомобілем Audi Q7, р.н.з. НОМЕР_2 на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом та реєстраційного документа на транспортний засіб.

Згідно п. 2.2 ПДР України, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Верховний Суд у постанові від 07.11.2018 року у справі № 200/21325/15-ц зазначив, що факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно для звернення за захистом цього права.

Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Таким чином спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до п. 2.2 Правил дорожнього руху, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 03.12.2014 року у справі № 6-183цс14.

Крім того , судом встановлено, що також підверджується дослідженою довідкою №552859 про дорожньо-транспортну пригоду від 03.11.2017 року, власником автомобіля Audi Q7, р.н.з. НОМЕР_2 є ОСОБА_3 з яким позивачка перебуває у шлюбі .

При вирішенні спору суд враховує правовий висновок ВСУ у справі № 6-954цс16 про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

А тому враховуючи, що в ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 правомірно володіла автомобілем Audi Q7, р.н.з. НОМЕР_2 , а також, що в результаті ДТП, що сталася з вини відповідача вказаний автомобіль зазнав механічних пошкоджень та вартість відновлювального ремонту автомобіля станом цін на момент аварії становить 37445,52 грн., суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача .

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 704,80 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги б/н від 07.11.2017 року, відповідно до умов якого договірна вартість послуг по правовій допомозі у справі № 308/1467/18 складає 10000,00 грн.; розрахунок витрат на правову допомогу наданих АО «Дрюченко» ОСОБА_1 по справі № 30/1467/18; меморіальний ордер №121-4 від 04.12.2017 року, меморіальний ордер №121-1 від 11.12.2017 року, меморіальний ордер №25401-4 від 19.01.2018 року, меморіальний ордер №14-2 від 20.02.2018 року, згідно яких ОСОБА_1 , оплатила адвокатському об`єднанню «Дрюченко» 10000,00 гривень за надану правничу допомогу.

Відповідно до положень ч.1 та ч.3 ст. ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно приписів ч.4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач не заявляла клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу з мотивів не співмірності витрат.

А тому огляду на вищезазначене, суд уважає обґрунтованими та доведеними витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 1166, 1187, 1192, ЦК України, ст. ст. 10, 12,13, 18, 81, 133,137,141, 258,263, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої ДТП - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки, АДРЕСА_2 завдану матеріальну шкоду у розмірі 37445,52 (тридцять сім тисяч чотириста сорок п"ять грн 52 коп.) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 суму сплаченого судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 (десять тисяч грн. 00 коп.)

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду..

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.А. Придачук