П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер 265/5421/19

Номер провадження 22-ц/804/1281/20

24 березня 2020 року місто Маріуполь

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Донецького апеляційного суду у складі:

головуючого судді Гаврилової Г.Л.,

суддів Зайцевої С.А.,

Пономарьової О.М.,

секретар Єфремова О.В.

сторони:

заявник ОСОБА_1

заінтересована особа Маріупольська міська рада

розглянувши у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи, апеляційну скаргу Маріупольської міської ради на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 січня 2020 року, у складі судді Копилової Л.В.,

В С Т А Н О В И Л А :

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю. Заява вмотивована тим, що вона, з грудня 2007 року постійно проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловік і жінка та вели спільне господарство. Шлюб не зареєстрували, оскільки у цьому не було потреби, однак вважали себе подружжям. В 2007 році переїхали жити за адресою: АДРЕСА_1 , мали взаємні права та обов`язки, загальний бюджет, взаємні витрати і придбання. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. 07 листопада 2018 року ОСОБА_2 було складено заповіт, в якому він залишив все належне йому майно їй. Звернення до суду з даною заявою пов`язує з реалізацією свого права на спадкування майна, яке належало спадкодавцеві. Просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 з грудня 2007 року по день його смерті.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 січня 2020 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, заінтересована особа: Маріупольська міська рада, задоволено.

Не погодившись з вказаним рішенням Маріупольська міська рада подала апеляційну скаргу, яка надійшла до апеляційного суду.

В своїй апеляційній скарзі Маріупольська міська рада посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що згідно листа приватного нотаріусу Чекіда О.А. від 18.07.2019 року №579/02-14 за заявою ОСОБА_1 від 18.07.2019 приватним нотаріусом Чекіда О.А. було відкрито спадкову справу стосовно майна ОСОБА_2 . У даному листі приватного нотаріуса зазначено, що відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємцем за заповітом від 07.11.2018 року ОСОБА_2 є ОСОБА_1 . Однак, судом першої інстанції не було досліджено, чи було спадкоємцем отримано свідоцтво про прийняття спадщини.

Скаржник також зауважив, що відповідно до Постанови №7 від 30.05.2008 Пленуму Верховного суду при розгляді справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчинені нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Однак, матеріали справи не містять постанови нотаріусу про відмову у вчинені нотаріальний дії, тому заінтересованій особі у справі не зрозуміло, за захистом яких саме порушених інтересів звернулась до суду ОСОБА_1 , оскільки відповідно ст. 258 ЦПК України в заяві про встановлення юридичного факту зазначається мета, з якою встановлюється цей факт та докази, що підтверджують викладені обставини.

Крім того, Маріупольська міська рада зауважує, що на підтвердження своїх вимог заявник як доказ встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу надала договір-замовлення про організацію та проведення поховання, свідоцтво про поховання, чеки на придбання ліків, акт про фактичне проживання від 18.07.2019 року, виданий комітетом самоорганізації населення «Селище моряків», копії сторінок з амбулаторної картки ОСОБА_1 , однак, зазначені документи не підтверджують факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 . Зокрема, в акті про фактичне проживання від 18.07.2019 року №7/756 виданого комітетом самоорганізації населення «Селище моряків», не міститься інформації щодо особи, з закою заявник проживала на адресою, вказаною в акті, та не зазначено період часу, який заявник фактично проживав за вищевказаною адресою. Також, заявником при розгляду справ не було надано належних доказів на підтвердження ведення спільного побуту. Та єдиний свідок, якого було допитано при розгляді справи жодного разу не знаходився в будинку, в якому начебто проживала ОСОБА_1 , разом з ОСОБА_2 .

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи до суду не з`явились (а.с. 102-106,106а), представник Маріупольської міської ради надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із запровадженням карантину. Однак, зазначення підстава не перешкоджає проведенню судового засідання, оскільки заінтересована особа - є органом місцевого самоврядування, який в період карантину здійснює свої функції, тому дане клопотання підлягає відхиленню.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 12 січня 2019 року Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 51.( а с. 6)

За заповітом від 07 листопада 2018 року, реєстр № 1606, на випадок смерті ОСОБА_2 , заповів ОСОБА_1 все майно, яке належить йому на день його смерті.( а.с.14)

Згідно договору-замовлення виданого ТОВ «Скорбь» від 12.01.2019 року, ОСОБА_1 здійснила організацію поховання ОСОБА_2 .( а.с.7)

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Дана справа розглядалась в порядку окремого провадження.

Звертаючись з апеляційною скаргою заінтересована сторона, між іншим, посилалась на порушення судом норм процесуального права, а саме - не з`ясування питань, що мають значення у справі щодо спадщини після померлого ОСОБА_2 , кола спадкоємців, чи прийняла спадщину ОСОБА_1 , чи є постанова нотаріуса про відмову у вичинені нотаріальних дій та інше.

Отже, відповідно до ч. 2 ст. 294 ЦПК України з метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

В порядку ч. 2 ст. 294 та ч. 2 ст. 366 ЦПК України, судова колегія витребувала у приватного нотаріуса Маріупольської міського нотаріального округу Донецької області Чекіда Олексія Андрійовича спадкову справу стосовно майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно даних Спадкового реєстру та листа № 579/02-14 від 18.07.2019 року після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 Приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекіда О.А. заведено спадкову справу за № 40/2019 за заявою ОСОБА_1 .( а.с. 107-147)

Згідно заяв ОСОБА_1 до нотаріуса від 10 липня 2019 року та відповідно від 09 грудня 2019 року спадкоємець вказувала, що спадкове майно після померлого ОСОБА_2 складається з грошових рахунків, шо знаходяться в ПТ КБ « ПриватБанк» ( а.с. 125,138)

Згідно свідоцтва на право на спадщину від 10 липня 2019 та 09 грудня 2019 року ОСОБА_1 отримала все спадкове майно у вигляді банківського вкладу (депозиту) та інших грошових коштів в АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 131, 146).

Як вбачається з Акту про фактичне проживання від 18 липня 2019 р. виданого Головою КСН «Селище Моряків», ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчать ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Даних про те, з якого часу заявник проживає за даною адресою та з ким проживала( враховуючи, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з даного акту не вбачається.( а.с. 17)

Разом з цим, місце реєстрації ОСОБА_1 згідно паспортних даних станом на день смерті ОСОБА_2 є АДРЕСА_2 . ( а.с. 5)

Дану адресу як місце саме проживання заявниця вказує у своїй заяві про встановлення факту проживання однією сім`єю до суду 09 серпня 2019 року. ( а.с. 2)

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Сторонами у справах окремого провадження є заявники, заінтересовані особи, які є спеціальними суб`єктами цього виду провадження. При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес, а саме: - тоді, коли факти, що підлягають встановленню, можуть вплинути на їх права та обов`язки; - якщо це організації та установи, в яких заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту.

Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування. З урахуванням зазначеної в заяві мети, суд визначає коло осіб, які можуть бути залучені до участі у справі.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина 3 статті 294 ЦПК України).

За приписами частини 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню.

Проте, ОСОБА_1 не навела обставини, які б підтвердили їх сумісне проживання саме останні 5 років до моменту смерті ОСОБА_2 .. Не надано доказів ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, тощо. Із наданого в якості доказу акту про фактичне проживання від 18.07.2019 року №7/756 виданого комітетом самоорганізації населення «Селище моряків», не міститься інформації щодо особи, з закою заявник проживала на адресою, вказаною в акті, та не зазначено період часу, який заявник фактично проживала за вищевказаною адресою (а.с. 17).

Крім того, посилання суду на те, що єдиний свідок ОСОБА_3 вказувала на те, що вона обізнана щодо ведення спільного господарства ОСОБА_2 з ОСОБА_1 , здійсненнями спільних видатків, святкування свят, - не відповідає фактичним даним, оскільки судова колегія прослухала технічний запис судового засідання та дані пояснення відсутні.( диск, судове засідання від 23.01.2010 року) Само по собі посилання свідка, що вона знала померлого та заявницю з 2007 року та сприймала їх як сімейну пару, не може бути належним та допустим доказом проживанням чоловіка та жінки однією сім`єю у розумінні ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України.

Інших підстав для встановлення факту проживання однією сім`єю, заявник не зазначила.

Той факт, що ОСОБА_1 надала договір-замовлення про організацію та проведення поховання, свідоцтво про поховання, заповіт, чеки на придбання ліків, копії сторінок з амбулаторної картки ОСОБА_1 , також не підтверджують факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 останні 5 років (а.с. 6-19).

Крім того, звертаючись із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, особа вказує мету встановлення юридичного факту, яка дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи зумовлює він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування. Такий правовий висновок викладений в Постанові Верховного суду від 02.10.2019 по справі № 175/2317/15-ц.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 суд виходив з того, що встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, має для заявника важливе юридичне значення, а саме оформлення спадщини за законом відповідно до ст.1217 ЦК України.

Проте, як вбачається з матеріалів спадкової справи №40/2019, наданої приватним нотаріусом Чекіда О.А., ОСОБА_2 за життя, склав заповіт посвідчений приватним нотаріусом Чичековою О.А., в якому єдиним спадкоємцем є ОСОБА_1

10 липня 2019 року та 9 грудня 2019 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з банківських вкладів (депозитів) що знаходяться в АТ КБ «ПриватБанк».

Крім того, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухове майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, за договором купівлі-продажу від 23.12.2019 року, продавцем в якому виступає син померлого ОСОБА_6 ,- ОСОБА_1 з цього часу є єдиним власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та який вона вказувала, як постійне проживання з померлим ОСОБА_2 ( а.с.149)

За таких обставин, мета, на яку посилалась заявниця нею реалізована, тобто вона прийняла спадщину.

У свою чергу, суд не встановлює факти, заради самого факту, а лише ті, що пов`язуються з встановленням значущих для заявника фактів, що тягнуть за собою юридичні наслідки.

Висновки суду першої інстанції, що за час життя, спадкодавець не склав заповіт як розпорядження своїм майном та іншими майновими правами на випадок своєї смерті, а тому спадкування його всіх прав та обов`язків здійснюється за законом спадкоємцями в порядку черговості, також не заслуговують на увагу, оскільки при поданні заяви ОСОБА_1 надала копію заповіту, посвідченого нотаріусом Чичековою О.А. від 07.11.2018 року ОСОБА_2 , яким спадкоємцем всього майна визначено ОСОБА_1 (а.с. 14-16).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу та дають підстави для висновку, що рішення суду першої інстанції, ухвалене без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заінтересованої особи Маріупольської міської ради, підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню згідно статті 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення по справі про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд змінює розподіл судових витрат.

За змістом частини 7, ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення в порядку розгляду справи окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не передбачено законом. Разом з тим відповідно до ст. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги підлягають відшкодуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на перше січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до положень п.п. 4 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду заяви у справах окремого провадження фізичною особою складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921 грн*0,2= 384,2 грн)

За п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду сплачується судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Таким чином, підлягає стягненню з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 576,3 грн. (384,2*150%= 576,3 грн).на користь заінтересованої особи за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

апеляційну скаргу Маріупольської міської ради - задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 січня 2020 року - скасувати повністю та ухвалити нове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_1 ) на користь Маріупольської міської ради (, адреса: Донецька область, місто Маріуполь, проспект Миру, будинок 70) судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 576 ( п`ятсот сімдесят шість) гривень 30 копійок

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 27 березня 2020 року.

Судді Г.Л.Гаврилова

С.А.Зайцева

О.М.Пономарьова