Справа № 405/417/20
Провадження №2/405/61/20
У Х В А Л А

27 лютого 2020 року Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Іванова Л.А., при вирішенні питання про відкриття провадження у справі за позовною заявою позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Управління Держпраці в Кіровоградській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Первинна профспілкова організація «Техніка і право» про визнання бездіяльності державного органу протиправною та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, звернулися до Ленінського районного суду м.Кіровограда, з позовом до відповідача Управління Держпраці в Кіровоградській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: первинна профспілкова організація «Техніка і право», в якому просять визнати незаконною бездіяльність управління Держпраці в Кіровоградській області щодо їх (позивачів) заяв та стягнути з казначейського рахунку управління Держпраці в Кіровоградській області на їх ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 користь по 100 000 грн. моральної шкоди.

Дослідивши вказану позовну заяву та додані до неї матеріали в порядку вирішення питання про відкриття провадження у справі, вважаю, що у відкритті провадження у справі за даним позовом слід відмовити, з наступних підстав.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, територіальності та спеціалізації який визначається законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

За загальним правилом, передбаченим пунктом 1 частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Тобто, в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Поряд з цим, відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Відповідно до роз`яснень, наданих судам у п. 3 Постанови пленуму ВАСУ від 20.05.2013 №8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Суд, вирішуючи питання про віднесення норм до публічного права, а спору до публічно-правового, враховує загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом п. 1 ч. 1 статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. Суд звертає увагу також на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій. Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну (управлінську) функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб`єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Відповідно до ч. 1 Положення Про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 96 від 11 лютого 2015 р., Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю. Згідно з п. 1- 3 ч. 3 цього Положення до основних завдань Держпраці віднесено реалізацію державної політики у сфері промислової безпеки, охорони праці, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, здійснення комплексного управління охороною праці та промисловою безпекою на державному рівні, здійснення державного регулювання і контролю у сфері діяльності, пов`язаної з об`єктами підвищеної небезпеки. Відповідно до п. 14 цього Положення орган Держпраці є юридичною особою публічного права.

Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 7 Положення).

Підставою звернення позивачів до суду, які є членами Первинної профспілкова організація «Техніка і право» з 19.07.2019 року, як зазначено в позовній заяві, є бездіяльність посадових осіб управління Держпраці у Кіровоградській області щодо не проведення перевірок за заявою ОСОБА_1 від 11.12.2019 року щодо порушення законодавства про працю на ПАТ НВП «Радій», зафіксовані Актом від 26.11.2019 року Первинної профспілкової організації «Техніка і право», а також за заявою ОСОБА_2 від 10.12.2019 року щодо порушення законодавства про працю у Державному вищому навчальному закладі «Кіровоградський будівельний коледж», зафіксовані Актом від 20.11.2019 року Первинної профспілкової організації «Техніка і право».

Позивачі вважають, що фактично бездіяльність відповідача є невиконання останнім завдань КЗпП України, нехтування Конституційними правами заявників, правами профспілок, невиконання завдань КУпАП, та неефективна робота Управління Держпраці в Кіровоградській області стосовно контролю дотримання трудового законодавства.

Отже, предметом позовних вимог є визнання незаконною бездіяльності суб`єкта владних повноважень - управління Держпраці у Кіровоградській області при здійсненні ним владних управлінських функцій.

З огляду на вищевикладене та враховуючи суб`єктний склад учасників справи, зміст заявлених позивачами позовних вимог, враховуючи також наявність між сторонами правовідносин публічно-правового характеру, суд вважає, що позов позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не підлягає розгляду у судах у порядку цивільного судочинства, оскільки його змістом є публічно-правовий спір між фізичною особою і суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його бездіяльності. Розгляд такого спору належить до юрисдикції адміністративних судів та підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Управління Держпраці в Кіровоградській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Первинна профспілкова організація «Техніка і право» про визнання бездіяльності державного органу протиправною та стягнення моральної шкоди не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, на підставі чого, суд приходить до висновку, що у відкритті провадження по цивільній справі за даним позовом слід відмовити.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 186 ЦПК України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Керуючись п.1 ч.1 ст.186, ст.ст.258, 260, 261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі № 405/ 417/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Управління Держпраці в Кіровоградській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Первинна профспілкова організація «Техніка і право» про визнання бездіяльності державного органу протиправною та стягнення моральної шкоди.

Надіслати позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі з доданими до неї позовними матеріалами.

Копію позовної заяви залишити у справі.

Роз`яснити позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що розгляд справи за їх (позивачів) позовом до Управління Держпраці в Кіровоградській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Первинна профспілкова організація «Техніка і право» про визнання бездіяльності державного органу протиправною та стягнення моральної шкоди віднесено до юрисдикції адміністративного суду, яким, за правилами предметної юрисдикції адміністративних судів є Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена через Ленінський районний суд м. Кіровограда до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова