справа №619/3038/19
провадження №2/619/131/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 року Дергачівський районний суд

Харківської області

в складі: головуючого судді - Жорняк О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Коротченко А.А.,

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , про визнання права користування житловим приміщенням та зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про виселення

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_4 про визнання права користування житловим приміщенням в домоволодінні АДРЕСА_1 та з зустрічним позовом ОСОБА_4 звернулася до ОСОБА_1 про виселення з житлового будинку АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.

В обгрунтування позову позивач-відповідач ОСОБА_1 пояснив, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 і з народження проживає в домоволодінні АДРЕСА_1 .

Домоволодіння було розташоване на земельній ділянці площею 0,08 га, та первісно перебувало у користуванні та власності його батьків, а саме: належало його матері, ОСОБА_5 , на підставі свідоцтва про право приватної власності, виданого виконкомом Русько-Лозівської селищної Ради від 26.10.1995, за № 2-370.

На початку дев`яностих років він здійснив значні реконструкції перебудови будівель домоволодіння, на земельній ділянці зведено новий окремий житловий будинок, а саме: рішенням Виконкому Русько-Лозівської селищної Ради № 155 від 12 квітня 1994 року, за результатами акту обстеження домоволодіння в АДРЕСА_2 , за тих часів належного на праві власності його матері, ОСОБА_5 , було встановлено факт самовільного, без оформлення технічної документації будівництва , житлового будинку Б-І, розміром 6,65x10,0 кв.м. в двох рівнях, літньої кухні-сараю «В» розміру 3,10x7,80 кв.м.

Згідно до вищезазначеного рішення Виконкому Русько-Лозівської селищної ради № 155 від 12 квітня 1994 року, йому було надано дозвіл на продовження будівництва, а також визначено розмір земельної ділянки для його продовження та завершення.

Будівництво житлового будинку «літ. Б-1» було завершене влітку 1994 року та прийнято до експлуатації згідно до рішення виконкому Русько-Лозівської селищної ради № 373 від 26 липня 1994 року, за такими будівельно-технічними характеристиками: «житловий будинок в АДРЕСА_2 , житловою площею 56,70 кв.м., корисною - 95,90 кв.м.», будинку було надано літерацію «літ. А-2» та його було визначено як «індивідуальне домоволодіння громадянина ОСОБА_1 »

По завершенні будівництва, для зручності та юридичної визначеності порядку користування двома окремими житловими будинками, «літ. А-1» та «літ. А-2», ним, його матір`ю ОСОБА_5 , та дружиною, ОСОБА_6 , було вирішено розділити домоволодіння на два окремих об`єкти житлової нерухомості та здійснити дії для привласнення новоствореному об`єкту окремої адреси.

Таким чином, із складу домоволодіння АДРЕСА_2 , було виділено житловий будинок «літ. А-2», тамбур літ. «а», літня кухня літ. «Б», гараж літ. «З», огорожа № 1-2. Новоствореному домоволодінню було привласнено окрему адресу та номер «34-А».

Документальне підтвердження інформації щодо порядку виділу домоволодіння АДРЕСА_2 зі складу домоволодіння АДРЕСА_2 за тією ж адресою, міститься в матеріалах архівної справи КП "Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради". За спільним рішенням членів сім`ї, право власності на домоволодіння АДРЕСА_2 , він передав дружині, ОСОБА_6 .

Фактично, з часу завершення будівництва житлового будинку літ «А-2», домоволодіння АДРЕСА_1 , він та його сім`я: дружина, діти - син, ОСОБА_7 та дочка -

ОСОБА_8 , у шлюбі - ОСОБА_4 , проживали в ньому, він проживає в цьому будинку до теперішнього часу, сумлінно сплачує всі комунальні платежі, здійснює належний поточний ремонт будівлі, підтримує його в належному технічному та безпечному стані.

Факт його постійного довготривалого проживання в домоволодінні АДРЕСА_1 , підтверджено відповідним актом депутата Русько-Лозівської селищної ради, ОСОБА_9 , підпис якого посвідчено міським головою Ю.В. Фоміним та довідкою Русько-Лозівською селищною радою Дергачівського району Харківської області від 05.07.2019 року за № 02-22/1316.

Місцем реєстрації його постійного проживання залишилося належне йому домоволодіння АДРЕСА_2 , оскільки не було практичного сенсу його змінювати на адресу розташування домоволодіння, розташованого на відстані декількох метрів та належного його дружині, я вважав своє право проживання гарантованим та безсумнівним.

У зв`язку з відсутністю юридичної освіти власної документації він не має. В старому будинку, визначеному в документах як АДРЕСА_2 , мешкала його мати, ОСОБА_5 ,в той час мати вже була літньою жінкою, жодних переобладнань або поліпшень рідної домівки вона не допускала та не дозволяла. Фактично, в старій будівлі мати тільки ночувала та відпочивала, оскільки будь-які зручності, окрім електрики, в приміщенні вже на той час були відсутні. Для здійснення таких побутових господарських дій, як приготування їжі, прання, а також для задоволення санітарно-гігієнічних потреб, мешканцями його сім`ї використовувався будинок АДРЕСА_1 , обладнаний згідно до сучасних вимог та можливостей та оснащений системами газо-тепло- водопостачання та каналізації.

Після смерті його матері ОСОБА_5 , у 2002 році та по цей час, будівля АДРЕСА_2 стоїть порожньою, будь-які комунікації для задоволення санітарно-гігієнічних потреб, тепло - водопостачання та каналізації відсутні. Будинок поступово руйнується та наразі не є придатним для проживання.

ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла його дружина, ОСОБА_6 ..

В результати декількох протиправних маніпуляцій та обману, одноособовою власницею належного дружині за життя домоволодіння АДРЕСА_1 стала дочка відповідач по справі ОСОБА_4 ..

Після оформлення свідоцтва про право на спадщину ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка не вчиняла спроб змінити узгоджений між ним та її матір`ю порядок користування домоволодінням, а саме - позбавити його можливості проживати в будинку. Дочка пам`ятала прохання матері не полишати батька. Але нещодавно дочка запропонувала йому піти з дому та надалі вирішувати питання свого проживання поза межами домоволодіння, власницею якою вона наразі стала. Вона активно та безкомпромісно виганяє його з дому, який він збудував власноруч, лагодив його, оздоблював та облаштовував, з дому, в якому вони з дружиною виростили її та її брата, в якому прожили життя, в якому знаходяться всі його речі - все, що є в цьому будинку, придбано ним та дружиною. Будинок АДРЕСА_2 , належний йому на праві власності, є непридатним для проживання людини. Фактично, дочка виганяє його, свого батька, на вулицю, повністю усвідомлюючи це та розуміючи. У зв`язку з чим він просить суд визнати за ним право користування житловим приміщенням домоволодіння АДРЕСА_2 .

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 про виселення .

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_4 пояснила, що їй на праві власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 30.01.2019 приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Коробець О.М., реєстровий №195, належить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Також на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 30.01.2019 приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Коробець О.М., реєстровий №197, належить земельна ділянка, кадастровий №:00:000:1711, площею 0,0841 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Водночас, всупереч волі власника майна, в належному їй житловому будинку АДРЕСА_2 , без відповідної реєстрації, маючи власне житло самовільно поселився і проживає ОСОБА_1 , який своїми діями чинить власнику майна перешкоди у вільному і безперешкодному володінні і розпорядженні майном. У зв`язку з чим вона просить суд поновити пропущений нею строк для подання зустрічного позову та виселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з житлового будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

20 серпня 2019 року ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 09 годин 30 хвилин 20 вересня 2019 року.

13 січня 2020 року ухвалою суду підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду на 12 годин 00 хвилин 04 лютого 2020 року.

Позивач-відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання з`явилися, підтримали свій позов, просили його задовольнити у повному обсязі, зустрічний позов ОСОБА_4 не визнали та просили суд в його задоволенні відмовити.

Представник відповідача та позивача за зустрічним позом ОСОБА_4 - ОСОБА_3 просив задовольнити зустрічний позов та виселити ОСОБА_1 з домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , відмовивши в задоволенні позову ОСОБА_1

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , належить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані за адресою:АДРЕСА_2 , на підставі договору дарування від 27 вересня 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Маренич Г.П. та зареєстровано в реєстрі за №2-3923.

Згідно рішення виконавчого комітету Русько-Лозівської сільської ради народних депутатів за № 266 від 20 вересня 1996 року , за позивачем ОСОБА_1 закріплено земельну ділянку площею 0,08 га. в с. Руська Лозова Дергачівського району Харківської області, у зв`язку з даруванням йому житлового будинку його матір`ю.

Мати позивача ОСОБА_5 , ще за життя написала заяву Голові Русько-Лозівської сільської ради про закріплення за домоволодінням свого сина ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,07 га. з загальної площі 0,15 га.

Рішенням Русько-Лозівської сільської ради №155 від 12 квітня 1994 року позивачу було дозволено продовжити будівництво житлового будинку, розпочатого в 1993 році, як самовільне будівництво на земельній ділянці площею 0,07 га.

Будівництво житлового будинку «літ. Б-1» було завершене влітку 1994 року та прийнято до експлуатації згідно до рішення виконкому Русько-Лозівської селищної ради № 373 від 26 липня 1994 року, за такими будівельно-технічними характеристиками: «житловий будинок в АДРЕСА_2 , житловою площею 56,70 кв.м., корисною - 95,90 кв.м.», будинку було надано літерацію «літ. А-2» та його було визначено як «індивідуальне домоволодіння громадянина ОСОБА_1 »

По завершенні будівництва, для зручності та юридичної визначеності порядку користування двома окремими житловими будинками, «літ. А-1» та «літ. А-2», ним, його матір`ю ОСОБА_5 , та дружиною, ОСОБА_6 , було вирішено розділити домоволодіння на два окремих об`єкти житлової нерухомості та здійснити дії для привласнення новоствореному об`єкту окремої адреси.

Таким чином, із складу домоволодіння АДРЕСА_2 , було виділено житловий будинок «літ. А-2», тамбур літ. «а», літня кухня літ. «Б», гараж літ. «З», огорожа № 1-2. Новоствореному домоволодінню було привласнено окрему адресу та номер «34-А».

Право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 було оформлене на дружину- ОСОБА_6 .

Фактично в домоволодінні АДРЕСА_1 , проживає на теперішній час ОСОБА_1 .

Факт його постійного довготривалого проживання в домоволодінні АДРЕСА_1 , підтверджено відповідним актом депутата Русько-Лозівської селищної ради, ОСОБА_9 , підпис якого посвідчено міським головою Фоміним Ю.В. та довідкою Русько-Лозівською селищною радою Дергачівського району Харківської області від 05.07.2019 за № 02-22/1316..

Місцем реєстрації ОСОБА_1 та постійного проживання залишилося належне йому домоволодіння АДРЕСА_2 .

Після смерті його матері ОСОБА_5 , у 2002 році та по цей час, будівля АДРЕСА_2 стоїть порожньою.

ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла , ОСОБА_6 - дружина ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи , ОСОБА_4 на праві власності, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 30.01.2019 приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Коробець О.М., реєстровий №195, належить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Також на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 30.01.2019 приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Коробець О.М., реєстровий №197, належить земельна ділянка, кадастровий №:00:000:1711, площею 0,0841 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В належному ОСОБА_4 житловому будинку АДРЕСА_2 , без відповідної реєстрації, маючи власне житло поселився і проживає ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло.

Конституцією України у ст. 41 та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997року №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № з, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди,відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. При цьому, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності е непорушним, ніхто не може бути протиправна позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною першої статті 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири дає право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 06.06.20І8 за результатами розгляду справи №641/ 7079/15, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Приймаючи до уваги ті обставини, що сторони по справі тривалий час проживають окремо та не ведуть спільне господарство , суд вважає ОСОБА_1 лише членом родини ОСОБА_4 , а не членом сім`ї.

Право членів сім`ї власника будинку користуватись жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Приведеними доказами, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 своїми діями чинить власнику майна перешкоди у вільному і безперешкодному володінні і розпорядженні майном, а тому находить позов ОСОБА_4 таким, що підлягає задоволенню.

Разом з тим,суд не находить підстав для задоволення позову ОСОБА_1 ,оскільки,як було встановлено судом,йому на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_2 ,тобто він є особа яка забезпечена житлом.

Аналізуючи акт депутата Русько-Лозівської селищної ради, ОСОБА_9 про відсутність в будинку АДРЕСА_2 , будь-які комунікації для задоволення санітарно-гігієнічних потреб, тепло - водопостачання та каналізації ,а також те,що будинок поступово руйнується та наразі не є придатним для проживання,суд находить таким,що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки не знайшов свого закріплення в офіційних висновках компетентних органів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 , суд стягує з відповідача ОСОБА_1 документально підтверджені позивачем судові витрати.

На підставі ст..ст.319,321,323 ЦК України,керуючись ст.ст. 4, 5,12, 13, 19, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , про визнання права користування житловим приміщенням відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про виселення задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з житлового будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 сплачений судовий збір в розмірі - 768,40 гривень.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

Позивач ( відповідач): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає: по АДРЕСА_2 ;

Відповідач (позивач): ОСОБА_4 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 20 березня 2020 року.

Суддя О. М. Жорняк