справа № 489/63/20
провадження №2/489/1196/20
УХВАЛА

25 березня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

У січні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20.02.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20.03.2020 розгляд справи продовжено в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, у зв`язку з відсутністю відомостей про те, що відповідач належним чином повідомлена про розгляд справи по суті, та повторно направлено останньому копію ухвали про відкриття провадження та матеріалів позовної заяви.

23.03.2020 на адресу суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Іванової Н.М., в якому остання просить витребувати з Регіонального сервісного центру в Миколаївській області МВС України відомості щодо реєстрації/перереєстрації за ОСОБА_2 транспортних засобів та призначення розгляду справи в порядку загального позовного провадження. В обґрунтування клопотання представник позивача вказала, що за час шлюбу сторонами було придбано транспортний засіб автомобіль марки Opel Astra, інших даних в позивача не має, оскільки автомобіль знаходиться в користуванні відповідача.

Розглянувши клопотання представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини другої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно пункту першого частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

З аналізу вищевказаної норми слідує, що законодавством не заборонено проведення розгляду справ про поділ майна подружжя в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до частини четвертої статті 277 ЦПК України якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про залишення заяви відповідача без задоволення або розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Як вбачається із поданого клопотання, представник позивача не навела будь-яких обґрунтованих заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Конкретних доводів щодо необхідності розгляду справи за правилами загального позовного провадження, зокрема необхідності вчинення певних процесуальних дій, вчинення яких неможливе при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження, інші обставини, які виключають можливість розгляду за правилами спрощеного позовного провадження чи порушують процесуальні права сторін в клопотанні не зазначено.

Зважаючи на характер спірних правовідносин, та те, що дана справа не відноситься до таких, що підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, суд дійшов висновку, що підстав для переходу до розгляду справи в порядку загального позовного провадження немає.

Суд наголошує, що спрощене провадження, як і загальне позовне провадження спрямовані на всебічний, повний та об`єктивний розгляд справи з дослідженням всіх наданих сторонами доказів, вивченням всіх заяв сторін по суті справи, тобто спрощене провадження не є провадженням в якому розглядаються безспірні вимоги. Отже, сторони не позбавлені можливості викласти свої доводи, аргументи, міркування, заперечення у письмових заявах по суті справи, не позбавлені можливості надавати суду свої докази на спростування вимог та заперечень один одного у строки визначені судом або законом, та в повній мірі користуються правами, передбаченими ЦПК України.

Що стосується клопотання представника позивача про витребування доказів, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог частини першої статті 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

За частиною другою статті 84 ЦПК України у клопотанні повинно бути зазначено:1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Відповідно до положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до положень статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про визнання права власності на квартиру в порядку поділу спільного майна подружжя, проте інформація, яку просить витребувати представник позивача, не відноситься до предмету спору.

Разом з цим, заявником не дотримано вимоги частини другої та четвертої статті 84 ЦПК України щодо змісту клопотання про витребування доказів, зокрема, позивач не вказав обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; вжиті ним заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

З огляду на предмет позовних вимог та підстав позову, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що клопотання представника позивача про витребування доказів задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 84, 274, 277 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні клопотання представника позивача про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження відмовити.

В задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів відмовити.

Копію ухвали направити до відома сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала складена 25.03.2020.

Суддя І.В.Коваленко