Ухвала

20 березня 2020 року

м. Київ

справа № 459/2964/17

провадження № 61-4557ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., СімоненкоВ.М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Львівського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - Територіального сервісного центру 4646 регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Львівській області, про визнання автомобіля спільним майном подружжя та стягнення 1/2 частини вартості автомобіля,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - Територіального сервісного центру 4646 регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Львівській області, про визнання автомобіля спільним майном подружжя та стягнення 1/2 частини вартості автомобіля, що становить 99 142,50 грн.

Рішенням Червоноградського міського районного суду Львівської області від 21 лютого 2019 року позов задоволено.

Визнано автомобіль марки Volkswagen T5, легковий пасажирський, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1 спільним майно подружжя.

Стягнуто зОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 99 142,50 грн грошової компенсації половини вартості автомобіля марки Volkswagen T5, легковий пасажирський, 2003 року випуску, державний номер НОМЕР_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір розмірі 640,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Державної судової адміністрації України недоплачений судовий збір при подачі позову в сумі 351,43 грн.

Постановою Львівського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року рішення Червоноградського міського районного суду Львівської області від 21 лютого 2019 року скасовано та ухвалено нову постанову.

У задоволенні позову відмовлено.

У березні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Львівського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини у справах Lavages Prestations Services v. France (ЛеважПрестасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomezdela Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Право заявника на апеляційний перегляд справи було забезпечено.

Пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Ціна позову у цій справі становить 99 142,50 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2020 року, а тому справа є малозначною в силу вимог закону.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Враховуючи зазначене, Верховний Суд приходить до висновку, що касаційна скарга не містить обставин, визначених пунктом 2 частини третьої статті 389ЦПК України.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що судове рішення, яке оскаржується, прийняте у малозначній справі, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Підстав, передбачених статтею 411 ЦПК України, для скасування судового рішення, що оскаржується, у касаційній скарзі не зазначено.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 на постанову Львівського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - Територіального сервісного центру 4646 регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ у Львівській області, про визнання автомобіля спільним майном подружжя та стягнення 1/2 частини вартості автомобіля.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

В. М. Сімоненко