Справа № 342/57/20
Провадження № 2/342/250/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

з участю: секретаря судового засідання Козаченко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок та господарські булівлі в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 вчинила заповіт, згідно з яким розпорядила позивачу належний їй житловий будинок з надвірними спорудами, а земельну ділянку площею 0,60 га для ведення особистого господарства, що в полі та інше майно, крім житлових споруд заповіла ОСОБА_2 . Заповіт посвідчений секретарем Незвиської сільської ради 25.05.1994 року, ніким не скасовувався та не оскаржувався. Житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 належав колгоспному двору, головою якого була ОСОБА_3 , однак свідоцтво про право власності на домоволодіння втрачене спадкодавцем. Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 9181 від 15.11.2019 за архівними даними Коломийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_3 , як головою колгоспного двору згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 03.09.1988. Із довідки Незвиської сільської ради № 3 від 09.01.2020 вбачається, що станом на 15.04.1991 у житловому господарстві проживала тільки ОСОБА_3 . Для будівництва та обслуговування житлового будинку була виділена земельна ділянка, площею 0,0400 га, що доводиться довідкою Незвиської сільської ради № 4 від 09.01.2020. У відповідності до технічного паспорта, виготовленого ОКП «Коломийське МБТІ», житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 43,9 кв.м., житловою площею 21,9 кв.м., стодоли, стайні, навісу, погребу, вбиральні та огорожі; будівництво житлового будинку здійснено у 1946 році. Відповідно до звіту про оцінку майна ЕТВО «Придністров`я» ринкова вартість житлового господарства по АДРЕСА_1 становить 52680 грн. За результатами проведення технічного обстеження житлового будинку встановлено його відповідність вимогам надійності та можливість безпечної експлуатації. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 28.05.1994, актовий запис № 8. Довідкою Незвиської сільської ради № 817 від 12.11.2019 доводиться, що позивач здійснювала поховання ОСОБА_3 та відразу після її смерті вступила в управління спадщиною: користувалася житловим будинком для проживання, обробляла земельну ділянку, сплачувала обов`язкові платежі. З метою реалізації своїх спадкових прав, позивач звернулася у Городенківську державну нотаріальну контору. Однак, державний нотаріус відмовила позивачу у видачі документів на спадщину на житлове господарство через відсутність правовстановлюючих документів на нього у спадкодавця, що стверджується постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 18.12.2019. Досудове врегулювання спору в даному випадку неможливе.

Сторони в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримує повністю; відповідач позовні вимоги визнає.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 9181 від 15.11.2019 стверджується, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок та господарські будівлі по АДРЕСА_1 -ну станом на 31.12.2012 зареєстровано за головою колгоспного двору - ОСОБА_3 згідно свідоцтва на право власності, виданого Городенківським РВК 03.09.1988 р., на підставі рішення цього ж виконкому № 148 від 10.08.1988.

З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовленого 29.11.2019 встановлено, що житловий будинок споруджено в 1946 році, господарські будівлі та споруди в 1946, 1996, 2017 роках.Копія висновку про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністров`я» стверджує, що ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 станом на 23.12.2019 становить 52680 грн.

Довідкою № 4, виданою 09.01.2020 виконавчим комітетом Незвиської сільської ради стверджено, що за домогосподарством в АДРЕСА_1 , яке належало ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 закріплена земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд розміром 0,0400 га.

За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Станом на 15.04.1991 в житловому будинку в АДРЕСА_1 була зареєстрована ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , голова господарства, двір колгоспника, що доводиться довідкою № 3, виданою 09.01.2020 виконавчим комітетом Незвиської сільської ради.

За заповітом, посвідченим 25.05.1994 секретарем виконкому Незвиської сільської ради, ОСОБА_3 , жителька АДРЕСА_1 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким все своє майно, що їй за Законом належатиме заповіла так: житловий будинок і надвірні споруди - ОСОБА_1 , земельну ділянку 0,60 га для ведення особистого господарства, що в полі і інше майно, крім житлових споруд - ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 у віці 82 років, про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 28 травня 1994 виконкомом Незвиської сільської Ради народних депутатів. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

Оскільки ОСОБА_3 померла до 1 січня 2004 року, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час смерті проживала і була зареєстрована одна по АДРЕСА_1 стверджено довідкою № 807, виданою 08.11.2019 виконавчим комітетом Незвиської сільської ради.

Із довідки № 817, виданої 12.11.2019 виконавчим комітетом Незвиської сільської ради вбачається, що на час смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_1 проводила похорон померлій, сплачувала страхові платежі та вступила в управління спадковим майном.

Судом встановлено, що спадкоємцями за заповітомпісля смерті ОСОБА_3 є - ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_2 (відповідач).Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , оскільки фактично вступила в управління спадковим майном, однак документи про спадкування не оформила.

Повідомленням Городенківської районної державної нотаріальної контори №298/0116 від 28.02.2020 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 59633787 від 28.02.2020 підтверджується, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилася.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

До складу спадщини ОСОБА_3 , яку вона заповіла спадкоємцю ОСОБА_1 (позивачу) входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 .

Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 2534/02-31 від 18.12.2019 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок по АДРЕСА_1 , з посиланням на те, що у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи, які посвідчують право власності померлої на належний їй житловий будинок.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_3 , фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними.

Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 судом не встановлено, позов визнається відповідачем, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі ст.ст. 120, 123, 525, 526, 548, 549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 392, 1296-1297 ЦК України, керуючись ст.ст. 206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 .

Місце проживання відповідача ОСОБА_2 - АДРЕСА_3 .

Судове рішення складене 26.03.2020.

Суддя: Федів Л. М.