У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2020 року м. Черкаси

Суддя Черкаського районного суду Черкаської області Тептюк Є.П., розглянувши заяву адвоката Євтушенка П.М. про відвід головуючого судді Тептюка Є.П. в цивільній справі № 707/2620/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання домоволодіння, земельної ділянки та автомобіля об`єктами спільної сумісної власності подружжя, визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності на Ѕ частину автомобіля зі стягненням грошової компенсації,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Черкаського районного суду Черкаської області Тептюка Є.П., перебуває цивільна справа № 707/2620/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання домоволодіння, земельної ділянки та автомобіля об`єктами спільної сумісної власності подружжя, визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності на Ѕ частину автомобіля зі стягненням грошової компенсації.

Справу № 707/2620/18 суддею Тептюком Є.П. прийнято до провадження ухвалою суду від 26.02.2019 року. 12.03.2020 року ухвалою суду підготовче судове засідання закрито та призначено справу ло розгляду на 25.03.2020 року.

Представником позивача - адвокатом Євтушенком М.П. 25.03.2020 року подано до канцелярії суду заяву про відвід головуючого судді Тептюка Є.П., який мотивовано тим, що суддя Тептюк Є.П. 12.03.2020 року під час підготовчого судового засідання неприйняв заяву про уточнення позовних вимог. Як зазаначає в своїй заяві про відвід адвокат Євтушенко М.П. " неупередженість суду підтверджується неприйняттям заяви про уточнення позову". Вказані обставини на думку заявника викликають сумніви у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі; питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість; якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід; якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Як зазначено у першому реченні ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно.

Враховуючи те, що заява про відвід судді Тептюка Є.П. надійшла до суду від представника позивача в день призначеного судового засідання, вказана заява підлягає розгляду суддею Тептюком Є.П.

Відповідно до ч. 7 ст. 40 ЦПК України, відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Дослідивши заяву адвоката Євтушенка П.М. про відвід головуючого судді Тептюка Є.П., суд дійшов висновку, що дана заява не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України).

Таким чином за змістом цих норм слідує, що особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи, якщо відвід заявлено з підстав, що визначено п. 1 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Як слідує з матеріалів заяви, відвід судді Тептюка Є.П. обґрунтований тим, що 12.03.2020 року під час підготовчого судового засідання судом було ухвалено відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про приєднання уточненої позовної заяви до матеріалів справи та повернути її Євтушенку М.П .

Дійсно, 12.03.2020 року у підготовчому засіданні представник позивача просив суд прийняти уточнену позовну заяву.

Представник відповідача заперечив проти приєднання уточненої позовної заяви, оскільки остання не надіслана попередньо відповідачу, і фактично є заявою про збільшення позовних вимог.

ст. 49 ЦПК України визначає процесуальні права та обов`язки сторін, які є рівними. Однак не передбачає право позивача на звернення до суду з уточненою позовною заявою. Як вбачається зі змісту поданої заяви, вона фактично є заявою про збільшення позовних вимог і її копія відповідно до ч. 5 ст. 49 ЦПК України повинна бути надіслана відповідачу, а суду надані докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву.

Враховуючи, що представником позивача була подана заява, яка не передбачена жодною нормою діючого ЦПК України, і яка фактично є заявою про збільшення позовних вимог, що не була попередньо надіслана відповідачу, про що свідчить відсутність у матеріалах справи доказів направлення такої копії, враховуючи положення ст. 49 ЦПК України та позицію представника відповідача суд відмовив у прийнятті уточненої позовної заяви.

Представник позивача подаючи до суду уточнену позовну заяву, допустив порушення вимог ч.5 ст. 49 ЦПК України, що, на думку суду, є неприпустимим, тому неприйняття вищевказаної заяви здійснео судом законно і не може розцінюватись представником позивача як будь-яка пряма чи непряма зацікавленість головуючого у справі у результатах її розгляду чи упередженість. Не свідчать зазначені твердження представника позивача і про порушення принципу рівності сторін, з огляду на те, що саме в судовому засіданні у змагальному процесі суд вирішує клопотання учасників процесу, заслуховуючи їх думки з внесених на розгляд суду заяв та клопотань, в чому власне і полягає принцип змагальності судового процесу.

Як встановлено ч. 1, ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, але не обмежуючись, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України).

Оглядом матеріалів справи встановлено, що 25.04.2019 року, 06.06.2019 року, 28.02.2020 року судові засідання були відкладені за клопотаннями представника позивача, який або просив надати час для подання доказів, або перебував у іншому судовому засіданні, проте будь-яких доказів потому не надав та не підтвердив своє знаходження у іншому судовому засіданні, що свідчить про зловживання адвокатом своїми правами та призводить до затягування розгляду справи, і відповідно порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому подання заяви про відвід головуючого по справі судді Тептюка Є.П. визнається зловживанням позивачем процесуальними правами, оскільки заявлений позивачем відвід є завідомо безпідставним.

Підсумовуючи, суд зазначає, що процесуальна поведінка представника позивача з заявлення безпідставного відводу головуючому по справі спрямована на затягування розгляду справи.

Суд вважає, що заява про відвід судді Тептюка Є.П. не містить будь-яких обґрунтованих доводів, підтверджених належними та допустимими доказами щодо упередженості або необ`єктивності судді Тептюка Є.П. під час розгляду цивільної справи, дії судді, які описані в заяві про відвід, жодним чином не свідчать про його упередженість чи зацікавленість, а свідчать виключно про незгоду представника позивача з процесуальним рішенням судді, та його небажання допустити справу до розгляду по суті та ухвалення рішення у справі.

Відповідно до правил частини 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальним рішенням судді, рішення або окрема думка судді в інших справах не може бути підставою для відводу судді.

Щодо сумнівів заявника в об`єктивності та неупередженості судді, то суд відмічає, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини при вирішенні справи «Білуха проти України» у п.49 рішення з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Щодо суб`єктивного критерію, тобто вчинення суддею дій, які б свідчили про прояви упередженості чи безсторонності, заявником доказів не надано.

Щодо об`єктивного критерію, то у пункті 52 вказаного вище рішення Європейського суду з прав людини зазначено , що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 року, п. 58). При цьому значення мають зовнішні прояви.

Суд звертає увагу, що в даному випадку заявник лише заявляє про упередженість судді. Разом з тим, будь-яких ознак зовнішнього прояву будь-якої зацікавленості не зазначає та відповідно доказів не надає.

З огляду на вищевикладене, заява представника позивача Євтушенка М.П. про відвід головуючого судді Тептюка Є.П. задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 36, 40, 260 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача - адвоката Євтушенка М.П. про відвід судді Тептюка Є.П. в цивільній справі № 707/2620/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання домоволодіння, земельної ділянки та автомобіля об`єктами спільної сумісної власності подружжя, визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності на Ѕ частину автомобіля зі стягненням грошової компенсації- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Є. П. Тептюк