Єдиний унікальний номер: 223/1044/19
Провадження номер: 2/223/60/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 р. м. Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді Дочинця С.І., при секретарі Лифенко Н.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Вугледарського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 126614,17 гривень.

Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору без номеру від 01 липня 2008 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідачка порушила умови договору і станом на 31 серпня 2019 року має перед позивачем заборгованість в розмірі 217868,91 гривень, яка складається з наступного: 4500,00 гривень заборгованість за кредитом; 212968,91 гривень заборгованість по відсотках за користування кредитом; 400,00 гривень заборгованість за пенею та комісією. Позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь частину виниклої заборгованості у розмірі 126614,17 гривень, яка складається з наступного: 4500,00 гривень заборгованість за кредитом; 122114,17 гривень заборгованість по відсотках за користування кредитом з 01 липня 2008 року по 01 грудня 2018 року.

Представник позивача про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в позовній заяві позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності його представника та винесення заочного рішення.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 47). Надала до суду письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнала в повному обсязі.

Від відповідачки не надходило клопотань про розгляд справи у поряду загального позовного провадження.

Суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, дослідивши які вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 01 липня 2008 року ОСОБА_1 отримала кредит від позивача у розмірі 4500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 3,00 % на місяць (а.с. 9).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором без номеру від 01 липня 2008 року, укладеного між Приватбанком та клієнтом ОСОБА_1 , заборгованість останньої по кредитному договору станом на 31 серпня 2019 року перед банком становить 126614 гривень 17 копійок, яка складається з наступного: 4500,00 гривень заборгованість за кредитом: 212968,91 гривень заборгованість по відсотках за користування кредитом; 400,00 гривень заборгованість за пенею та комісією. Заборгованість по відсотках за період з 01 липня 2008 року по 01 грудня 2018 року становить 122114,17 гривень (а.с. 4-8).

Відповідно до статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21 травня 2018 року №519, позивач є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «Приватбанк», який в свою чергу є правонаступником всіх прав та зобов`язань ЗАТ КБ «ПриватБанк». (а.с. 22-23).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно до ст. ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

Судом встановлено, що відповідачка свої зобов`язання не виконала і тому станом на 31 серпня 2019 року має перед позивачем заборгованість за кредитом в розмірі 4500,00 гривень, а тому суд приходить до висновку про необхідність та доцільність задоволення вимог позову в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитом у розмірі 4500,00 гривень.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості по відсотках за користування кредитом за період з 01 липня 2008 року по 01 грудня 2018 року, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, а розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Позивач, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості по відсотках за період з 01 липня 2008 року по 01 грудня 2018 року, посилається на розрахунок заборгованості та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємну частину укладеного між сторонами договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розуміла відповідачка, ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а наданий до суду Витяг з Умов не містять підпису ОСОБА_1 , тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 01 липня 2008 року шляхом підписання заяви-анкети.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також те, що Витяг з Умов на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Аналогічний висновок містить у постанові Верхового Суду від 03 липня 2019 року, винесеній в межах цивільної справи за Єдиним унікальним номером 342/180/17.

Отже, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а Витяг з Умов на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зважаючи, що укладений між сторонами кредитний договір від 01 липня 2008 року у вигляді анкети-заяви не містить строку повернення кредиту (користування ним), суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог позову в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по відсотках за користування кредитом за період з 01 липня 2008 року по 01 грудня 2018 року, слід відмовити.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, а саме, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитом в розмірі 4500,00 гривень, а вимоги позову щодо стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитом за період з 01 липня 2008 року по 01 грудня 2018 року у розмірі 122114,17 гривень задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено частково, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, 68,27 гривень (4500,00 грн.*1921,00 грн. / 126614,17 грн. = 68,27 грн.).

Оскільки, відповідно до вимог статті 279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі викладеного, ст. ст. 526, 530, 536, 610, 1048-1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 77, 141, 247, 258, 279 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Мар`їнка Донецької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», заборгованість по кредитному договору без номеру від 01 липня 2008 року у вигляді заборгованості за кредитом в розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Мар`їнка Донецької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , витрати зі сплати судового збору в розмірі 68 (шістдесят вісім) гривень 27 (двадцять сім) копійок.

В задоволенні іншої частини вимог позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Вугледарський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області Дочинець С.І.