Справа №2-2336/11
Провадження № 6/522/173/20
У Х В А Л А

25 лютого 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву Кредитної спілки «Україна» за участю боржника ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його виконання у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходилась цивільна справа за позовом Кредитної спілки «Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2011 року позовні вимоги КС «Україна» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 15813419,01 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 17000,30 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 17 вересня 2012 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 повернуто.

Ухвалою суду від 18 лютого 2014 року заяву КС «Україна» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання задоволено.

До суду від представника КС «Україна» надійшла заява про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі за № 2-2336/11. В обґрунтування заяви зазначено, що з відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження Приморським районним судом м. Одеси від 03 березня 2014 року видано КС «Україна» виконавчий лист за яким було відкрито виконавче провадження №452221330. Постановою Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України повернуто виконавчий документ стягувач від 30 червня 2016 року. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17 червня 2010 року у справі у справі №2/44-10-2632 за заявою громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 порушено провадження у справі про банкрутство Заявника.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07 вересня 2010 у справі №2/44-10-2632 введено процедуру розпорядження майном, призначено розпорядника майна арбітражного керуючого Дарієнка В.Д., встановлені процесуальні строки у справі.

В газеті «Урядовий кур`єр» від 11.09.2010 (№168) надруковано оголошення про порушення провадження у справі №21-32-2/44-10-2632.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.07.2012 у справі №21-32- 2/44-10-2632 продовжено строк розпорядження майном на шість місяців, припинені повноваження розпорядника майна ОСОБА_5 та призначено нового розпорядника майна арбітражного керуючого Белова О.Д.

Постановою господарського суду Одеської області від 18.09.2013 у справі №21-32-2/44-10-2632, залишеної у силі постановою Одеського апеляційного господарського суду від 11.11.2013 та постановою Вищого господарського суду України від 33 січня 2014 у справі № 21-32-2/44-10-2632. Заявника визнано банкрутом, відносно нього відкрита ліквідаційна процедура та призначено ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_6 Д.

Наказом Міністерства юстиції України від 22.09.2014 №1565/5 арбітражному керуючому Белову О.Д. анульовано свідоцтво на право діяльності арбітражного керуючого. У зв`язку із чим, ухвалою господарського суду Одеської області від 29.07.2014 у справі №21-32-2/44-10-2632, скасованої постановою Одеського апеляційного Господарського суду від 09 грудня 2014 року у справі №21-32-2/44-10-2632, припинені повноваження ліквідатора Белова О.Д. та призначено нового ліквідатора Заявника арбітражного керуючого Назаренко Л. С. Ухвалою господарського суду Одеської області від 05 серпня 2015 року у справі №21-32- 2/44-10-2632, скасованої постановою Одеського апеляційного господарського суд) від 12 жовтня 2015 року №21-32-2/44-10-2632, повторно призначено новій ліквідатором арбітражного керуючого Назаренко Л.С. Наказом Міністерства юстиції України від 28 червня 2016 №1265/5 арбітражному керуючому Назаренко Л.С. анульовано свідоцтво на право діяльності арбітражного керуючого. Ухвалою господарського суду Одеської області від 24 березня 2016 у справі №21-32- 2/44-10-2632, скасованою постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22 червня 2016 у справі №21-32-2/44-10-2632, призначено ліквідатором Заявника арбітражного керуючого ОСОБА_7 Ігоря Володимировича строком на три місяці. Тобто, як зазначає, заявник з 22.06.2016 був відсутній ліквідатор взагалі. Крім того, що наказом Міністерства юстиції України від 07 грудня 2018 №3845/5 арбітражному керуючому Срібному І.В. анульовано свідоцтво на право діяльності арбітражного керуючого.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 28 серпня 2017 року у справі №32-21-2/44-10-2632 ліквідатором Заявника призначено арбітражного керуючого Byдуда Гаррі Ігоровича.

Ліквідатор Срібний І.В. не передавав ліквідатору ОСОБА_8 жодного процесуального документу, як у справі про банкрутство Заявника, так і з інших цивільних та господарських справ, стороною у яких виступав Заявник, про що був складений акт, котрий доданий до заяви. Як зазначено в заяві, питання щодо призначення ліквідатора Заявника у період з 22 червня 2016 по 28 серпня 2017 знаходилось на стадії розгляду кандидатур господарським судом Одеської області. Відсутність повноважного керівника та будь-яких осіб, які би були уповноважені на отримання кореспонденції на ім`я Заявника, зумовило втрату виконавчого листа, виданого 03 березня 2013 Приморським районним судом міста Одеси за рішенням від 09 грудня 2012 у справі №2/1522/2336/11 та пропуск строку на його пред`явлення. Заявник, вважає вище названу причину достатньою для визнання її поважною при розгляді питань щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа у порядку статті 433 Цивільного процесуального кодексу України та видачі дублікату втраченого виконавчого документу у порядку пункту 17.4 частини 17 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України.

У судове засідання 25 лютого 2020 року з`явився представник заявника, заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Інші учасники процесу у судове засідання не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомляли.

Згідно ч.2 ст.433 ЦПК України, заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заяву КС «Україна» такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

05 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Судом встановлено, що Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2011 року позовні вимоги КС «Україна» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 15813419,01 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 17000,30 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 17 вересня 2012 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 повернуто.

Ухвалою суду від 18 лютого 2014 року заяву КС «Україна» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання задоволено.

Приморським районним судом м. Одеси видано КС «Україна» виконавчий лист від 03 березня 2014 року за яким було відкрито виконавче провадження №452221330. Постановою Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України повернуто виконавчий документ стягувач від 30 червня 2016 року.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17 червня 2010 року у справі у справі №2/44-10-2632 за заявою громадян ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 порушено провадження у справі про банкрутство Заявника.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 07 вересня 2010 у справі №2/44-10-2632 введено процедуру розпорядження майном, призначено розпорядника майна арбітражного керуючого Дарієнка В.Д., встановлені процесуальні строки у справі.

В газеті «Урядовий кур`єр» від 11.09.2010 (№168) надруковано оголошення про порушення провадження у справі №21-32-2/44-10-2632.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.07.2012 року у справі №21-32-2/44-10-2632 продовжено строк розпорядження майном на шість місяців, припинені повноваження розпорядника майна ОСОБА_5 та призначено нового розпорядника майна арбітражного керуючого Белова О.Д.

Постановою господарського суду Одеської області від 18.09.2013 у справі №21-32-2/44-10-2632, залишеної у силі постановою Одеського апеляційного господарського суду від 11.11.2013 та постановою Вищого господарського суду України від 33 січня 2014 у справі № 21-32-2/44-10-2632. Заявника визнано банкрутом, відносно нього відкрита ліквідаційна процедура та призначено ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_9 .

Наказом Міністерства юстиції України від 22.09.2014 №1565/5 арбітражному керуючому Белову О.Д. анульовано свідоцтво на право діяльності арбітражного керуючого. У зв`язку із чим, ухвалою господарського суду Одеської області від 29.07.2014 у справі №21-32-2/44-10-2632, скасованої постановою Одеського апеляційного Господарського суду від 09 грудня 2014 року у справі №21-32-2/44-10-2632, припинені повноваження ліквідатора Белова О.Д. та призначено нового ліквідатора Заявника арбітражного керуючого Назаренко Л. С.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05 серпня 2015 року у справі №21-32- 2/44-10-2632, скасованої постановою Одеського апеляційного господарського суд) від 12 жовтня 2015 року №21-32-2/44-10-2632, повторно призначено новій ліквідатором арбітражного керуючого Назаренко Л.С. Наказом Міністерства юстиції України від 28 червня 2016 №1265/5 арбітражному керуючому Назаренко Л.С. анульовано свідоцтво на право діяльності арбітражного керуючого.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24 березня 2016 у справі №21-32- 2/44-10-2632, скасованою постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22 червня 2016 у справі №21-32-2/44-10-2632, призначено ліквідатором Заявника арбітражного керуючого ОСОБА_7 Ігоря Володимировича строком на три місяці.

З 22 чевня 2016 у КС «Україна» був відсутній ліквідатор. Крім того, що наказом Міністерства юстиції України від 07 грудня 2018 №3845/5 арбітражному керуючому Срібному І.В. анульовано свідоцтво на право діяльності арбітражного керуючого.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 28 серпня 2017 року у справі №32-21-2/44-10-2632 ліквідатором Заявника призначено арбітражного керуючого Byдуда Гаррі Ігоровича.

Ліквідатор Срібний І.В. не передавав ліквідатору ОСОБА_8 жодного процесуального документу, як у справі про банкрутство Заявника, так і з інших цивільних та господарських справ, стороною у яких виступав Заявник, про що був складений акт, котрий доданий до заяви.

Питання щодо призначення ліквідатора Заявника у період з 22 червня 2016 по 28 серпня 2017 знаходилось на стадії розгляду кандидатур господарським судом Одеської області. Відсутність повноважного керівника та будь-яких осіб, які би були уповноважені на отримання кореспонденції на ім`я Заявника, зумовило втрату виконавчого листа, виданого 03 березня 2013 Приморським районним судом міста Одеси за рішенням від 09 грудня 2012 у справі №2/1522/2336/11 та пропуск строку на його пред`явлення.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно п. 17.4 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановлюється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Згідно вимог п.9 ч.2 ст.129 Конституції України, обов`язковість рішень суду є одною із основних засад судочинства, отже невиконання судового рішення є порушенням норм Конституції України, які є нормами прямої дії.

При цьому, слід зазначити, що виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому разі порушених прав стягувача, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Суд звертає увагу, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції, Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції.

Відповідно до ч.1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, звернення до виконання судових рішень здійснюється з урахуванням положень Закону України "Про виконавче провадження", а також інших актів законодавства. Виконавчі документи, що надсилаються судом на адресу органів державної виконавчої служби, мають відповідати вимогам, установленим ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження".

Звернення до виконання судових рішень покладається на суд, що розглянув справу у першій інстанції. Вироки, рішення, ухвали та постанови суду звертаються до виконання після того, як вони набрали законної сили, та повернення справи до суду першої інстанції після апеляційного або касаційного розгляду, крім випадків негайного їх виконання. Усе листування щодо звернення до виконання вироків, рішень, ухвал і постанов покладається на апарат суду.

У справі "Іммобільяре Саффі проти Італії" зазначено, що право на звернення до суду також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню (рішення Європейського суду з прав людини у справі Савіцький проти України, nо.38773/05, від 26.07.2012 року).

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. У контексті вищезазначеного, суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Суду у справі Глоба проти України, по. 15729/07, від 05.07.2012).

Отже, виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України").

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що оскільки рішення суду до теперішнього часу не виконане, виконавчий лист втрачений не з вини заявника, а у зв`язку з численною зміною ліквідаторів, що призвело до втрати виконавчого листа, що підтверджено актом, доданим до заяви, тому заява про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа та видачу його дублікату підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви.

Керуючись ст. ст. 247, 433 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Кредитної спілки «Україна» за участю боржника ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його виконання у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Поновити Кредитній спілці «Україна» пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-2336/11 у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 15813419,01 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 17000,30 грн.

Видати Кредитній спілці «Україна» дублікат виконавчого листа № 2-2336/11 у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 15813419,01 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 17000,30 грн.

Ухвала суду набирає законної сили із моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 10 березня 2020 року.

Суддя Ю.Б. Свячена