ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2020 року

м. Харків

Справа № 639/519/19

Провадження № 22-ц/818/656/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Бровченка І.О.,

суддів: Кругової С.С., Маміної О.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС»

розглянув у порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кутового Григорія Ігоровича на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2019 року в складі судді Баркової Н.В.,

встановив:

У січні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ПрАТ «СК «АХА Страхування», в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму недосплаченого грошового відшкодування завданих збитків та витрат на експертизу у розмірі 22 737,78 грн, компенсувати судові витрати у розмірі 6637,88 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 24 серпня 2018 року між ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Infiniti» дзн. НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Маzda» днз. НОМЕР_2 , трапилась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої майну позивача було завдано значних збитків. 08 жовтня 2018 року Київським районним судом м. Харкова винесено постанову (справа № 640/16193/18), якою ОСОБА_2 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 340 гривень. Таким чином, вину відповідача встановлено постановою Київського районного суду м. Харкова по справі № 640/16193/18 від 08 жовтня 2018 року. Разом з тим, 11 січня 2019 року позивач направив вимогу до ОСОБА_2 про відшкодування завданих збитків, але жодної матеріальної компенсації останнім не було зроблено. Таким чином, відповідач ОСОБА_2 , за загальним правилом, повинен відшкодувати позивачу завдану матеріальну шкоду. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Цивільна відповідальність ОСОБА_2 , як власника автомобіля «Маzda», днз. НОМЕР_2 , була застрахована в AT «CK «AXA Страхування» за полісом серії АК № НОМЕР_3 . Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК України підстав. Таким чином, позивач має право пред`явити позовні вимоги до AT «CK «AXA Страхування» про відшкодування завданих ОСОБА_2 збитків. Позивач попередньо звертався до AT «CK «AXA Страхування» із заявою (повідомленням) про настання 24 серпня 2018 року дорожньо-транспортної пригоди за участю відповідача ОСОБА_2 як власника автомобіля «Mazda» днз. НОМЕР_2 . 13 листопада 2018 року потерпілому ОСОБА_1 , було сплачено AT «CK «AXA Страхування» лише 67 327,18 грн за наведеним страховим випадком, але дана грошова сума в повному обсязі не покриває завдані матеріальні збитки. 16 листопада 2018 року адвокат потерпілого - Кутовой Г.І. отримав висновок Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса за №19956 від 16 листопада 2018 року, відповідно до якої величина матеріальних збитків власника автомобіля «Infiniti», дзн. НОМЕР_1 , на момент ДТП 24 серпня 2018 року становить 87 834,16 грн. Позивачем сплачена вартість експертизи в сумі 2 230,80 грн. 20 листопада 2018 року адвокатом позивача - Кутовим Г .І. подано до AT «CK «AXA Страхування» вимогу про доплату страхового відшкодування на суму 22 737,78 грн. (87 834,16 грн + 2 230,80 грн - 67 327,18 грн = 22 737,78 грн). На день подання даного позову жодної доплати по страховому відшкодуванню так і не було і вчинено.

Рішенням від 04 жовтня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» про відшкодування збитків відмовлено в повному обсязі.

Представником ОСОБА_1 - адвокатом Кутовим Г.І. подано апеляційну скаргу на зазначене рішення суду, в якій просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2019 року, прийняти нове рішення, яким стягнути на користь ОСОБА_1 суму недосплаченого грошового відшкодування завданих збитків по франшизі у розмірі 2 000 грн та витрат на експертизу у розмірі 20 737,78 грн.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що франшиза за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не входить до розміру страхового відшкодування, тому ОСОБА_2 повинен сплатити на користь позивача франшизу в розмірі 2000 грн.

Стосовно вимог до AT «CK «AXA Страхування» зазначає, що потерпілому ОСОБА_1 було сплачено лише 67 327,18 грн за страховим випадком, що в повному обсязі не покриває завдані матеріальні збитки. Відповідно до висновку Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса величина збитків становить 87 834,16 грн, вартість експертизи становить 2230,80 грн. 20 листопада 2018 року адвокатом позивача - Кутовим Г .І. подано до AT «CK «AXA Страхування» вимогу про доплату страхового відшкодування на суму 22 737,78 грн. (87 834,16 грн + 2 230,80 грн - 67 327,18 грн = 22 737,78 грн). На день подання даного позову жодної доплати по страховому відшкодуванню так і не було і вчинено. Крім того, позивач надає рахунок № С4070913 від 15 квітня 2019 року від офіційного сервісного центру Infiniti, відповідно до якого сума відновлювальних робіт та запчастин складає 268 544,09 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Кутового Г.І. на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про відшкодування збитків.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 11 грудня 2019 рокузакінчено підготовку апеляційного розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про відшкодування збитків.

Призначено цивільну справу до розгляду судом апеляційної інстанції в приміщенні Харківського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

08 січня 2020 року представник приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» Ткаченко І.В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2019 року - без змін.

Зазначив, що 25 серпня 2018 року до контакт центру Страховика в телефонному режимі звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та повідомили про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 24 серпня 2018 року за участю забезпеченого ТЗ MAZDA 6, д/н НОМЕР_2 . На виконання вимог п. 34.2 ст. 34 Закону, в межах строку встановленого Законом, Страховиком було залучено оцінювача ОСОБА_4., яким 29 серпня 2018 року за участю ОСОБА_1 - власника пошкодженого ТЗ, було проведено огляд ТЗ INFINITI G 37, д/н НОМЕР_1 , за результатами якого складено протокол № 984 огляду колісного транспортного засобу від 29 серпня 2018 року та в подальшому, 04 вересня 2018 року було проведено додатковий огляд ТЗ INFINITI G 37, д/н НОМЕР_1 , за результатами якого складено протокол № 1000 додаткового огляду колісного транспортного засобу. Для визначення розміру матеріального збитку, завданого потерпілому внаслідок пошкодження ТЗ INFINITI G 37, д/н НОМЕР_1 , в результаті вищезазначеної ДТП, AT "СК "АРКС" (попередня назва AT "СК "АХА Страхування") було замовлено проведення автотоварознавчого дослідження, результатом якого є звіт № 984 по визначенню вартості відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин автомобілю від 09 листопада 2018 pоку, складений оцінювачем ОСОБА_4 , на підставі вказаного звіту страховикомбуло здійснено розрахунок суми страхового відшкодування, належного до виплати ОСОБА_1 . Розмір страхового відшкодування за фактом пошкодження ТЗ INFINITI G 37, д/н НОМЕР_1 , в результаті ДТП, яка сталася 24 серпня 2018 pоку, з врахуванням зносу (ст. 29 Закону), за вирахуванням суми ПДВ (п. 36.2 ст. 36 Закону) за вирахуванням франшизи (ст. 12 Закону) склав 67 327, 18 грн. 13 листопада 2018 року відповідно до заяви про страхове відшкодування вх. № 1027/21 від 05 листопада 2018 pоку, поданої до AT "СК "АРКС" адвокатом Кутовим Г.І. в інтересах ОСОБА_1 , вказана сума страхового відшкодування була перерахована на особистий рахунок позивача, зазначений у заяві.AT "СК "АРКС" (попередня назва AT "СК "АХА Страхування") зазначає, що умови виплати страхового відшкодування чітко визначено Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», сума податку на додану вартість - вказана сума не підлягає відшкодуванню страховиком, сума ПДВ не вирахувана із вартості матеріального збитку, визначеної відповідно до висновку Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса за № 19956 від 16 листопада 2018 року в розмірі 87 834, 16 грн, яким позивач обґрунтовує свої вимоги. В зв`язку з тим, що виплата страхового відшкодування здійснювалась безпосередньо на особистий рахунок позивача, сума страхового відшкодування зменшується страховиком на суму податку на додану вартість, визначену відповідно до законодавства.Сума франшизи в розмірі 2000 грн, яка не відшкодовується страховиком та була вирахувана із суми страхового відшкодування. Крім того, вартість заміни глушника ТЗ, яка включена до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 19956 від 16 листопада 2017 pоку, однак, не може бути відшкодована страховиком, так як пошкодження з вказаної деталі не отримане в результаті дорожньо-транспортної пригоди від 24 серпня 2018 року та не включалась страховиком до розрахунку суми страхового відшкодування, не зазначена в протоколі № 984 огляду ( колісного транспортного засобу від 29 серпня 2018 року та в протоколі № 1000 додаткового огляду колісного транспортного засобу.Страховик провів огляд пошкодженого ТЗ у встановлені законодавство строки, в зв`язку з відсутністю порушення Страховиком строків, встановлених п. 34.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відсутні підстави для відшкодування Страховиком витрат, пов`язаних з проведенням автотоварознавчого дослідження, крім того, відсутні підстави для використання при здійсненні розрахунку суми страхового відшкодування висновку Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса за № 19956 від 16 листопада 2018 pоку, наданого ОСОБА_1 .Звертає увагу, що висновок Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз їм. М.С. Бокаріуса за № 19956 від 16 листопада 2018 року, однак, дорожньо-транспортна пригода сталася 24 серпня 2018 pоку і величина матеріальних збитків. завданих власнику автомобіля «Infiniti G37S» д.н.з. НОМЕР_1 .», визначалася виходячи з розміру його ринкової вартості на момент ДТП та становить 87 834, 16 грн. Висновок Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса за № 19956 від 16 листопада 2018 року не може бути належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом.Рахунок № С4070913 від 15 квітня 2019 року від офіційного Сервісного центру не є оцінкою завданого позивачу матеріального збитку, не є належним, допустимим, достатнім та достовірним доказом, не може бути документом, на підставі якого може здійснюватись визначення завданого позивачу ОСОБА_1 матеріального збитку та розрахунок суми страхового відшкодування.AT "СК "АРКС" (попередня назва AT «СК АХА Страхування») у відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та умов Полісу № АК8740271 від 04 квітня 2018 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до поданої позивачем заяви про страхове відшкодування від 05 листопада 2018 pоку, в повному обсязі виконало свої обов`язки та виплатило страхове відшкодування, в зв`язку з чим, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Відшкодування винною особою шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, і виплата страхового відшкодування страховиком не є неподільним предметом зобов`язання, жодною нормою закону, чи договору не встановлено солідарного обов`язку страховика по відшкодуванню шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.Щодо витрат на правничу допомогу позивач не надає платіжних документів, які б підтверджували оплату понесених ним витрат на правничу допомогу - платіжних доручень, чеків, квитанцій, тощо, додаток № 1 від 18 квітня 2019 року та додаток № 2, Акт приймання - передачі наданих послуг від 19 квітня 2019 року до договору про надання правової допомоги від 04 жовтня 2018 року не є належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами, які підтверджують понесення Позивачем заявлених витрат на правничу допомогу.Заявлені позивачем до стягнення судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 019, 48 грн є недоведеними, безпідставними, та не підлягають задоволенню.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду ні копії постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, ні належних доказів на підтвердження належності пошкодженого автомобіля позивачу. Разом з тим, страховик провів огляд пошкодженого ТЗ у встановлені законодавством строки та 13 листопада 2018 року відповідно до заяви про страхове відшкодування вх. № 1027/21 від 05 листопада 2018 року, поданої до AT «CK «АХА Страхування» адвокатом Кутовим Г.І. в інтересах ОСОБА_1 на особистий рахунок позивача, вказаний у заяві, була перерахована сума страхового відшкодування в розмірі 67 327,18 грн, що визнано представником позивача. При цьому позивачем, який був присутній при огляді автомобілю, не висловлювались будь-які зауваження щодо протоколів огляду ТЗ INFINITI G 37, а також ходу та результатів автотоварознавчого дослідження, яким визначена сума страхового відшкодування і яке не спростовується наданим позивачем висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 19956 від 16 листопада 2018 року, складеного за заявою ОСОБА_1 . Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса у зв`язку з різними критеріями такої оцінки. При цьому AT «CK АХА Страхування» у повній відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та умов Полісу № АК8740271 від 04 квітня 2018 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що не спростовано позивачем в судовому засіданні належними доказами. За таких умов передбачені законом підстави для збільшення відповідальності Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» та стягнення з даного відповідача додаткового грошового відшкодування завданих збитків відсутні, у зв`язку з чим позовні вимоги до даного відповідача задоволенню не підлягають. Стосовно стягнення зі ОСОБА_2 різниці між виплаченою сумою страхового відшкодування та розрахованою висновком експертизи №19956 від 16 листопада 2018 року величини матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля «Infiniti G37S» дзн. НОМЕР_1 , які приймається в розмірі його ринкової вартості на момент ДТП (24 серпня 2018 року), суд також не знайшов передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог, оскільки цивільна відповідальність ОСОБА_2 була застрахована належним чином і розмір виплаченого страхового відшкодування не перевищив передбачений полісом ліміт відповідальності страхової компанії. Крім того, суд звернув увагу на те, що солідарна відповідальність відповідачів у даній справі взагалі неможлива, оскільки солідарна відповідальність настає лише у випадках, прямо вказаних в законі чи договорі, однак до правовідносин, що виникли між позивачем та кожним з відповідачів такі випадки не застосовуються. Відтак, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог про відшкодування збитків необхідно відмовити в повному обсязі.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 29 березня 2018 року між AT «CK «АХА Страхування» та ОСОБА_2 укладено договір страхування і складено поліс № АК8740271 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком дії з 04 квітня 2018 року до 03 квітня 2019 року, згідно умов якого забезпечено ТЗ MAZDA 6, д/н НОМЕР_2 , від страхового випадку, встановлено ліміт відповідальності на одного потерпілого 200000 грн., на шкоду, заподіяну майну - 100000 грн. та франшизу 2000 грн. (а.с.83).

24 серпня 2018 року в м. Харкові, на вул. Ак. Білецького, 34 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого ТЗ MAZDA 6, д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , та ТЗ INFINITI G 37, д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1

08 жовтня 2018 року Київським районним судом м. Харкова винесено постанову (справа № 640/16193/18), якою ОСОБА_2 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 340 гривень, що визнано учасниками справи і ніким не заперечувалось.

25 серпня 2018 року до контакт центру страховика в телефонному режимі звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та повідомили про настання дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 24 серпня 2018 року за участю забезпеченого ТЗ MAZDA 6, д/н НОМЕР_2 . (а.с.84, 85).

На виконання вимог п. 34.2 ст. 34 Закону, в межах строку встановленого Законом, страховиком було залучено оцінювача ОСОБА_4., яким 29 серпня 2018 року за участю ОСОБА_1 - власника пошкодженого ТЗ, було проведено огляд ТЗ INFINITI G 37, д/н НОМЕР_1 , за результатами якого складено протокол № 984 огляду колісного транспортного засобу від 29 серпня 2018 року та в подальшому, 04 вересня 2018 року було проведено додатковий огляд ТЗ INFINITI G 37, д/н НОМЕР_1 , за результатами якого складено протокол № 1000 додаткового огляду колісного транспортного засобу.

Для визначення розміру матеріального збитку, завданого потерпілому внаслідок пошкодження ТЗ INFINITI G 37, д/н НОМЕР_1 , в результаті вищезазначеної ДТП, AT «CK «AXA Страхування» було замовлено проведення автотоварознавчого дослідження, результатом якого є Звіт № 984 по визначенню вартості відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин автомобілю від 09 листопада 2018 року, складеного ОСОБА_4 .

Розрахунок суми страхового відшкодування було здійснено AT «CK «АХА Страхування» на підставі звіту № 984 по визначенню вартості відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин автомобілю від 09 листопада 2018 року, складеного ОСОБА_4 наступним чином: вартість ремонтно-відновлювальних робіт - 15 361,50 грн.; вартість необхідних для ремонту матеріалів - 14 294,87 грн; вартість складових, що підлягають заміні - 132 236,04 грн. Всього: вартість відновлювального ремонту - 161 892,41 грн. Коефіцієнт фізичного зносу - 0,70.

Таким чином, розмір вартості відновлювального ремонту ТЗ з врахуванням зносу, склав: 15 361,50 + 14294,87 + 132 236,04 х (1-0,70) = 69327,18 грн. (розрахунок за вирахуванням суми ПДВ) (а.с.87-106)

13 листопада 2018 року відповідно до заяви про страхове відшкодування вх. № 1027/21 від 05 листопада 2018 року, поданої до AT «CK «АХА Страхування» адвокатом Кутовим Г.І. в інтересах ОСОБА_1 , на особистий рахунок позивача, вказаний у заяві, була перерахована сума страхового відшкодування в розмірі 67 327,18 грн, що також підтвердив представник позивача в судовому засіданні (а.с.107, 108).

Відповідно до копії висновку експертного автотоварознавчого дослідження №19956 від 16 листопада 2018 року, складеного за заявою ОСОБА_1 . Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса величина матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля «Infiniti G37S» дзн. НОМЕР_1 , приймається в розмірі його ринкової вартості на момент ДТП (24 серпня 2018 року) і становить 87 834,16 грн. (а.с.21-48).

20 листопада 2018 року представник ОСОБА_1 склав і в подальшому направив вимогу до AT «CK «AXA Страхування» про додаткове відшкодування завданих ДТП збитків у розмірі 22 737,78 грн. (а.с.19-20).

Також 05 січня 2019 року представник ОСОБА_1 склав і в подальшому направив вимогу до ОСОБА_2 про відшкодування завданих ДТП збитків у розмірі 22 737,78 грн. (а.с.12-18).

Відповідно до статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1192 ЦК передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

За змістом статті9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно зі статтею 9.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс 18).

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно вимог ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: 33.1.1. дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; 33.1.2. вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; 33.1.3. поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; 33.1.4. невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. 33.2. У разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

У разі оформлення працівниками відповідних підрозділів Національної поліції відповідних документів про дорожньо-транспортну пригоду вони також встановлюють та фіксують необхідні відомості щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності учасників цієї пригоди і сприяють представникам страховиків (МТСБУ) у проведенні огляду місця дорожньо-транспортної пригоди і транспортних засобів, причетних до неї.

Стаття 34. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

За змістом статті 35.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися, у тому числі зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.

Таким чином розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Зазначені правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15.

Як свідчать матеріали справи, 25 серпня 2018 року до контакт центру страховика в телефонному режимі звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та повідомили про настання дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 24 серпня 2018 року за участю забезпеченого ТЗ MAZDA 6, д/н НОМЕР_2 . (а.с. 84, 85).

На виконання вимог п. 34.2 ст. 34 Закону, в межах строку встановленого Законом, страховиком було залучено оцінювача ОСОБА_4., яким 29 серпня 2018 року за участю ОСОБА_1 - власника пошкодженого ТЗ, було проведено огляд ТЗ INFINITI G 37, д/н НОМЕР_1 , за результатами якого складено протокол № 984 огляду колісного транспортного засобу від 29 серпня 2018 року та в подальшому, 04 вересня 2018 року було проведено додатковий огляд ТЗ INFINITI G 37, д/н НОМЕР_1 , за результатами якого складено протокол № 1000 додаткового огляду колісного транспортного засобу.

Для визначення розміру матеріального збитку, завданого потерпілому внаслідок пошкодження ТЗ INFINITI G 37, д/н НОМЕР_1 , в результаті вищезазначеної ДТП, AT «CK «AXA Страхування» було замовлено проведення автотоварознавчого дослідження, результатом якого є Звіт № 984 по визначенню вартості відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин автомобілю від 09 листопада 2018 року, складеного ОСОБА_4 .

Розрахунок суми страхового відшкодування було здійснено AT «CK «АХА Страхування» на підставі Звіту № 984 по визначенню вартості відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин автомобілю від 09 листопада 2018 року, складеного ОСОБА_4 наступним чином: вартість ремонтно-відновлювальних робіт - 15 361,50 грн.; вартість необхідних для ремонту матеріалів - 14 294,87 грн; вартість складових, що підлягають заміні - 132 236,04 грн. Всього: вартість відновлювального ремонту - 161 892,41 грн. Коефіцієнт фізичного зносу - 0,70.

Таким чином, розмір вартості відновлювального ремонту ТЗ з врахуванням зносу, склав: 15 361,50 + 14294,87 + 132 236,04 х (1-0,70) = 69327,18 грн. (розрахунок за вирахуванням суми ПДВ)

13 листопада 2018 року відповідно до заяви про страхове відшкодування вх. № 1027/21 від 05 листопада 2018 року, поданої до AT «CK «АХА Страхування» адвокатом Кутовим Г.І. в інтересах ОСОБА_1 , на особистий рахунок позивача, вказаний у заяві, була перерахована сума страхового відшкодування в розмірі 67 327,18 грн, що сторонами не заперечувалось.

Таким чином, після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховик вчинив всі передбачені законом дії з метою здійснення страхового відшкодування, розмір завданої шкоди було також визначено у відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Матеріали справи свідчать про те, щостраховик після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) здійснив всі передбачені чинним законодавством дії для виплати страхового відшкодування. Так, 24 серпня 2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода, згідно вимог закону, 29 серпня 2018 року протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик направив свого представника для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, де за участю ОСОБА_1 - власника пошкодженого ТЗ, було проведено огляд ТЗ INFINITI G 37, д/н НОМЕР_1 , за результатами якого складено протокол № 984 огляду колісного транспортного засобу від 29 серпня 2018 року та в подальшому, 04 вересня 2018 року було проведено додатковий огляд ТЗ INFINITI G 37, д/н НОМЕР_1 , за результатами якого складено протокол № 1000 додаткового огляду колісного транспортного засобу.

Розрахунок суми страхового відшкодування було здійснено AT «CK «АХА Страхування» на підставі Звіту № 984 по визначенню вартості відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин автомобілю розмір вартості відновлювального ремонту ТЗ з врахуванням зносу, склав 69327,18 грн. (розрахунок за вирахуванням суми ПДВ).

13 листопада 2018 року відповідно до заяви про страхове відшкодування вх. № 1027/21 від 05 листопада 2018 року, поданої до AT «CK «АХА Страхування» адвокатом Кутовим Г.І. в інтересах ОСОБА_1 , на особистий рахунок потерпілого була перерахована сума страхового відшкодування в розмірі 67 327,18 грн, що відповідає вимогам ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою встановлено, що якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ).

За таких обставин, встановивши, що страховик виплатив страхове відшкодування у розмірі 67327,18 грн, яке було розраховане відповідно до норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 у цій частині.

Як на підставу позовних вимог про стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача суми недоплаченого відшкодування завданих збитків та витрат на експертизу у розмірі 22 737,78 грн, ОСОБА_1 посилається на те, що 16 листопада 2018 року адвокат потерпілого - Кутовой Г.І. отримав висновок Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса за № 19956 від 16 листопада 2018 року, відповідно до якої величина матеріальних збитків власника автомобіля «Infiniti», дзн. НОМЕР_1 , на момент ДТП 24 серпня 2018 року становить 87 834,16 грн.

Суд зауважує, що під час огляду транспортного засобу 29 серпня 2018 року потерпілий не наполягав на проведенні експертизи пошкодженого майна, та за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна та автотоварознавчого дослідження за замовленням страхової компанії заперечень не мав, а також при цьому потерпілий не заявляв про те, що хоче самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

Під час огляду транспортного засобу уповноваженим представником страхової компанії було встановлено, що пошкоджене майно (транспортного засобу) зберіглося у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, поки його не було оглянуто призначеним страховиком працівником, та проведено огляд пошкодженого майна.

В подальшому за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна та автотоварознавчого дослідження було визначено вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин автомобілю.

Разом із тим, висновок Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса був здійснений 16 листопада 2018 року, вже після виплати визначеного страховою компанією страхового відшкодування, при цьому, що ДТП сталася 24 серпня 2018 року.

Крім того, за розрахованою висновком експертизи №19956 від 16 листопада 2018 року величини матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля «Infiniti G37S» дзн. НОМЕР_1 , визначений виходячи з його ринкової вартості на момент ДТП - 24 серпня 2018 року, при цьому сума ПДВ не була вирахувана із вартості матеріального збитку, визначеної відповідно до висновку Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса за № 19956 від 16 листопада 2018 року в розмірі 87 834, 16 грн, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Також, вартість заміни глушника ТЗ, яка включена до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 19956 від 16 листопада 2017 pоку, не може бути відшкодована страховиком, так як пошкодження з вказаної деталі не отримане в результаті дорожньо-транспортної пригоди від 24 серпня 2018 року та не включалась страховиком до розрахунку суми страхового відшкодування, не зазначена в протоколі № 984 огляду колісного транспортного засобу від 29 серпня 2018 року та в протоколі № 1000 додаткового огляду колісного транспортного засобу.

Рахунок № С4070913 від 15 квітня 2019 року від офіційного сервісного центру не є оцінкою завданого позивачу матеріального збитку, не є належним доказом, на підставі якого може здійснюватись визначення завданого позивачу ОСОБА_1 матеріального збитку та розрахунок суми страхового відшкодування.

Стосовно вимог позивача про стягнення сплаченої вартості експертизи в сумі 2 230,80 грн, суд зазначає, що згідно вимог п. 34.3. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» лише якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди, у такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Стосовно вимог в частині стягнення зі ОСОБА_2 суми недоплаченого страхового відшкодування, суд зауважує, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

Таким чином суд звертає увагу, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою стягується із винної особи, а розмір недоплаченого страхового відшкодування підлягає стягненню із страховика в межах ліміту його відповідальності.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована належним чином, враховуючи, що обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування у випадку якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, при цьому розмір завданої шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика, позовні вимоги до ОСОБА_2 задоволенню не підлягають.

Крім того, стосовно позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача суму недоплаченого грошового відшкодування завданих збитків, суд звертає увагу на те, що солідарна відповідальність настає лише у випадках, прямо вказаних в законі чи договорі, однак у даному випадку до правовідносин, що виникли між сторонами не застосовується.

Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Таким чином, солідарна відповідальність настає лише у випадках, прямо вказаних в законі чи договорі, і при цьому кредитору надається право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі від усіх боржників разом або від одного із боржників. Якщо обов`язок не буде виконано в повному обсязі одним із боржників, кредитор вправі вимагати неодержане від інших солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними до того моменту, поки їх обов`язок не буде виконано повністю.

Крім того , ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Згідно зі статтею 36 цього Закону сума франшизи має бути компенсована страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки

Таким чином, враховуючи, що згідно з п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, сума франшизи не входить до суми страхового відшкодування.

Відповідно до умов Полісу № АК/8740271 від 04 квітня 2018 року передбачена франшиза в розмірі 2 000 грн.

Як вбачається з матеріалів, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення зі ОСОБА_2 та приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» недоплаченої суми грошового відшкодування завданих збитків та витрат на експертизу в загальному розмірі 22 737,78 грн, а саме: 20506,98 грн (87834, 16 грн-67327,18 грн), та вартість експертизи - 2230,80 грн.

Разом із цим, в апеляційній скарзі в обґрунтування позовних вимог до ОСОБА_2 апелянт зазначив, що франшиза за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не входить до розміру страхового відшкодування, тому ОСОБА_2 повинен сплатити на користь позивача франшизу в розмірі 2000 грн.

Однак, пред`являючи позов, вимог про стягнення зі ОСОБА_6 суми франшизи у розмірі, передбаченому договором страхування цивільно-правової відповідальності 2000 грн, яка не входить до розміру страхового відшкодування, позивач ОСОБА_1 не заявляв, а позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються і не розглядаються.

Висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд доходить висновку, що підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважать важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Відповідно дост. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно дост. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням того, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, судові витрати покладається на позивача.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кутового Григорія Ігоровича залишити без задоволення.

РішенняЖовтневого районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку тільки у випадках, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27 березня 2020 року.

Головуючий - І.О. Бровченко

Судді : С.С. Кругова

О.В. Маміна