Ухвала

26 березня 2020 року

м. Київ

справа № 585/2152/19

провадження № 61-4450ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейков І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 29 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Роменська виправна колонія № 56» про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

05 березня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 29 січня 2020 року з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого статтею 390 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 390 ЦПК України, касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 390 ЦПК України, учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження указаних судових рішень, посилаючись на те, що копію повного тексту постанови суду апеляційної інстанції у цій справі йому вручено адміністрацією Державної установи «Роменська виправна колонія № 56» 05 лютого 2020 року, про що ним особисто було зроблено підпис.

Верховний Суд позбавлений можливості вирішити питання щодо поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки на підтвердження зазначеного заявник не надає жодних доказів.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявникові строку для усунення вищезазначених недоліків, зокрема подання інших доказів на підтвердження дати отримання ним копії оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга також містить клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору, яке обґрунтовано тим, що згідно вироку Апеляційного суду Черкаської області від 24 березня 2004 року все майно ОСОБА_1 конфісковано на користь держави, за час перебування у Державній установі «Роменська виправна колонія № 56» не мав можливості працевлаштуватися на виробництві через відсутність робочих місць, заробітну плату чи будь яких доходів не отримував. На особовому рахунку має залишок коштів в сумі 01,06 грн. На підтвердження наведених обставин, заявником надано довідку Державної установи «Роменська виправна колонія № 56» від 03 березня 2020 року.

Вирішуючи питання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, Верховний Суд виходить із того, що у своїй практиці Європейський суд зазначав, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Згідно з частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З огляду на викладене, клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявникові строку для усунення недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 29 січня 2020 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2019 року та постанову Сумського апеляційного суду від 29 січня 2020 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 27 квітня 2020 року, але не більше десяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков