1Справа № 335/658/20 2/335/1004/2020
про закриття провадження у справі
25 березня 2020 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Шалагінової А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників процесу (письмове провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Державної казначейської служби в Запорізькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю органу державної влади, та стягнення компенсації втрати частини доходів (недоотриманої пенсії) у зв`язку з порушенням строків їх виплати,
27 січня 2020 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі ГУПФУ), Головного управління Державної казначейської служби в Запорізькій області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю органу державної влади, та стягнення компенсації втрати частини доходів (недоотриманої пенсії) у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мотивуючи свої вимоги тим, що з 01.09.2014 позивачеві призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 70% грошового забезпечення за посадою, яку обіймав позивач на момент звільнення, розмір пенсії склав 7 479,65 грн. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01.11.2018 у справі № 0840/3286/18, що набрало законної сили 26.12.2018, визнано протиправними дії ГУПФУ та зобов`язано здійснити перерахунок пенсії позивачеві з 01.07.2017 на підставі довідки ДП «Украерорух» від 21.08.2017. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.07.2019 у справі № 280/2759/19, що набрало законної сили 04.10.2019, визнано протиправними дії ГУПФУ та зобов`язано здійснити перерахунок пенсії позивачеві з 01.03.2018 на підставі довідки ДП «Украерорух» від 09.11.2018.
На виконання вказаних рішень судів позивачеві було проведено перерахунок пенсії та нараховано до виплати суми 13 078,20 грн. за період з 01.07.2017 по 31.12.2017 та 80 626,07 грн. за період з 01.03.2018 по 03.10.2019, які позивач дотепер не отримав. Крім того, замість розміру пенсії відповідно до проведених перерахунків, фактично позивачеві протягом періоду 01.07.2017 по 01.10.2019 відповідач ГУПФУ виплачував пенсію у первинно призначеному розмірі 7 479,69 грн. Таким чином, загальний розмір недоотриманої пенсії за вказаний період склав 155 661,53 грн., яку позивач вважає матеріальною шкодою у вигляді збитків, яка відповідно до положень ст.ст. 22, 1166, 1173 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підлягає стягненню на його користь.
Крім того, на підставі Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 (далі Порядок № 159) позивач стверджує, що внаслідок несвоєчасної виплати підвищеної пенсії (доплати до пенсії) за період з 01.07.2017 по 31.12.2019, допущене з вини ГУПФУ, на його користь підлягає стягненню з бюджету 9 477,19 грн.
Також, неправомірними діями ГУПФУ, які полягають у не виплаті пенсії в підвищеному розмірі, позивачеві спричинено моральну шкоду, оскільки він був вимушений докладати значних зусиль для захисту своїх прав та інтересів, звертатися до суду із позовами щодо перерахунку пенсії, сплачувати судові збори, доводити неправомірність дій відповідача, незважаючи на наявність правової позиції Верховного Суду з цього питання, витрачати час та вживати заходів для поновлення своїх порушених прав, що призвело до стану морального пригнічення та дискомфорту.
З наведених підстав позивач просив стягнути з Державного бюджету України на його користь відшкодування заподіяної в результаті протиправних дій Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, матеріальної шкоди у виді нарахованої, але не виплаченої доплати до пенсії за період з 01.07.2017 по 31.12.2019 у загальному розмірі 155 661,53 грн., моральної шкоди у розмірі 25 000 грн. та компенсації втрат частини доходів (недоотриманої пенсії) у зв`язку з порушенням строків її виплати у розмірі 9 477,19 грн. шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Головним управління Державної казначейської служби в Запорізькій області (а.с. 19).
Ухвалою судді від 27.01.2020 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь), встановлено відповідачу-1 ГУПФУ строк для надання відповідей на питання, зазначені позивачем у позовній заяві (а.с. 2829).
07.02.2020 до суду надійшов відзив відповідача-2 Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області в особі начальника управління Е. Старосельського, в якому зазначав, що відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів державної влади, здійснюється Державною казначейською службою України. Також зауважив на відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки вина відповідача-2 у заподіянні позивачеві шкоди відсутня. Крім того, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 452/3296/16-ц, недоотримана сума пенсії не може вважатися матеріальною шкодою у розумінні положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України. Стосовно позовної вимоги про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати зазначав, що відповідальність за шкоду, завдану позивачеві у зв`язку із несвоєчасною виплатою пенсії несе саме Пенсійний фонд, а тому такі кошти не підлягають стягненню з Державного бюджету України. Просив в задоволенні позову відмовити (а.с. 3441).
11.02.2020 до суду надійшов відзив відповідача-1 ГУПФУ в особі представника О. Пасічник, в якому просив закрити провадження у справі, оскільки спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Крім того, правомірність дій відповідача щодо нарахування та виплати пенсії була предметом розгляду Запорізьким окружним адміністративним судом та підтверджена ухвалою від 15.04.2019 у справі № 0840/3286/18. Вважав, що позивачем не вірно обрано спосіб захисту порушеного права, оскільки питання щодо неправильного виконання рішень Запорізького окружного адміністративного суду має вирішуватись в порядку ч. 1 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України). Щодо відшкодування моральної шкоди зазначив про недоведеність позовних вимог. Крім того, компенсація втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати проводиться у разі протиправних дій щодо виплати пенсії, що у даному випадку місця не має. Розрахунок компенсації, наданий позивачем, є суб`єктивним і не відповідає Порядку нарахування компенсації. Просив в задоволенні позову відмовити (а.с. 4244).
Також, 11.02.2020 від відповідача-1 надійшли відповіді на запитання позивача, поставлені у позовній заяві (а.с. 5866).
13.02.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача-2, в якій стверджував про безпідставність доводів цього відповідача та наявність у позивача права звернутися до суду із даним позовом в порядку ст. 16 ЦК України (а.с. 6781).
Також, 13.02.2020 до суду надійшло клопотання позивача про залучення співвідповідача Державну казначейську службу України до участі у даній цивільній справі (а.с. 8284).
20.02.2020 від відповідача-2 надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких наголошується на відсутності встановленої чинним законодавством відповідальності у цього відповідача за порушення строків виплати доходів (а.с. 8589).
21.02.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача-1, в якій зауважив на необґрунтованості доводів цього відповідача та їх невідповідності нормам чинного законодавства (а.с. 9395).
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2020 клопотання позивача ОСОБА_1 задоволено, внаслідок чого до участі у даній цивільній справі залучено співвідповідача Державну казначейську службу України (а.с. 9798).
11.03.2020 до суду надійшов відзив відповідача-3 Державної казначейської служби України на позовну заяву, який за змістом є аналогічним до відзиву відповідача-2 (а.с. 104115).
Інших заяв по суті справи від учасників справи не надходило.
Дослідивши обставини справи та проаналізувавши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що провадження у даній цивільній справі підлягає закриттю з таких підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
У ч. 1 ст. 1 ЦК України вказано, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Разом з тим, за приписами ч. 1 ст. 2 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Публічно-правовий спір спір, у якому, зокрема хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України).
Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.
Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.
Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.
Суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб з суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядку судового провадження.
Відповідно до ст. 1 Закону України від 5 листопада 1991 р. № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
За змістом ст. 107 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 р. № 1058-IV пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.
Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які б особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
Частиною першою статті 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилався на заподіяну відповідачем майнову шкоду, яка полягає у невиплаті пенсії на виконання рішень суду, з підстав, передбачених ст.ст. 22, 1166 ЦК України.
Так, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01.11.2018 у справі № 0840/3286/18 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУПФУ про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, внаслідок чого визнано протиправним рішення ГУПФУ, яке оформлено листом від 29.05.2018 №1237/Г-9 про відмову у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії на підставі наказу ДП «Украерорух» від 30.06.2017 №228 «Про підвищення окладів за займаними посадами військовослужбовцям, відрядженим до Украероруху» з 01.06.2017 у розмірі 16 709,00 грн., а також зобов`язано ГУПФУ здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2017 на підставі довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про розмір грошового забезпечення від 21.08.2017 №2.2.1-39-272, з урахуванням раніше фактично виплачених сум. В іншій частині позову відмовлено (а.с. 1215). Рішення набрало законної сили 26.12.2018.
Крім того, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.07.2019 у справі № 280/2759/19 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , внаслідок чого визнано протиправною бездіяльність ГУПФУ, що полягає у не здійсненні ОСОБА_1 перерахунку пенсії на підставі наказу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 07.05.2018 №227 та довідки від 09.11.2018 №1-26.7-5441 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, складеної Державним підприємством обслуговування повітряного руху України станом на 01.03.2018, а також зобов`язано ГУПФУ здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2018 на підставі наказу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 07.05.2018 №227 та довідки від 09.11.2018 №1-26.7-5441, складеної Державним підприємством обслуговування повітряного руху України станом на 01.03.2018, з урахуванням вже виплачених сум. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 1620).
На виконання вказаних рішень судом видано відповідні виконавчі листи, які позивачем були пред`явлені до примусового виконання, що підтверджується інформацією про виконавчі провадження № 58365361 від 12.02.2020, № 60550009 від 12.02.2020 (а.с. 7580).
Відповідно до наданих відповідачем доказів, ОСОБА_1 на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.11.2018 у справі № 0840/3286/18 проведено перерахунок пенсії з 01.07.2017 (а.с. 60) та нараховано доплату за період з липня по грудень 2017 р. розміром 13 078,20 грн. (а.с. 62), яка внесена до реєстру судових рішень на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649.
На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.07.2019 у справі № 280/2759/19 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії з 01.03.2018 (а.с. 61) та нараховано доплату за період з березня 2018 р. по листопад 2019 р. розміром 90 557,84 грн., з яких у грудні 2019 р. виплачено 9 931,77 грн. (а.с. 66). Сума в розмірі 80 626,07 грн. внесена до реєстру судових рішень на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649.
Позивач у своєму позові в межах розгляду даної справи просить стягнути з Державного бюджету України на його користь, серед іншого, нараховану, але не виплачену пенсію за період з 01.07.2017 по 31.12.2019 у розмірі 155 661,53 грн., яка складається із вищезазначених сум, які залишились не виплаченими внаслідок проведених перерахунків, а також із сум недоплаченої пенсії протягом вказаного періоду.
Правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», а тому несплачена позивачеві сума пенсії, що підлягає виплаті на його користь за рішеннями суду, не може вважатися матеріальною шкодою чи збитками у розумінні статей 22, 1166 ЦК України, як зазначає позивач, а є сумою нарахованої пенсії, яка підлягає виплаті в порядку виконання рішень суду.
При цьому, спір стосовно недоотриманої суми пенсії є публічно-правовим, виник з публічно-правових відносин, за участю органу державної влади як суб`єкта владних повноважень, а тому відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства, про що було вірно зазначено відповідачем у відзиві на позовну заяву.
Аналогічний правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 03.04.2019 у справі № 750/1668/17, від 10.04.2019 у справі № 336/7704/16-ц, від 12.06.2019 у справі № 645/212/18.
Крім того, у цій справі позивачем були пред`явлені вимоги про стягнення компенсації за втрату доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку № 159.
Відповідно до частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі органом Пенсійного фонду України) добровільно чи на виконання судового рішення.
Згідно з пунктом 2 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
Отже, спір, що виник у справі між позивачем та органом Пенсійного фонду України, як органом виконавчої влади, який у спірних правовідносинах безпосередньо реалізує надані законодавством владні управлінські функції, про стягнення компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків його виплати, є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Аналогічний правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 15.05.2019 у справі № 759/9631/17.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.
Згідно з ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Оскільки позивачем у даному позові заявлено позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди разом із вимогами вирішити публічно-правовий спір щодо стягнення недоотриманої суми пенсії та компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати, тому і вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди також підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Аналогічна правова позиція наведена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.06.2019 у справі № 645/212/18.
Підсумовуючи все вищевикладене, суд доходить висновку, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, з огляду на що провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України підлягає закриттю із роз`ясненням позивачеві права звернутися із даними позовними вимогами до відповідного окружного адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства відповідно до положень КАС України.
Керуючись ст.ст. 2, 3, 4, 5, 19, 255, 256, 260, 261 ЦПК України, суд
Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Державної казначейської служби в Запорізькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями або бездіяльністю органу державної влади, та стягнення компенсації втрати частини доходів (недоотриманої пенсії) у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції окружних адміністративних судів в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.
Ухвала набирає законної сиди з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому цієї ухвали.

Суддя А.В. Шалагінова