справа № 759/6622/17
головуючий у суді І інстанції Шум Л.М.
провадження № 22-ц/824/1879/2020
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 березня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Мостової Г.І.,

суддів: Волошиної В.М., Слюсар Т.А.,

за участю секретаря судового засідання - Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Банк «Траст» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Банк «Траст» Кухарева Володимира Валентиновича на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 вересня 2019 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Банк «Траст» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У травні 2017 року ПАТ Банк «Траст» звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посилаючись на те, що 03 грудня 2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ Банк «РНС», правонаступником якого є ПАТ Банк «ТРАСТ», був укладений кредитний договір № R011.М0000006, відповідно до умов якого відповідачу ОСОБА_1 був наданий кредит у розмірі 40 000 доларів США для оплати вартості будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,0486 га, на якій розташований зазначений будинок, строком до 03 грудня 2021 року.

31 грудня 2015 року було укладено додатковий договір № 1 про внесення змін до договору № R011.М0000006 від 03 грудня 2007 року, відповідно до якого за згодою сторін була проведена реструктуризація кредитного зобов`язання та валюта виконання зобов`язання змінена на національну валюту, гривню. Також були внесені зміни та викладені у новій редакції пункт 5.2. статті 5.4. та доповнено пункт 8.7. кредитного договору.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ОСОБА_2 та банком 03 грудня 2007 року був укладений договір поруки № R011.М0000006-G-1, відповідно до умов якого ОСОБА_2 поручається за виконання позичальником обов`язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

Позивачем вимоги договору виконані в повному обсязі, однак відповідачем договірні зобов`язання не виконані, у результаті чого виникла заборгованість по кредиту, яка станом на 27 квітня 2017 року становить 224 970 грн 19 коп. та складається з: заборгованість за кредитом - 206 868 грн 70 коп., заборгованості за процентами - 1 375 грн 86 коп., пені за несвоєчасність сплати боргу - 16 743 грн 63 коп.

Відповідно до умов кредитного договору, пункту 6.2., банк вимагає дострокове повернення кредиту у повному обсязі та сплати нарахованих процентів за користування кредитом, та інших платежів та нарахувань, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідачів зазначену вище суму та судовий збір.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 23 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ Банк «Траст» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтував свої висновки тим, що відповідач ОСОБА_1 протягом часу з 03 лютого 2017 року по 03 квітня 2017 року не могла виконати свої зобов`язання за кредитним договором з технічних причин діяльності банку у зв`язку з початком процедури ліквідації, будь-яких інших доказів прострочення платежів з вини ОСОБА_1 судом не встановлено. Таким чином, суд першої інстанції не вбачав підстав для дострокового повернення кредиту банку та стягнення з відповідачів пені відповідно до пункту 2.3. кредитного договору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ Банк «Траст» в особі уповноваженої особи ФГВФО Кухаренка В.В. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 вересня 2019 року, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ Банк «Траст».

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

станом на дату пред`явлення позову відповідач неналежно виконував умови кредитного договору мав прострочену заборгованість. В зв`язку із «хронічним» існуванням простроченої заборгованості та невиконанням відповідачами досудової вимоги позивач був змушений звернутися до суду із огляду на частину 2 статті 1050 ЦК України. Дійсно, після пред`явлення позову відповідачі здійснювали платежі та заборгованість наразі зменшилась, але платежі здійснюються нерегулярно (з порушенням графіку), прострочена заборгованість погашається та виникає з періодичною регулярністю.

висновок про наявність факту прострочення кредитора помилковий. Дійсно, у зв`язку із запровадженням процедури ліквідації ПАТ Банк «Траст» 17 січня 2017 року відбулася зміна платіжних реквізитів ПАТ Банк «Траст». Про що позичальників та контрагентів банку було оповіщено на офіційному інтернет сайті: ПАТ Банк «Траст», на офіційному сайті ПАТ Банк «Траст» www.banktrust.com.ua. за посиланням http://banktrust.com.ua/ua/news/view/109/ (оголошення від 24.01.2017) крім того, також, розміщені на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб http://www.fg.gov.ua/not-paving/liquidation/185-pat-bank-trast/9233-zmineno-rekvizyty-pat-bank-trast (оголошення від 27 січня 2017 року).

Зважаючи на викладене, для відповідача не було жодних перешкод довідатись актуальні платіжні реквізити за номерами телефону банку або в мережі інтернет. Прострочення кредитора не мало місця. Каса ПАТ Банк «Траст» для прийому платежів працювала навіть після закриття відділення (на вул. Болсуновська, 8) поверхом вище, про що на приміщенні відділення розміщувались відповідні оголошення. Лише відповідач не знайшов спосіб оплати по кредиту, що є критичним. ПАТ Банк «Траст» (в стані ліквідації) не вправі відмовляти в прийнятті платежів від позичальників навіть попри закриття відділень.

Позивач, як банк, що перебуває в стадії ліквідації Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позбавлений права не нараховувати чи скасовувати пеню, припиняти чи здійснювати прощення боргу із тих підстав що позичальник, допускає прострочення платежу, тож вимушений оскаржувати необґрунтоване рішення в апеляційному поряду.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому вона заперечує проти задоволення вимог позивача в частині дострокового повернення кредиту та безпідставно нарахованих відсотків.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з частиною 4 статті 612 ЦК України прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

Відповідно до частини 3 статті 12, частин 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що 03 грудня 2007 року між сторонами ОСОБА_1 та ВАТ Банк «РНС», правонаступником якого є ПАТ Банк «Траст», був укладений кредитний договір № R011.М0000006.

Відповідно до умов цього договору відповідачу ОСОБА_1 був наданий кредит у розмірі 40 000 доларів США для оплати вартості будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,0486 га, на якій розташований зазначений будинок, строком до 03 грудня 2021 року (а.с. 5-17).

31 грудня 2015 року між ОСОБА_1 та банком було укладено додатковий договір № 1 про внесення змін до договору № R011.М0000006 від 03 грудня 2007 року, відповідно до якого за згодою сторін була проведена реструктуризація кредитного зобов`язання та валюта виконання зобов`язання змінена на національну валюту, гривню. Також були внесені зміни на викладені у новій редакції пункт 5.2. статті 5.4. та доповнено пункт 8.7. кредитного договору (а.с. 18-24).

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ОСОБА_2 та банком 03 грудня 2007 року був укладений договір поруки № R011.М0000006-G-1, відповідно до умов якого ОСОБА_2 поручається за виконання позичальником обов`язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому (а.с. 25, 26), а 31 грудня 2015 року додатковий договір № 1 про внесення змін до договору поруки № R011.М0000006-G-1 від 03 грудня 2007 року (а.с. 27).

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 своєчасно виконувала свої зобов`язання та щомісяця вносила платежі згідно з графіком погашення кредиту.

З 25 грудня 2016 року ПАТ Банк «Траст» знаходиться у стадії припинення.

На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 30 грудня 2016 року № 3085 була розпочата процедура ліквідації ПАТ Банк «Траст» та повноваження ліквідатора банку були делеговані уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ Банк «Траст» Кухареву В.В .

Також, відповідно до пункту 2 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 30 грудня 2016 року припинена тимчасова адміністрація (а.с. 132, 133).

13 січня 2017 року відповідач ОСОБА_1 здійснила черговий платіж за кредитним зобов`язанням, що підтверджується квитанцією № TLUNGUL-1575 від 13 січня 2017 року (а.с. 92).

Протягом періоду лютий - квітень 2017 року відповідач не мала можливість своєчасно виконати кредитні зобов`язання за кредитним договором через те, що відділення банку за адресою: АДРЕСА_3 не працювало та банком не були надані нові реквізити на сплату щомісячних платежів. Інших відділень зазначеного банку у м. Києві немає.

У квітні 2017 року відповідач отримала від банку претензію про виникнення заборгованості за кредитним договором з вимогою сплатити заборгованість та зазначенням нових реквізитів на сплату кредитних коштів.

21 квітня 2017 року відповідач ОСОБА_1 сплатила усі чергові платежі та проценти за користування кредитом згідно з графіком, що підтверджується квитанціями № 13, 15, 16 від 21 квітня 2017 року (а.с. 93-95), та продовжує здійснювати сплату платежів за кредитним зобов`язанням відповідно до графіку платежів (а.с. 96-112). На теперішній час заборгованості за кредитним договором № R011.М0000006 від 03 грудня 2007 року перед банком не існує.

Підсумовуючи викладене, колегія апеляційного суду, встановивши, що відповідач ОСОБА_1 протягом часу з 03 лютого 2017 року по 03 квітня 2017 року не могла виконати свої зобов`язання за кредитним договором з технічних причин діяльності банку в зв`язку з початком процедури ліквідації, погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що підстави для дострокового повернення кредиту банку та стягнення з відповідачів пені відповідно до п. 2.3. кредитного договору, - відсутні.

Відповідно до положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Банк «Траст» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства Банк «Траст» Кухарева Володимира Валентиновича залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 31 березня 2020 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді В.М. Волошина

Т.А. Слюсар