Справа №265/6656/18
Провадження №2/265/58/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі

головуючого судді Мельник І. Г.,

за участю секретаря судового засідання - Муратової Д.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовзалізобетон», арбітражного керуючого Ягічева Сергія Олексійовича про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття заборони на відчуження житлового будинку,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до відповідача Першої маріупольської державної нотаріальної контори про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття заборони на відчуження житлового будинку.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що після смерті її брата ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної власності їй належить домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31 липня 2018 року, виданого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Одерій О.С. При зверненні до нотаріуса було з`ясовано, що згідно Державного реєстру речових прав та їх обтяжень наявна заборона на відчуження об`єктів нерухомого майна, яке складається з житлового будинку за номером АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження № 2223224, дата реєстрації 26.07.2005 року, підстава обтяження не вказана, Б/Н, ІНФОРМАЦІЯ_2 , Азовзалізобетон. Вважає, що при внесенні даних про заборону відчуження даного домоволодіння була допущена технічна помилка. Оскільки з дати внесення заборони на відчуження (тобто з 22.09.1975 року) пройшло 30 років, тобто спливли всі строки позовної давності. Окрім того, будинок двічі був об`єктом угоди купівлі- продажу, а саме 22.02.1982 року будинок на підставі угоди про купівлю продаж перейшов з власності ОСОБА_3 до ОСОБА_4 ; та 27.08.1987 року на підставі договору купівлі продажу ОСОБА_4 продав даний будинок її брату ОСОБА_2 . Ніяких заборон для укладання вказаних угод не було. Після смерті ОСОБА_2 у 2018 році позивачка ОСОБА_1 прийняла у спадщину домоволодіння АДРЕСА_1 , однак на теперішній час позбавлена можливості розпоряджатися своїм майном у повній мірі. Документи, які містять інформацію на підставі яких було накладено заборону на вказане домоволодіння, в архіві нотаріальної контори відсутні. Таким чином, на даний час безпідставно накладено заборону на спадкове нерухоме майно, чим порушені майнові права позивачки. Просить скасувати зазначену заборону.

15 січня 2019 року позивачка ОСОБА_1 уточнила свої позовні вимоги в частині кола відповідачів, змінивши відповідача Першу маріупольську державну нотаріальну контору на належного - Четверту маріупольську державну нотаріальну контору.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 01 березня 2019 року замінено неналежного відповідача Першу маріупольську державну нотаріальну контору на належного відповідача - Четверту маріупольську державну нотаріальну контору.

20 травня 2019 року від позивачки ОСОБА_1 надійшло клопотання про заміну відповідача на належного, а саме на арбітражного керуючого ТОВ «Азовзалізобетон».

Ухвалою від 15 липня 2019 року провадження у справі було призупинено для вирішення Господарським судом Донецької області питання щодо призначення ліквідатора ТОВ "Азовзалізобетон" в рамках розгляду справи про банкрутство № 5/3б за заявою Маріупольської об`єднаної державної податкової інспекції Донецької області Державної податкової служби до ТОВ «Азовзалізобетон».

03 лютого 2020 року провадження у даній справі було відновлено, оскільки ухвалою Господарського суду Донецької області від 15 січня 2020 року, яка набрала законної сили 15.01.2020, призначено ліквідатором у справі № 5/3б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовзалізобетон», арбітражного керуючого Ягічева Сергія Олексійовича.

Оскільки, на теперішній час Товариство з обмеженою відповідальністю «Азовзалізобетон» перебуває у стані припинення, ліквідатором є ОСОБА_5 , 26 лютого 2020 року за клопотанням позивачки ОСОБА_1 ухвалою суду замінено неналежного відповідача Четверту маріупольську державну нотаріальну контору на належного відповідача - ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовзалізобетон», арбітражного керуючого Ягічева Сергія Олексійовича.

У судове засідання позивачка не з`явилась, в письмовій заяві просила розглянути справу без її участі, повністю підтримала позовні вимоги.

Відповідач у відкрите судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла письмова заява, в якій він просить розглянути справу без його участі за наявними в справі документами.

На підставі ст. 247 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі - продажу від 22 лютого 1982 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , домоволодіння АДРЕСА_1 належало на праві особистої власності ОСОБА_4 та зареєстроване в Жданівському БТІ за № 30232 від 10 березня 1982 року.

З договору купівлі продажу, укладеного 27 серпня 1987 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 вбачається, що домоволодіння АДРЕСА_1 стало належати на праві особистої власності ОСОБА_2 , дане право зареєстроване в Жданівському БТІ за № 30232 від 08 вересня 1987 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть від 05 січня 2018 року, виданого Лівобережним районним у місті Маріуполі відділу реєстрації актів цивільного стану ГТУ серія НОМЕР_1 № НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Маріуполі Донецької області.

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 від 31 липня 2018 року, виданого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Одерій О.С., спадкоємцем його майна є рідна сестра ОСОБА_1 , спадщина складалась з житлового будинку АДРЕСА_1 .

Власником вищевказаного будинку АДРЕСА_1 в 1/1 частці відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.07.2018 року - є ОСОБА_1 .

Відомості про заборону накладену на житловий будинок АДРЕСА_1 22.09.1975 року підтверджуються інформацією з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованого 07.12.2018, відповідно якого вказана заборона зареєстрована 26.07.2005 Першою маріупольською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером обтяження 2223224.

З відзиву Першої маріупольської державної нотаріальної контори від 03.01.2019 вбачається, що в реєстрі заборон відчуження нерухомого майна наявний такий запис: підстава обтяження житлового будинку номер АДРЕСА_1 зазначено АДРЕСА_2 , Азовзалізобетон, власник: ОСОБА_3 . Відомості до Реєстру внесені 13.02.1999 за № 7032-168. Дата реєстрації обтяження від 26.07.2005.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Частиною 1 ст.317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентована Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами).

Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон.

Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади.

Відповідно до п.п. 2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

Існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачці розпоряджатись своїм майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном.

Судом встановлено, що заборона на відчуження нерухомого майна, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 , накладена в 1975 році, 26.07.2005 року Першою Маріупольською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером обтяження 2223224 внесені відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі архівних даних, підстави обтяження не зазначені, будь-яких відомостей про виконавчі провадження не має. Таким чином, наявність такої заборони порушує права та законні інтереси власника майна ОСОБА_1 .

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовзалізобетон», арбітражного керуючого Ягічева Сергія Олексійовича про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття заборони на відчуження житлового будинку.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Азовзалізобетон», арбітражного керуючого Ягічева Сергія Олексійовича про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття заборони на відчуження житлового будинку - задовольнити.

Скасувати заборону накладену б/н Азовзалізобетон від 22.09.1975 року на об`єкт житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 , зареєстровану в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 26.07.2005 року Першою Маріупольською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження 2223224; об`єкт обтяження: будинок, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса АДРЕСА_1 ; підстава обтяження не вказано, б/н, 22.09.1975 року; додаткові дані Архівний номер: 244809DONETSK202, архівна дата: 13.02.1999, дата виникнення: 13.02.1999, № реєстру: 7032-168, внутр. № 0201А82Е23F04F2C6534.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду у місті Маріуполі через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Ліквідатор ТОВ «Азовзалізобетон» арбітражний керуючий Ягічев Сергій ОСОБА_6 , адреса: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 30 березня 2020 року.

Суддя І.Г. Мельник