Справа № 307/332/20
Провадження № 2/307/645/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2020 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сойми М.М., за участю секретаря с/з Ваш Е.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , де третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Тячівська міська об`єднана територіальна громада в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , де третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Тячівська міська об`єднана територіальна громада в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , згідно Договору дарування від 31 березня 2008 та Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 лютого 2008 року. До набуття нею в 2008 році права власності на вказаний будинок відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вже були зареєстровані в ньому, хоча тривалий час проживають за іншими адресами. На даний час реєстрація місця проживання відповідачів у належному їй будинку перешкоджає їй вільно володіти, розпоряджатися та користуватися ним в повному обсязі або відчужити його та отримувати субсидії на житлово-комунальні послуги. Просить визнати відповідачів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Матіко Р.І. в судове засідання не з`явилися, позаяк представник позивача - адвокат Матіко Р.І. подав до суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів, викладених в позовній заяві, та просить позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися повторно з невідомої суду причини, хоч належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи за місцем їх реєстрації, відзив на позовну заяву не подали, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності на підставі письмових доказів, що є у матеріалах справи.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Тячівська міська об`єднана територіальна громада в Закарпатській області і в судове засідання не з`явився з невідомої суду причині, хоч належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у відсутності представника на підставі письмових доказів, що є у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 являється власником житлового будинку АДРЕСА_1 , який їй належить на підставі Договору дарування 2/6 частин житлового будинку з надвірними спорудами від 31 березня 2008 року та витягу з Державного реєстру правочинів за №5696905 від 31 березня 2008 року до нього, Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 лютого 2008 року та витягу з Державного реєстру правочинів №5473608 від 21 лютого 2008 року до нього та довідки Тячівського міського бюро технічної інвентаризації №248, виданої 02 квітня 2008 року(а.с. 6,7, 8, 9,10).

Згідно довідки Відділу державної реєстрації Тячівської міської ради від 13 січня 2020 року до складу сім`ї позивача ОСОБА_4 , 1950 року народження, мешканки АДРЕСА_2 , входить її син ОСОБА_5 , 1974 року народження (а.с.7)

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 також зареєстровані у вказаному будинку, проте не проживає з 2011 та 2004 року відповідно, що також підтверджено актом обстеження матеріально-побутових умов позивача (а.с. 11, 12).

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 71 ЖКУ, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 p., Першого протоколу та протоколів N 2, N 4, N 7 та N 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316,317,319,321 ЦК).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі протягом тривалого часу не проживають у належному позивачу на праві власності будинку АДРЕСА_1 , а сааме: ОСОБА_3 з 2011 року, а відповідач ОСОБА_2 з 2004 року, тобто понад встановлений законом строк, збереження права користування ними, поважних причин не проживання чи перешкод їм у користуванні таким, суду не надано.

За таких обставин, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є такими, що втратили право користування вказаним житловим будинком.

Враховуючи викладене та той факт, що відповідачі не проживають у спірному будинку понад шість місяців без поважних причин і втратили право на користування житловим будинком, то суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача ОСОБА_4 судові витрати у сумі 768,40 гривень.

Керуючись ст. ст. 223, 247, 258, 259, 263-265, ЦПК України, ст. ст. 150, 156, 162, 167 ЖК України, ст. 405 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в розмірі по 420, 40 (Чотириста двадцять гривень 40 копійок) гривень з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання), при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу 13 «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , місце проживання АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , місце проживання АДРЕСА_4 .

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Тячівська міська об`єднана територіальна громада в Закарпатській області, адреса розташування: м. Тячів, вул. Шевченка, 2, Закарпатської області, .

Повний текст рішення складено 24 березня 2020 року.

Головуюча суддя : М. М. Сойма