УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Губської Я.В.

при секретарі - Куценко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м.Харкова ГТУЮ у Харківській області у виконавчому провадженні №53552878 щодо примусового виконання виконавчого листа у справі №640/17155/16-ц, виданого 28 лютого 2017 року Київським районним судом м. Харкова, заінтересовані особи ОСОБА_2 , державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Шепель Олег Євгенійович

ВСТАНОВИВ:

23.12.2019 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, в якій заявник просить: визнати протизаконною бездіяльність старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Шепеля О.Є. в межах виконавчого провадження №53552878, що полягає у свідомому невжитті заходів, передбачених чинним законодавством України, а також зобов*язання його не пізніше наступного дня, що обчислюється з дати вирішення скарги, вчинити певні дії, спрямовані на приведення виконавчого провадження №53552878 у відповідність до вимог Закону, зокрема: зобов*язати старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Шепеля О.С. звернутись до Київського районного суду м. Харкова з заявою про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно згідно ч.4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» та про визначення частки майна боржника згідно ч.1 ст. 443 ЦК України.

В обґрунтування скарги, стягувач зазначає, що 16.01.2017 заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова було задоволено її позов до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за розпискою від 18.04.2013 у розмірі 458550 грн. 09.03.2017 стягувач звернулася до Київського відділу державної виконавчої служби м.Харкова ГТУЮ у Харківській області з заявою про прийняття до виконання виконавчого листа у зазначеній справі. Постановою від 10.03.2017 державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м.Харкова ГТУЮ у Харківській області Шепель О.Є. у зазначеній справі відкрито виконавче провадження №53552878, накладено арешт на майно боржника в межах суми звернення. За цим фактом інформація стосовно постанови про арешт майна боржника від 10.03.2017 з`явилася у Автоматизованій системі виконавчого провадження Міністерства юстиції України лише 17.10.2017. Також, зазначає про не вчинення державним виконавцем належних заходів для забезпечення виконання рішення у даній справі протягом року та двох місяців, у зв`язку з чим вона була змушена була самостійно шукати шляхи виконання рішення. В подальшому, між нею та боржником 31.05.2018 року було укладено мирову угоду на стадії виконання рішення, однак дану мирову угоду не було направлено державним виконавцем до суду. В липні 2018 року вона дізналась, що мирову угоду не було передано до суду і вона звернулась зі скаргою на дії державного виконавця. 10.08.2018 року державний виконавець звернувся до суду з поданням про затвердження мирової угоди, однак 17.10.2018 року судом відмовлено у затвердженні мирової угоди і 22.10.2018 року їй відмовлено у задоволенні скарги на дії державного виконавця.

На підставі викладеного вказує, що державний виконавець свідомо нехтує свої професійними обов*язками та продовжує ігнорувати вимоги ч.1, п.1 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». Замість того, щоб звернутись до суду з поданням про визначення частки майна боржника та звернення стягнення на майно, державний виконавець подає до суду клопотання про обмеження виїзду за межі України, знаючи про безпідставність даного клопотання.

Також, як їй стало відомо з сайту Міністерства юстиції України за результатами перевірки діяльності державного виконавця по виконанню провадження №53552878 начальником Київського ВДВС м. Харків 20.11.2019 року винесено постанову, якою дії старшого державного виконавця Шепеля О.Є. визнано такими, що не відповідають вимогам ст.ст. 10,11,18,ч.8 ст.48,56 Закону України «Про виконавче провадження» та зобов*язано усунути порушення до 27.11.2019 року. Станом на момент подання неї скарги до суду державний виконавець не виконав вимоги, які викладені в постанові від 20.11.2019 року та продовжує свідомо ігнорувати вимоги Закону України «Про виконавче провадження».

Стягувач в судове засідання по розгляду скарги не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд скарги у її відсутність.

Особа, дії якої оскаржуються - старший державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Шепель О.Є. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. На адресу суду надав заперечення на скаргу, в яких просить відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі, зазначаючи про те, що 31.01.2020 року ним подано до суду подання про виділ частки майна боржника та зазначає про дії, які ним були зроблені по виконавчому провадженню №53552878.

Боржник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій просить суд скаргу задовольнити, вважаючи доводи Білоцерковської обґрунтованими.

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, доводи скарги та заперечень, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що виконавче провадження з приводу виконання виконавчого листа у справі №640/17155/16-ц, виданого 28 лютого 2017 року Київським районним судом м. Харкова відкрито 10.03.2017 постановою старшого державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ у ВП № 53552878.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, державним виконавцем було вчинено дії щодо розшуку майна, шляхом отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо боржника 10.03.2017 (а.с. 52).

З відповідей, отриманих 13.03.2018 у АСВП № 53552878 на запит державного виконавця до органів Пенсійного фонду України (про осіб-боржників. які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи), до ДФС України (щодо рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями), до ДФС України (про джерела отримання доходів), не вбачається інформації щодо наявності доходів боржника.(а.с. 50-51).

Також, 31.01.2018, 06.02.2018 державним виконавцем було вчинено дії щодо розшуку майна, шляхом отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо боржника, направлення запитів до органів Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, до ДФС України - щодо рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями, до ДФС України - про джерела отримання доходів. (а.с. 55-56)

10.08.2018 було подано до Київського районного суду м. Харкова подання про затвердження мирової угоди на стадії виконання рішення. (а.с.64) Ухвалою суду відмовлено у задоволенні подання про затвердження мирової угоди.

Також, ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22.10.2018 року було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Шепеля Є.В. Дана ухвала суду першої інстанції залишена без зміни постановою Харківського апеляційного суду від 04.06.2019 року та постановою Верховного Суду від 19.11.2019 року.

В запереченнях державний виконавець також вказує про те, що ним 17.05.2019 року було здійснено виїзд за місцем мешкання боржника, 19.09.2019, 25.11.2019,21.01.2019 отримана інформація щодо відсутності доходів боржника. 06.06.2019,22.11.2019,21.01.2020 отримані відповіді з МВС щодо відсутності транспортних засобів у боржника та інформація про направлення 31.01.2020 подання до суду про виділ частки майна боржника.

Звертаючись до суду 23.12.2019 року зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ у Харківській області у виконавчому провадженні №53552878 щодо примусового виконання виконавчого листа у справі №640/17155/16-ц заявник ОСОБА_1 фактично вказує на порушення строків проведення виконавчих дій при проведенні виконавчих дій та зазначає про зловживання державним виконавцем своїх обов*язків та невиконання вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно вимог ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Вимогами ст. 11 даного Закону передбачено, що строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом. Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною другою статті 18 цього Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно ч.3 ст. 18 виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; 11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Вимогами ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Під час дослідження представлених до суду матеріалів, встановлено, що при проведенні виконавчих дій по примусовому виконанню виконавчого листа у справі №640/17155/16-ц, виданого 28 лютого 2017 року Київським районним судом м. Харкова державним виконавцем були порушені вимоги Закону України «Про виконавче провадження» щодо строків проведення виконавчих дій.

Дана обставина підтверджується також і висновками, які викладені у постанові начальника Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ у Харківській області від 20.11.2019 року (а.с. 7-9), де зазначено, що дії старшого державного виконавця Шепеля О.Є. визнано такими, що не відповідають вимогам ст.ст. 10,11,18,ч.8 ст.48,56 Закону України «Про виконавче провадження» та зобов*язано усунути порушення до 27.11.2019 року.

Також, і в запереченнях, які були надані на адресу суду (а.с. 21-22) державний виконавець вказує про проведені ним дії, однак даних на спростування висновків суду щодо порушення строків проведення виконавчих дій не надав. Не подав і даних про усунення порушень у строк, визначений в постанові начальника ДВС, тобто до 27.11.2019року.

Враховуючи ті обставини, що фактично заявниця ОСОБА_1 в скарзі посилається на порушення строків державним виконавцем при проведенні виконавчих дій при примусовому виконанні виконавчого листа у справі №640/17155/16-ц, суд визнає дані обставини встановленими під час розгляду, такими, що знайшли своє підтвердження всіма дослідженими матеріалами справи та зобов*язує державного виконавця усунути дані порушення та дотримуватись строків проведення виконавчих дій згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Стосовно інших обставин та доводів скарги ОСОБА_1 щодо визнання протизаконною бездіяльності старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Шепель О.Є., що полягає у свідомому невжитті заходів, передбачених чинним законодавством України та зобов*язання державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Шепеля О.С. звернутись до Київського районного суду м. Харкова з заявою про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно згідно ч.4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», про визначення частки майна боржника згідно ч.1 ст. 443 ЦК України суд зазначає, що дані обставини не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної скарги.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Вимогами ст. 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року роз`яснено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб`єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв`язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку. За результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210,213,387 ЦПК України.

Як вбачається з прохальної частини скарги ОСОБА_1 вона просить визнати протизаконною бездіяльність старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Шепель О.Є., що полягає у свідомому невжитті заходів, передбачених чинним законодавством України.

Дослідивши матеріали справи та враховуючи вимоги, заявлені у скарзі суд не знаходить підстав для задоволення скарги в цій частині, оскільки матеріалами справи не встановлено протизаконних дій державного виконавця та свідомого невжиття заходів щодо невиконання примусового виконання та суд зазначає, що дані вимоги не є предметом судового розгляду згідно вимог Розділу ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судового рішення».

Також, суд звертає увагу на те, що вимога заявника щодо зобов`язання державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області звернутись з поданням до суду державним виконавцем на час розгляду справи фактично виконана,а тому задоволенню не підлягає.

На підставі вищезазначеного, суд задовольняє скаргу частково, за обставин, викладених раніше.

Керуючись ст. 13, 260, 447-453 ЦПК України, ст. 18, 34, 36-40, 63, 65, 75 ЗУ «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м.Харкова ГТУЮ у Харківській області у виконавчому провадженні №53552878 щодо примусового виконання виконавчого листа у справі №640/17155/16-ц, виданого 28 лютого 2017 року Київським районним судом м. Харкова задовольнити частково.

Визнати бездіяльність старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Шепель О.Є. в частині проведення виконавчих дій щодо належного виконання виконавчого листа у справі №640/17155/16-ц, виданого 28 лютого 2017 року Київським районним судом м. Харкова з порушенням строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» та зобов*язати державного виконавця до дотримання строків проведення виконавчих дій згідно Закону України «Про виконавче провадження».

В частині задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання протизаконною бездіяльності старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ у Харківській області Шепель О.Є., що полягає у свідомому невжитті заходів, передбачених чинним законодавством України та зобов*язання державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Шепеля О.С. звернутись до Київського районного суду м. Харкова з заявою про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно згідно ч.4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», про визначення частки майна боржника згідно ч.1 ст. 443 ЦК України - відмовити.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо було оголошено вступну та резолютивну частину ухвали або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження в цей же строк з дня вручення йому копії рішення (ухвали).

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України ( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя :