Справа № 541/2844/19
Провадження №2/541/332/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 березня 2020 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Андрущенко-Луценко С.В. ,

при секретарі -Калініченко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді справу за позовом Виконавчого комітету Миргородської міської ради, як органу опіки та піклування в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

18.12.2019 року Виконавчий комітет Миргородської міської ради, як органу опіки та піклування звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вказаним позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 . В позові просив позбавити відповідачку ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої дочки ОСОБА_1 , на тій підставі, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дитини, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, майже не з`являється дома, дитині належної уваги не приділяє, байдуже відноситься до її здоров`я, розвитком дитини не цікавиться, практично усунулася від її виховання, матеріально її не забезпечує, негативно впливає на її фізичний і духовний розвиток.

В судовому засіданні представник позивача Виконавчого комітету Миргородської міської ради Усатова Є.П., що діє на підставі відповідної довіреності позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Пояснила, що відповідачка ОСОБА_2 є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_1 . Відомості про батька дитини внесені до актового запису про народження дитини відповідно до ч.1 ст. 135 СК України за вказівкою матері. Дитина перебуває на обліку служби в справах дітей, як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до подання адміністрації Миргородської гімназії ім. Т.Г. Шевченко мати дитини ОСОБА_2 з дитиною не проживає, її вихованням не займається, ніде не працює. Вже тривалий час вихованням, утриманням, підготовкою дівчинки до школи займається бабуся ОСОБА_3 та повнолітня сестра ОСОБА_4 . Відповідачка ігнорує свої батьківські обов`язки щодо дитини. Перевіркою проведеною службою в справах дітей спільно з Центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді підтверджено обставини викладені в поданні, яке надійшло зі школи. Питання про стан виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 неодноразово розглядалося на засіданні у комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Миргородської міської ради, де відповідачка попереджалася щодо неналежного виконання батьківських обов`язків і надавався їй строк для виправлення ситуації, роз`яснювалося, що якщо вона не змінить своєї поведінки, то службою в справах дітей буде ініційовано подання позову до суду про позбавлення її батьківських прав. Належних висновків для себе ОСОБА_2 не зробила, притягалася до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. Зважаючи на викладене, наполягала на позбавленні відповідачки батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_1 2009 року народження.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала. Пояснила, що має малолітню дочку ОСОБА_1 , яка на даний час проживає разом з нею та бабусею. Дійсно раніше вона зловживала алкогольними напоями, проживала окремо від дитини разом із своїм співмешканцем, але останнім часом спиртне не вживає, переїхала на проживання до своєї дочки та здійснює за нею догляд, контролює її поведінку. Дитина її не завжди слухається, але вона приймає заходи, щоб налагодити взаємовідносини з дочкою. Вона з`являлася до школи в 2019 році та спілкувалася з психологом. В той же час, дочка їй скаржилася на відносини з однокласниками, які її ображали, принижували. Вважає, що саме це стало наслідком небажання дитини ходити в школу. Визнає, що раніше допомогу на дитину не в повному об`ємі витрачала саме на дитину, а використовувала і на власні потреби, але вказує, що на даний час цього не робить. Стверджує, що дитина не голодує, вдома завжди є що їсти. Вона прибрала на території будинковолодіння, в хаті тепло, пере дитячі речі. Просила суд не позбавляти її батьківських прав та в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вислухавши позицію малолітньої ОСОБА_1 , дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 є матір`ю малолітньої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5). Запис про батька дитини згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження внесено відповідно до ст. 135 СК України (а.с.6-8).

У вересні 2019 року Центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді та Миргородська гімназія ім. Т.Г. Шевченка звернувся до Служби у справах дітей Миргородської міської ради з повідомленням про ситуацію яка склалася в сім`ї малолітньої ОСОБА_1 , а саме: дитина проживає разом з бабусею та сестрою, які і займаються її вихованням. Мати дитини зловживає спиртними напоями, матеріально дитину не забезпечує, її життям та здоров`ям не цікавиться, не працює, допомогу на дитину використовує на власні потреби (а.с.11-12).

За місцем реєстрації ОСОБА_2 характеризується негативно. В характеристиці зазначено, що вдома вона не проживає, гроші, які виділяються державою на дитину пропиває, вихованням дитини не займається (а.с.14).

Наказом служби у справах дітей Миргородської міської ради Полтавської області взято малолітню ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 на облік дітей, які перебувають у складних сімейних обставинах, у зв`язку з проживанням у сім`ї, у якій батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини (а.с.15).

Службою в справах дітей Миргородської міської ради неодноразово проводилося обстеження умов проживання малолітньої ОСОБА_1 . При цьому було встановлено, що відповідачка періодично приходить додому. В жовтні 2019 року надала бабусі кошти в сумі 1700 грн. на утримання дитини. Також було з`ясована, що відповідачка передала карточку на яку ідуть нарахування їй, як одинокій матері своїй неповнолітній дочці (а.с.16-18).

Службою в справах дітей Миргородської міської ради неодноразово проводилися профілактичні бесіди з відповідачкою стосовно зміни поведінки відносно своєї малолітньої дочки. Встановлено, що відповідачка періодично кошти які їй надходять на дитину, витрачає на власні потреби (а.с. 19-21).

Відповідачка ОСОБА_2 постановою Миргородського міськрайонного суду від 28 лютого 2019 року притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч.1 КУпАП у виді штрафу за вживання алкогольних напоїв в присутності дочки. Будь-які інші матеріали з приводу притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності позивачем суду не надані.

Відповідно до висновку виконавчого комітету Миргородської міської ради, як органу опіки та піклування (а.с. 23) відповідачка ОСОБА_2 самоусунулася від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дочки ОСОБА_1 , уваги дитині не приділяє, не цікавиться умовами її проживання, матеріально дитину не забезпечує, з дитиною не спілкується, байдуже відноситься до її здоров`я, зважаючи на що виконавчий комітет Миргородської міської ради, як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідачку по відношенню до її малолітньої дочки ОСОБА_1 2009 року народження.

Малолітня ОСОБА_1 суду пояснила, що на даний час вона проживає разом з мамою та бабусею і надалі хоче жити разом з мамою. Мама їй допомагає в навчанні, готує їсти, пере речі. Вона ніколи не голодувала.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 суду пояснила, що є фахівцем із соціальної допомоги. Їй відомо, що відповідачка з кінця грудня 2019 року проживає разом з дитиною, отримує допомогу на дитину, як одинока матір. Також їй відомо, що відповідачка раніше не в повному об`ємі отримувану від держави матеріальну допомогу витрачала на дитину. Проводила бесіди з відповідачкою і вона інколи, але не в повному об`ємі прислуховувалася до рекомендацій установи. В період відвідування працівниками установи будинку, де проживає дитина, в приміщенні будинку було не прибрано, на столі стояв брудний посуд.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона працює соціальним педагогом в гімназії, де в 4 класі навчається ОСОБА_1 . Вважає, що мати дівчинки не приділяє належної уваги до виховання дитини, не цікавиться її життям, здоров`ям. Дівчинка спокійна, врівноважена, уроки раніше вчила, але на даний час не завжди підготовлена приходить на навчання. Ніколи брудною дитини не бачила. Знає, що ОСОБА_7 сама вміє готувати їсти та робить це під наглядом бабусі. Також їй відомо, що дитина боялася свого класного керівника. Їй нічого не відомо з приводу взаємовідносин дитини з однокласниками. Знає, що відповідачка в 2019 році зверталася до школи та спілкувалася з психологом з приводу своєї дочки.

Згідно з частиною першою статті 18, частиною першою статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Хант проти України» вказав, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Небажання дитини спілкуватися з одним із батьків, що призводить до зменшення чи повного припинення їх побачень, саме по собі не свідчить про ухилення матір`ю (батьком) від виконання батьківських обов`язків, так як ці обставини зумовлені не її (його) волею.

У цій справі судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідачка не бажає спілкуватися з дитиною та брати участь у їх вихованні. Відповідачка з грудня 2019 року проживає разом з дитиною, налагоджує з нею взаємовідносини, бажає виховувати свою дитину та готувати її до самостійного життя

Невідвідування відповідачкою навчального закладу за місцем навчання дитини, у повній мірі не може свідчити про ухилення матері від виконання своїх обов`язків.

Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дитиною, тому виникнення між дитиною і матір`ю конфлікту чи погіршення їх особистих стосунків, що може мати тимчасовий характер, не є підставою для позбавлення цих прав.

Стаття 19 СК України встановлює, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

За таких обставин суд не погоджується із висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Миргородської міської ради, оскільки цей висновок немотивований і суперечить інтересам дитини.

Зважаючи на вище викладене, в задоволенні позову виконавчого комітету Миргородської міської ради, як органу опіки та піклування слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 76, 77, 78, 81 89, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 165, 166 СК України, суд,-

в и р і ш и в :

Відмовити в задоволенні позову Виконавчого комітету Миргородської міської ради, як органу опіки та піклування (37600, м. Миргород, вул. Незалежності,17, ) в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про позбавлення батьківських прав.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Суддя: С. В. Андрущенко-Луценко