ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року

м. Харків

справа № 629/5561/19

провадження № 22-ц/818/2358/20

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

учасники справи:

позивач: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного провадження в м. Харкові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29 січня 2020 року, ухвалене суддею Каращук Т.О., -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивований тим, що 15 січня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 2800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Свої зобов`язання за договором Банк виконав, надавши відповідачу кредит у вказаному розмірі. Відповідач зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 30 вересня 2019 року мається заборгованість 127 185,62грн., яка складається з: 1832,72грн. - заборгованості за кредитом; 115 920,25грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 2900грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500грн. - штраф (фіксована частина), 3032,65грн. - штраф (процентна складова), яку Банк просить стягнути з відповідача.

Справу було розглянуто в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29 січня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 15 січня 2011 року в розмірі 1 832,72грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір у розмірі 27,68грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк»звернувся з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушенням судом норм процесуального права, просить вказане рішення в частині незадоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову в цій частині. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що cуд не мав жодних підстав відмовляти Банку у стягненні з відповідача відсотків, пені та штрафу за кредитом.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 03 березня 2020 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи частково позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що стягненню підлягає лише заборгованість за тілом кредиту, оскільки в заяві позичальника від 15 січня 2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 15 січня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н, шляхом підписання анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із «Пам`яткою клієнта», «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами банку» складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

До кредитного договору банк додав довідку про умови кредитування з користування кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг.

За умовами укладеного між АТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем кредитного договору від 15 січня 2011 року Банком надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно наданого Банком розрахунку станом на 30 вересня 2019 року мається заборгованість 127 185,62грн., яка складається з: 1832,72грн. - заборгованості за кредитом; 115 920,25грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 2900грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500грн. - штраф (фіксована частина), 3032,65грн. - штраф (процентна складова), яку Банк просить стягнути з відповідача.

Оскільки рішення суду фактично оскаржується лише в частині відмови в задоволенні позову щодо стягнення відсотків в розмірі 115 920,25грн., пені в розмірі 2900грн. та штрафів: 500грн. - штраф (фіксована частина), 3032,65грн. - штраф (процентна складова), тому в іншій частині рішення суду колегією не переглядається.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Так, дійсно, у заяві позичальника від 15 січня 2011 року процентна ставка не зазначена.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув уваги на погоджену сторонами та підписану відповідачем довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 15 січня 2011 року. (а.с.9).

В наданій Банком довідці про умови кредитування з користування кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» детально та чітко розписані умови кредитування: пільговий період, процентна ставка, розмір щомісячних платежів, строк внесення щомісячних платежів, пеня за несвоєчасність погашення заборгованості, штрафи, тощо. Вказана довідка була підписана ОСОБА_1 .

Зокрема, ставка відсотків згідно довідки про умови кредитування з користування кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» - 30% на рік (2,5% на місяць).

Отже, на час підписання довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» від 15 січня 2011 року, діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 30,00 % на рік, яка, як вбачається із наданого Банком розрахунку була змінена, а саме: з 01.09.2014року по 31.03.2015року на 34,80%; з 01.04.2015року по 30.09.2019 року на 43,20%.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України 11 жовтня 2017 року по справі №6-1374цс17 у разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Проте доказів повідомлення боржника про підвищення розміру процентної ставки позивачем не надано.

Посилання Банку на те, що зміна (підвищення) процентної ставки узгоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг, які є складовою кредитного договору, колегією суддів не приймаються.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (08 квітня 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (11 жовтня 2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про зміну відсоткової ставки за користування кредитними коштами, надані банком Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Крім того, розрахунок заборгованості по сплаті відсотків Банком проведено поза межами дії кредитного договору.

Відповідно до частини другої ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Матеріали справи свідчать, що остання перевипущена карта була строком дії до грудня 2015 року, тобто до 31 грудня 2015 року включно.

Відтак, у межах строку кредитування до 31 грудня 2015 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти. Починаючи з 01 січня 2016 року відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, тобто з 01 січня 2016 року.

Таким чином, заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитним коштами має бути розрахована за період з 24 лютого 2011 року (коли виникла прострочка) по 31 грудня 2015 року (дата закінчення строку дії останньої перевипущеної Банком кредитної картки) та за відсотковою ставкою визначеною у довідці про умови кредитування з користування кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», а саме 30 % із розрахунку 360 днів у року, яка становитиме 3247,67грн.

За таких обставин, саме зазначена сума заборгованості по сплаті відсотків підлягає стягненню з відповідача на користь Банку.

Розмір заборгованості за процентами в сумі 3247,67грн. відповідає розрахунку Банку, наведеного в письмових пояснення наданих апеляційному суду та не спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

Що стосується вимог в частині стягнення пені та штрафу, суд зазначає наступне.

Обґрунтовуючи позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» надано довідку про умови кредитування та використання платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду від 15 січня 2011 року, яка містить підпис відповідача, яким він підтверджує, що з фінансовими умовами надання платіжної картки він ознайомлений.

З даної довідки вбачається, що у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором розмір пені визначається наступним чином: пеня(1) - базова відсоткова ставка по договору/ 30, яка нараховується за кожен день прострочення кредиту + пеня(2) = 1% від заборгованості, але не менш 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз на місяць за наявності прострочення за кредитом або відсоткам 5 та більше днів при виникненні прострочення на суму більше 50 грн.

Згідно розрахунку заборгованості, розмір пені становить 1770грн.

Враховуючи, що з порядком нарахування пені відповідач був ознайомлений, про що свідчить його підпис, даний розмір заборгованості за пенею підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв`язку з тим, що порушенням позичальником будь-якого грошового зобов`язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня.

Саме така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.

Оскільки вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача штрафів - 500грн. (фіксована частина) та 6032,65грн. (процентна складова) не ґрунтуються на законі, тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні цих позовних вимог.

Згідно п.п.1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладених обставин справи рішення суду в частині відмови в задоволенні позову щодо стягнення відсотків та пені підлягає скасуванню та ухваленню в цій частині нового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 3247,67грн. та пені в розмірі 1770грн.

Частинам 1, 2, 10, 13 ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, що Банком при поданні позовної заяви сплачено 1921грн. судового збору та за подання апеляційної скарги 2881,50грн, усього - 4 802,50грн.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 258,67грн. (127 185,62грн. - заявлені позовні вимоги : 6850,39грн.(1832,72грн. + 3247,67грн. + 1770грн.) - задоволені позовні вимоги = 18,5661частина задоволених позовних вимог; 4 802,50грн. : 18,5661 = 258,67грн.).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29 січня 2020 року в частині відмови в задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті відсотків та пені - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , індентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (юридична адреса: вул. Грушевського, буд.1-Д, м. Київ, ) заборгованість по сплаті відсотків в розмірі 3247,67грн. (три тисячі двісті сорок сім гривень 67коп.) та пені в розмірі 1770грн. (одна тисяча сімсот сімдесят гривень 00коп.), а усього 5017,67грн. (п`ять тисяч сімнадцять гривень 67коп.).

Збільшити розмір судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , індентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (юридична адреса: вул. Грушевського, буд.1-Д, м. Київ, ), з 27,68грн. (двадцяти семи гривень 68коп.) до 258,67грн. (двохсот п`ятдесяти восьми гривень 67коп.).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 25 березня 2020 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний