ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - судді - Одринської ТВ.,

суддів: Панченка О.О, Пікуля В.П.

за участю секретаря судових засідань - Філоненко О.В.

розглянувши у спрощеному провадженні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області про стягнення моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 січня 2020 року

в с т а н о в и л а:

29 листопада 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позову вказала, що ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 02.10.2019 року визнано неправомірною постанову державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області Соколової Ю.В. від 16.07.2019 року в частині накладення арешту на її розрахунковий рахунок, відкритий у відділенні Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та зобов`язано державного виконавця усунути порушення шляхом скасування (зняття) арешту з грошових коштів, що містяться на зазначеному рахунку. Зазначає, що державним виконавцем було накладено арешт на кошти, які вона отримувала в якості соціальної допомоги, як особа з інвалідністю. Внаслідок протиправних дій відповідачів, кошти на рахунку були заблоковані біля семи місяців. Протягом цього часу, вона не мала можливості купувати необхідні продукти харчування, ліки та одяг. Крім того не могла здійснювати необхідні комунальні платежі та займала в борг необхідні кошти. Внаслідок вказаних обставин, погіршився її стан, вона стала більш знервованою та замкнутою, підвищилася напруга в стосунках з батьками. Розмір завданої моральної шкоди оцінює у 100000 гривень, які просить стягнути з Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області та Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" по 50000 грн. з кожного.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11 січня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", Головного управління Державної казначейської служби України у Полтавській області про стягнення моральної шкоди - відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що права та інтереси позивача були поновлені шляхом визнання постанови держаного виконавця про накладення арешту неправомірною та зобов`язанням державного виконавця скасувати накладений арешт. Незгода позивача з прийнятим рішенням ВДВС, яке було нею оскаржене в передбаченому ЦПК України порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування їй моральної шкоди.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», місцевий суд дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджено протиправних дій Банку по відношенню до позивача, в зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення моральної шкоди.

З вказаними рішенням суду не погодилася позивач, в зв`язку з чим оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішенням суду встановлено протиправність дій ВДВС, внаслідок яких, вона була позбавлена майже 7 місяців єдиного доходу - соціальної допомоги, яка була єдиним джерелом доходу. Апелянт зазначає, що судом безпідставно не взято до уваги, що довготривале порушення її прав державним виконавцем, негативно вплинуло на її здоров`я та призвело до його значного погіршення, внаслідок перенесених душевних і моральних страждань, нервових стресах та погіршенні самопочуття.

У відзиві на апеляційну скаргу начальник Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві вказав, що суд першої інстанції вірно врахував, що арешт з коштів позивача знято, права позивача відновлено. Встановлення факту неправомірних дій та бездіяльності ВДВС, підтверджених рішенням суду, за умови недоведеності позивачем факту наявності шкоди та причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача не є достатньою правовою підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не свідчить про безумовне заподіяння позивачеві такими діями моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу представник « АТ Ощадбанк» - адвокат Батюк А.Г. вказав, що суд першої інстанції правомірно врахував, що у Банку не було підстав для повернення постанови про накладення арешт, оскільки рахунок, належний позивачу, не відноситься до рахунку із спеціальним режимом. Банк не наділений повноваженнями щодо встановлення підстав та змісту підстав та змісту виконавчих документів, тому діями банку позивачу шкоду не завдано.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог або змінити рішення.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування судом норм матеріального або процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення учасників справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи загального захворювання, що підтверджується довідкою МСЕК АВ №0079215 / а.с. 8/.

На виконанні Шевченківського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області знаходиться виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів за рішенням Октябрського районного суду м.Полтава по справі № 554/9277/14- ц у розмірі 18724,89 грн (№52753285), а також виконавче провадження №55582718 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича №23150 від 01.12.2017 року на суму 236085,84 грн / а.с. 9,10/.

Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області Гецко А.В. від 02.04.2019 року винесено постанову про арешт всіх коштів боржника, крім коштів, звернення стягнення на які заборонено законом / а.с.11/.

На виконання вказаної постанови накладено арешт на рахунки в установах банків, в тому числі і в установі АТ «Ощадбанк», через який заявником отримувалася соціальна допомога.

Державним виконавцем 08.07.2019 року винесено постанову про зняття арешту з коштів, з врахуванням довідки Управління соціального захисту населення Шевченківської районної у м. Полтаві ради № 1112 від 01.07.2019 року, оскільки боржник перебуває на обліку в управлінні і одержує допомогу як особа з інвалідністю ІІ групи.

Постановою про перевірку матеріалів виконавчого провадження №55582718 від 16.07.2019 року скасовано постанову державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області Гецко А.В. про зняття арешту від 08.07.2019 року / а.с.12-13/.

Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області Соколовою Ю.В. від 16.07.2019 року повторно винесено постанову про арешт коштів, які містяться на розрахункових та карткових рахунках відкритих на ім`я боржника / а.с. 14-15/.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 02.10.2019 року визнано неправомірною постанову, винесену державним виконавцем Шевченківського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області Соколовою Ю.В. від 16.07.2019 року про арешт коштів, в частині накладення арешту на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 відкритий в відділенні АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 ; зобов`язано державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Полтава ГТУЮ у Полтавській області Соколову Ю.В. усунути порушення шляхом скасування (зняття) арешту грошових коштів, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у відділенні АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 / а.с. 6-7/.

Підставою для стягнення моральної шкоди, позивач вказує вищевказану ухвалу місцевого суду, якою встановлено неправомірність дій державного виконавця.

Місцевий суд відмовляючи в задоволенні позовних вимог вважав, що права та інтереси позивача були поновлені шляхом зняття арешту зі спірного рахунку, тому відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди, оскільки державним виконавцем рішення суду виконано в повному обсязі.

Колегія суддів не може погодитись з висновками місцевого суду про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди на підставі наступного.

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За змістом статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 ЦК України).

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Колегія суддів вважає, що збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам при здійсненні виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом, а тому предметом доказування у даній справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця і заподіяння ним шкоди. Неправомірність дій (бездіяльності) державного виконавця має підтверджуватись належними доказами, зокрема, відповідним рішенням суду, яке може мати преюдиційне значення для справи про відшкодування збитків. (аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2005 року у справі N 32/421).

Згідно зі ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в тому числі і в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її мйана, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особо зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до вимог п. 3, 7, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судовим рішення встановлено неправомірність дій державного виконавця, внаслідок яких позивач була позбавлена на 7 місяців єдиного джерела доходу у виді соціальної допомоги. Для відновлення свого порушеного права, позивач змушена була звертатись до суду, витрачаючи на це свій час і зусилля. Саме внаслідок неправомірних дій державного виконавця, позивач зазнала душевних страждань через позбавлення її права власності на кошти, які мала отримати.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що позивачем доведено завдання їй моральної шкоди.

Визначаючи розмір моральної шкоди, апеляційний суд враховує тривалий час, на який позивач була позбавлена коштів на своє існування, що вплинуло на звичайний уклад її життя та зусилля, яке витрачене на його відновлення. Враховуючи вимоги розумності і справедливості, колегія суддів вважає, що моральна шкода в розмірі 10000 грн. є достатньою компенсацією за спричинені позивачу моральні страждання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 року у справі № 910/23967/16 вказано, що у випадку, коли шкода завдається органом державної влади, його посадовою або службовою особою, відшкодовувати таку шкоду зобов`язана держава, яка бере участь у справі через відповідні органи: орган, дії, бездіяльність якого призвели до негативних наслідків, та орган Державної казначейської служби України.

З врахуванням ст. 25 Бюджетного Кодексу України , вказані кошти підлягають стягненню з Державної казначейської служби шляхом за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку з огляду на наступне.

Покладаючи відшкодування завданої позивачу моральної шкоди на державу, суд лише зобов`язує казначейство як центральний орган виконавчої влади, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, списати ці кошти з відповідного казначейського рахунку.

В свою чергу, колегія суддів погоджується з рішенням місцевого суду про відмову в задоволенні позову про стягнення моральної шкоди з АТ « Державний ощадний банк України», враховуючи наступне.

Відповідно до матеріалів справи, 11 січня 2018 року між АТ « Ощадбанк» та ОСОБА_1 було підписано Заяву про приєднання № 6956609 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу / платіжної картки/. Відповідно до умов вказаного договору Банк відкриває на ім`я Клієнта поточний рахунок, за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу за дебетовою - кредитною схемою.

Вказаний рахунок не відноситься до рахунку із спеціальним режимом. Крім того,Банк не наділений повноваженнями щодо встановлення підстав та змісту виконавчих документів

Умовами укладеного між сторонами договору банківського обслуговування не передбачено відшкодування моральної шкоди за порушення договірних зобов`язань. Відсутні також підстави для відшкодування моральної шкоди з підстав, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів».

Колегія суддів враховує, що ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 02.10.2019 року, надано оцінку діям органу ДВС та питанню правомірності накладення арешту, порушення Банком норм чинного законодавства вказаним рішенням місцевого не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає не доведеними вимоги позивача про спричинення їй моральної шкоди діями банку.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги щодо незаконності висновку суду про недоведеність завдання позивачу моральної шкоди діями ДВС є обґрунтованими, рішення місцевого суду у вказаній частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог в цій частині.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 січня 2020 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про стягнення моральної шкоди - скасувати, ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, шляхом списання з рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, 10000 гривень моральної шкоди.

В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 січня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 березня 2020 року.

головуючий суддя: _______________ Т.В. Одринська

судді: ______________ О.О.Панченко ______________ В.П.Пікуль