Справа № 495/8942/19
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

25 березня 2020 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої - одноособово судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі - Аслановій Ф.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району про визнання втраченим сертифікату на право на земельну частку (пай) та визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району про визнання втраченим сертифікату на право на земельну частку (пай) та визнання права власності в порядку спадкування.

Свої позовні вимоги позивачкам обґрунтовує тим, що вона є єдиною спадкоємицею своєї померлої бабусі - ОСОБА_2 , якій належало право на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах розміром 4,65 без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебувала у колективній власності КСГП ім. Суворова. Звернувшись до нотаріуса для оформлення спадщини позивачка отримала відмову у зв`язку з тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Тому позивачка звернулась до суду з позовними вимогами:

-Визнати втраченим сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , площею 4,65 в умовних кадастрових гектарах, виданий на підставі Розпорядження Білгород-Дністровської РДА від 27.06.1996 року №349/96, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_2 ;

- Визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) площею 4,65 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що перебувала у колективній власності КСГП ім. Суворова, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, проте надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить слухати справу в її відсутність.

В судове засідання представник відповідача Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить розглянути справу згідно з діючим законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за слідуючими підставами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданого Царіцинським відділом ЗАГС Управління ЗАГС Москви 16.12.2005 року, актовий запис про смерть №4738.

Той факт, що померла була бабусею позивачка підтверджується:

- Свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , виданого 15.01.2019 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №95;

- Витягом №2 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження батька позивачки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де в відомостях про матір зазначено ОСОБА_2 .

Після смерті бабусі позивачки ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) у землі, що перебувала у колективній власності КСГП ім. Суворова, розміром 4,65 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Цей факт підтверджено листом №Г-15/36 від 01.02.2019 року Управління агпромислового розвитку Білгород-Дністровської районної державної адміністрації в якому зазначено, що на ім`я ОСОБА_2 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , зареєстрований 10.07.1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за НОМЕР_7.

На день смерті спадкодавець проживав разом з позивачкою ОСОБА_1 , що підтверджується відповідними довідками сільської ради №1740, 1739 від 16 вересня 2019 року, виданих Старокозацькою сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області, в яких зазначено, що померла ОСОБА_2 була зареєстрована разом зі своєю онукою ОСОБА_1 за однією адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім позивачки, спадкоємців у померлої ОСОБА_2 більше не має, оскільки син спадкодавця - ОСОБА_5 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 31 січня 2019 року, актовий запис №1575.

Згідно відповіді Завідувача Білгород-Дністровської міської нотаріальної контори Саданова О.В. від 15.01.2020 року №32/01-16 спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заводилась, спадкоємці до нотаріальної контори не звертались.

Оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , площею 4,65 в умовних кадастрових гектарах, виданий на підставі Розпорядження Білгород-Дністровської РДА від 27.06.1996 року №349/96 на ім`я ОСОБА_2 був втрачений, позивачкою 19.09.2019 року було отримано відмову від приватного нотаріуса Іваницького О.Ю. щодо неможливості оформлення спадщини через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Відповідно до частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Вказані правовідносини регулюються вимогами ст.ст. 1216, 1218, 1223, 1297 ЦК України.

Так, відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або заповітом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини як визначено у ст.81 ч.1 Земельного кодексу України.

Чинним законодавством встановлено, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини.

Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року, особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Згідно із нормами ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об`єктом спадкування.

У відповідності до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі вищевикладеного, у сенсі правового розуміння вимог чинного законодавства, прийнявши до уваги, що спадкодавець ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за життя не реалізувала своє право на відведення земельної частки(паю) в натурі (на місцевості) на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , тобто не набула у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку, тому позивачка - її онука має право на визнання за нею визначеного майнового права, яке померла ОСОБА_2 набула на підставі Розпорядження Білгород-Дністровської РДА від 27.06.1996 року № 349/96.

Відповідно до вимог ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай).

Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Позивачка зазначає, що сертифікат на право на земельну частку (пай), що перебувала в колективній власності КСГП ім. Суворова, розміром 4,65 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі серії НОМЕР_1 , виданий на підставі Розпорядження Білгород-Дністровської РДА від 27.06.1996 року № 349/96, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку(пай) за № 371 - був втрачений.

Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено.

Отже, належним способом захисту прав спадкоємиці ОСОБА_1 у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємиці з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Враховуючи вищевикладене, а саме те, що сертифікат на право на земельну (частку) пай, що перебувала в колективній власності КСГП ім. Суворова, розміром 4,65 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі серії НОМЕР_1 , виданий на підставі Розпорядження Білгород-Дністровської РДА від 27.06.1996 року № 349/96, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку(пай) за № 371 дійсно був втрачений, а аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємиці особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено, то в даному випадку доцільним буде визнати його втраченим, а отже позовні вимоги в частині визнання правовстановлюючого документа втраченим є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи в сукупності усе вищевикладене, а саме те, що позивачка по справі хоча і є спадкоємицею до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , проте право власності на земельну частку(пай), яке вона просить визнати за нею не набула спадкодавець ОСОБА_1 , а отже і позивачка не набуває вказане право власності, а може набути лише право на земельну (частку) пай, що перебувала в колективній власності КСГП ім. Суворова, розміром 4,65 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яке належало померлій ОСОБА_2 на підставі сертифікату серії НОМЕР_1, виданого на підставі Розпорядження Білгород-Дністровської РДА від 27.06.1996 року № 349/96, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку(пай) за № 371.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, а саме задоволення позовних вимог в частині визнання втраченим сертифікату на право на земельну частку (пай), що перебувала в колективній власності КСГП ім. Суворова, розміром 4,65 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі серії НОМЕР_1 , виданого на підставі Розпорядження Білгород-Дністровської РДА від 27.06.1996 року № 349/96, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку(пай) за № 371 та в частині визнання права на земельну частку (пай), що перебувала в колективній власності КСГП ім. Суворова, розміром 4,65 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі серії НОМЕР_1 , виданого на підставі Розпорядження Білгород-Дністровської РДА від 27.06.1996 року № 349/96, яке належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 1216, 1218, 1223, 1297 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛ И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району про визнання втраченим сертифікату на право на земельну частку (пай) та визнання права власності в порядку спадкування- задовольнити частково.

Визнати втраченим сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , площею 4,65 в умовних кадастрових гектарах, виданий на підставі Розпорядження Білгород-Дністровської РДА від 27.06.1996 року № 349/96, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_6 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право на земельну частку (пай) у землі, що перебувала у колективній власності КСГП ім. Суворова, розміром 4,65 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало померлій на підставі сертифікату серії НОМЕР_1 , виданого на підставі Розпорядження Білгород-Дністровської РДА від 27.06.1996 року № 349/96, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № НОМЕР_7.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя