Справа № 316/2410/19
Провадження № 2/316/293/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2020 р. м. Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області у складі

головуючого судді Куценка М.О.,

за участі секретаря судового засідання Рябухи О.В.,

позивач: ОСОБА_1

розглянувши у закритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Енергодар цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про розірвання шлюбу, в частині вирішення заяви ОСОБА_3 про надання строку на примирення,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Енергодарського міського суду перебуває вищезазначена справа.

Ухвалою Енергодарського міського суду від 28.11.2019 року, дана цивільна справа була прийнята до свого провадження та призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання.

В підготовче судове засідання з`явилась позивач ОСОБА_2 ..

Відповідач у підготовче засідання не з`явився, через канцелярію суду надав письмову заяву в якій просив надати їм з позивачем строк на примирення. В обґрунтування заяви зазначив, що розривати шлюб не має наміру, оскільки дружина не дає для цього приводу (а.с.47-49).

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти надання строку для примирення, зазначаючи на те, що вони з відповідачем проживають окремо один від одного з березня 2019 року, вона взагалі не підтримує з відповідачем будь-яких стосунків та спілкується з ним виключно щодо спільної дитини.

В судовому засіданні встановлено, що позивачем даний позов було подано до суду 22.11.2019 року.

Відповідач у судові засідання жодного разу не з`явився, зазначаючи на те, що не отримував ані судової повістки, ані позовної заяви, про що особисто надавав через канцелярію суду відповідні письмові заяви (а.с.28-29, 37-38,47-49).

В своїй заяві про надання строку для примирення яка подана до суду 29.05.2020 року, відповідач зазначив, що не має наміру розривати шлюб (а.с.47-49), а в письмовій заяві, що подана до суду 30.04.2020 року відповідач зазначав на покращення відносин між ним та позивачем (а.с.37-38).

Проте надані позивачем в судовому засіданні пояснення повністю спростовують твердження відповідача щодо налагодження між сторонами стосунків.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Тлумачення статті 111 СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства та інтересам сторін. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.

Тобто дана норма носить не зобов`язальний характер, а передбачає право суду, за наявності певних обставин, індивідуальних для кожного окремого випадку, надати сторонам строк для примирення.

Зазначені висновки суду узгоджуються з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду України від 26.11.2018 року по справі справа № 761/33261/16-ц, провадження № 61-33349св18.

На підставі вищевикладеного, оскільки дана цивільна справа перебуває на розгляді суду протягом шести місяців, що на думку суду є достатнім часом для вжиття відповідачем самостійних певних дій для примирення з позивачем, позивач категорично заперечує проти надання судом строку на примирення, враховуючи, що суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, суд дійшов висновку, що у зв`язку з відсутністю підстав для надання строку для примирення сторонам по даній справі, заява відповідача щодо надання строку для примирення, задоволенню не підлягає.

Разом з тим, необхідно зазначити, що ухвала суду про надання строку для примирення чи то відмову в наданні такого строку не є визначальною у відносинах подружжя, та сторони не позбавлені права самостійно визначатись з характером своїх взаємовідносин в тому числі щодо примирення.

Керуючись ст.ст. 24, 56, 111 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про надання строку на примирення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. О. Куценко