У Х В А Л А

26 березня 2020 року

м. Київ

справа № 727/3641/19

провадження № 61-5055 ск 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Сімоненко В. М. (судді-доповідача)

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Чернівціобленерго» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 січня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Чернівціобленерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за недораховану електричну енергію,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2019 року Акціонерне товариство «Чернівціобленерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за недораховану електричну енергію у розмірі 4172,22 грн..

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 12 липня 2017 року між АТ «Чернівціобленерго» та ОСОБА_2 було укладено Договір №525871 про користування електричною енергією, укладений за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до умов договору, споживач (відповідач) зобов`язується забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх внутрішніх електромереж, електроустановок та побутових приладів, а також несе відповідальність за збереження приладів обліку і пломб на ньому.

22 травня 2018 року представниками АТ «Чернівціобленерго», проведено перевірку за адресою: АДРЕСА_1 , якою було виявлено порушення Правилами користування електричною енергією для населення ( далі - ПКЕЕн), а саме: відсутність пломби з відбитком тавра електропостачальної організації (АТ «Чернівціобленерго»), установленої в місці указаному в акті про збереження пломб, складеному в порядку, установленому ПКЕЕн або в іншому документі, який підтверджує факт пломбування приладу обліку.

Таким чином, АТ «Чернівціобленерго» вважає, що відповідачем було порушено п.48 ПКЕЕн, який передбачає відповідальність за розукомплектування та пошкодження об`єктів електроенергетики.

Внаслідок цього, просив суд стягнути на користь АТ «Чернівціобленерго» солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за недораховану електричну енергію в сумі 4 172,22 грн., та судові витрати по справі у розмірі 1 921,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 листопада 2019 року, яке залишено без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 28 січня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції з яким погодився апеляційний суд, вважав, що позивачем не доведено факт порушення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як споживачами послуг з постачання електроенергії, ПКЕЕН, які призвели до використання необлікованої електричної енергії, тому вважав, що нарахування боргу недорахованої електричної енергії в розмірі 4 172,22 грн. є безпідставним.

13 березня 2020 року, засобами поштового зв`язку, до Верховного Суду надійшла касаційна скарга АТ «Чернівціобленерго» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 січня 2020 року, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржувані судові рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин та про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, справи які (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження), є справи, які фактично можна поділити на справи: у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; та справи незначної складності, які визначені судом малозначними, у тому числі малозначні в силу закону з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Предметом позову є стягнення заборгованості, із зазначеною ціною позову у розмірі 4 172, 22 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн ? 100 = 210 200 грн), а тому дана справа є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.

Доводи касаційної скарги також не свідчать про наявність виключень передбачених статтею 389 ЦПК України необхідних для оскарження судових рішень у малозначних справах.

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Чернівціобленерго» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 січня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Чернівціобленерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за недораховану електричну енергію відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

С. Ю.Мартєв

Є. В. Петров