Справа № 128/5019/14-ц
УХВАЛА

Іменем України

24 березня 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Васильєвої Т.Ю.,

секретар Манюк Л.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшла заява ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Заява мотивована тим, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 01.12.2014було частково задоволено позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна», стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитними договорами.Вказано, що 18.12.2018 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір факторингу №б/н, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № CL-B00/G011/2006 від 27.10.2006.

За вказаних обставин заявник просить замінити стягувача з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у виконавчих листах № 128/5019/14-ц по вищевказаній цивільній справі.

Представник заявникаТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в судове засідання не зявився, однак згідно поданої заяви просив здійснити розгляд заяви у його відсутність.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, що підтверджують матеріали справи.

Згідно ч. 3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає, що подану заяву можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши заяву та наявні матеріали справи, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 01.12.2014у цивільній справі № 128/5019/14-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами позов задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитними договорами: № CNL B00/110/2006 від 22.06.2006 року, забезпеченому договором поруки № СR- B00/110/2006 від 22.06.2006 року; № CL B00/G011/2006 від 27.10.2006 року, забезпеченому договором поруки № SR- B00/G011/2006CL від 27.10.2006 року; № CNL B00/073/2007 від 19.04.2007 року, забезпеченому договором поруки № SR- B00/073/2007 від 19.04.2007 року; № 001/8251/07 від 27.04.2007 року про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток. Заборгованість по кредитному договору № CL B00/G011/2006 від 27.10.2006, забезпеченому договором поруки № SR- B00/G011/2006CL від 27.10.2006, стягнуто в сумі 8 619, 60 доларів США, що станом на 08.08.2014 еквівалентно 108 664, 71 грн., та суму пені - 54 332, 36 грн.

За вищевказаним рішенням судом видано виконавчі листи за заявою позивача (а.с. 107).

18.12.2018 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» («Клієнт») відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» («Фактор») прийняло право грошової вимоги, що належить Клієнту, стало кредитором за Кредитними договорами, зокрема за кредитним договором № CL-B00/G011/2006 від 27.10.2006, що підтверджується копією Договору факторингу від 18.12.2018 та витягом до вказаного договору, за яким вказано відомості лише щодо запису під номером 1063, тобто лише щодо одного вищевказаного кредитного довогору (а.с. 111 - 112, 113).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Положеннями ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» довело суду набуття прав вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 лише за кредитним договором № CL-B00/G011/2006 від 27.10.2006.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Згідно з ч. 5. ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Так, вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні.

При цьому, суд враховує висновок Верховного суду в постанові №643/4902/14-ц, згідно якого заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Важко уявити, щоб ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у ст. 6 Конвенції тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи конвенцію. Отже, для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»).

Тому, оскільки матеріалами справи доведено, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» прийняло право вимоги саме за кредитним договором № CL-B00/G011/2006 від 27.10.2006, заява ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження, підлягає до часткового задоволення та стягувача слід замінити саме у виконавчих листах про стягнення заборгованості по кредитному договору № CL B00/G011/2006 від 27.10.2006.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. ст. 260, 442 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити частково.

Замінити стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у виконавчих листах, виданих Вінницьким районним судом Вінницької області в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» по кредитному договору № CL B00/G011/2006 від 27.10.2006, забезпеченому договором поруки № SR- B00/G011/2006CL від 27.10.2006, в сумі 8 619, 60 доларів США, що станом на 08.08.2014 року еквівалентно 108 664, 71 грн, та суму пені - 54 332, 36 грн, правонаступником за даними вимогами, а саме Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» ().

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: