Справа № 567/228/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2020 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

при секретарі - Самолюк А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

в с т а н о в и в:

в Острозький районний суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів звернулась ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що з 09.08.2013 перебувала з відповідачем в шлюбі, в якому в них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та перебуває на її повному матеріальному утриманні.

Зазначила, що відповідач за віком, станом здоров`я є працездатним та періодично їздить за кордон, де отримує дохід, однак матеріальну допомогу на утримання дитини не надає.

Також вказує, що ОСОБА_3 перебуває на диспансерному обліку в лікаря ортопеда-травматолога з діагнозом моноартрит, реактивний артрит лівого кульшового суглобу, плоско-вальгусна деформація стоп, в зв"язку з чим потербує додаткового матеріального утримання.

Одночасно зазначила, що відповідач ухиляється від участі в утриманні дитини, хоча має всі можливості брати достатню, належну та регулярну участь в його матеріальному утриманні, у зв`язку з чим поставив сина та її в скрутне матеріальне становище.

Вказує, що не має можливості самостійно надати сину належне утримання, достатнє для його віку та її доходу недостатньо для забезпечення дитини.

Посилаючись на те, що відповідач, будучи працездатним, свідомо ухиляється від належного утримання дитини, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 2500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд, розглянувши справу відповідно до ст.274-279 ЦПК України за правилами спрощеного позовного провадження, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалою суду від 21.02.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, відповідно до ст.274-279 ЦПК України, визначено учасникам справи строки для подання відповідних заяв по суті спору, роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Одночасно, задоволено клопотання позивача про витребування доказів.

Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження учасники справи не подавали.

13.03.2020 відповідачем на адресу суду подано відзив на позовну заяву в якому він позов визнав частково та вказав, що згідний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1500 грн. при цьому зазначив, що він не ухиляється від утримання сина та по мірі своїх фінансових можливостей періодично добровільно бере участь в його матеріальному утриманні. Зазначає, що купував дитині ортопедичні устілки та, в разі потреби, завжди оплачував лікування сина. Також заперечив факт виїзду за кордон на заробітки та вказує, що востаннє перетинав кордон України 06.02.2019.

Скориставшись своїм правом, позивач, 17.03.2020 подала відповідь на відзив, в якому зазначила, що за період з вересня 2018 року по даний час відповідач сплатив грошові кошти лише в січні 2020 в сумі 700 грн. В грудні 2019 грошових коштів від нього не надходило. Також не визнає факт придбання відповідачем ортопедичних устілок дитині, оскільки вони не були передані ні їй ні дитині. Просить відхилити заперечення відповідача та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні згідно рішення Острозького районного суду від 18.12.2019 встановлено, що сторони у справі перебували в шлюбі з 09.08.2013 року по 18.12.2019 року.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 встановлено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 і його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно довідки про склад сім`ї від 07.02.2020 встановлено, що ОСОБА_3 проживає з матір`ю ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 .

Отже, в судовому засіданні встановлено, що на даний час позивач та відповідач разом не проживають, їх син проживає з позивачем та знаходиться на утриманні матері.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках.

У відповідності до ст.181 СК України, у разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з яким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів.

Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до Закону України №2475-VIII від 03.07.2018 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання", внесено зміни до ст.182 СК України, та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з вимогами ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що будучи батьком дитини, ОСОБА_2 свого сина належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити. При цьому суд виходить з того, що відповідач доказів про те, що він належним чином займається утриманням свого сина не надав.

Згідно приписів ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Сторонами визнано, що відповідач добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання сина, проте нерегулярно та не в повному обсязі.

Дані обставини визнаються сторонами та суд не вбачає підстав ставити під сумнів добровільність їх визнання.

Таким чином, загальний розмір утримання дитини від відповідача є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не бере належної участі в утриманні дитини.

Оскільки відповідач, будучи батьком дитини, на даний час свого сина належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити, то з нього на користь позивача необхідно стягнути аліменти.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум і встановлюється законом про бюджет кожного року.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривень, на дітей віком від 6 років до 18 років становить з 1 січня 2020 року - 2218 гривень.

Отже, мінімальний розмір аліментів на дитину віком до 6 років на даний час становить 889,50 грн.

Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, встановленого прожиткового мінімуму на дітей, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання малолітнього ОСОБА_3 в розмірі 1550 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В той же час, при вирішенні позову суд виходить з того, що відповідач не заперечив наявності у нього можливості утримувати сина та згідний сплачувати аліменти.

Окрім того, судом береться до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини та сторін, а також відсутність у сторін інших утриманців.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що на утриманні відповідача перебувають інші особи та відповідачем таких доказів не надано.

Одночасно, згідно наданих позивачем довідок встановлено, що позивач з 30.01.2020 працює продавцем у фізичної-особи підприємця ОСОБА_4 . Відомості про отримання доходів позивачем відсутні. Малолітній ОСОБА_3 відвідує навчальний заклад ясла-садок «Струмок» Могилянівської сільської ради.

Також, згідно відомостей Державної прикордонної служби України від 28.02.2020 вбачається, що ОСОБА_2 у період з 01.01.2019 по теперішній час двічі перетинав кордон України, востаннє 14.06.2019. Водночас, суд враховує, що доказів отримання відповідачем доходу в зв`язку з виїздом за кордон, сторонами не надано. В той же час, при вирішенні спору суд виходить з того, що останнє перебування відповідача за кордоном тривало протягом майже двох місяців, що вказує на те, що відповідач має доходи про які не повідомляє суд, оскільки таке перебування за межами України потребує значних коштів.

Згідно довідки РСЦ ВМС в Хмельницькій області від 11.03.2020 встановлено, що транспортні засоби за ОСОБА_2 не зареєстровані.

Одночасно суд бере до уваги той факт, що малолітній ОСОБА_3 хворіє, що підтверджується матеріалами справи та не оспорюється відповідачем.

Однак, в судовому засіданні встановлено, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання сина в розмірі 2500 грн. щомісячно, позивач одночасно обгрунтовує і наявністю витрат, пов`язаних з обстеженням, лікуванням та оздоровленням ОСОБА_3 .

Згідно ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

З норм ст.185 СК України, Постанови Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 24.02.2016 року №6-129цс15, вбачається, що до особливих обставин законодавцем відносяться випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, талантів, у зв`язку з хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом, тощо. Отже, особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку та витрати на них повинен довести позивач.

А тому суд приходить до висновку, що витрати, на які вказує позивач, пов`язані з лікуванням та оздоровленням ОСОБА_3 є додатковими, передбаченими ст.185 СК України.

Отже, вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання дитини, суд також бере до уваги, що платник аліментів є працездатним, має добрий стан здоров`я, інших утриманців не має, оскільки протилежних доказів суду не надано, може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та вважає, що їх необхідно стягувати в розмірі 1550 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, суд виходить і з того, що в судовому засіданні не встановлено наявність у відповідача заробітку та можливості сплачувати аліменти в зазначеному позивачем розмірі.

Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 20.02.2020 року, а тому за правилами ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

На підставі ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 88, 212 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1550 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20 лютого 2020 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 840 грн. 80 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.03.2020.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.