РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/3902/20

пр. № 2/759/3276/20

25 березня 2020 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Бабич Н.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Волошина А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в спрощеному порядку без виклику сторін цивільну справу за позовом Фірми "Т.М.М." - Товариство з обмеженою відповідальністю до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, -

ВСТАНОВИВ:

02.03.2020 року представник Фірми "Т.М.М." - Товариство з обмеженою відповідальністю Мельниченко А.В. звернулася до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Позов обґрунтовано тим, що Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю була експлуатуючою організацією будинку АДРЕСА_1 та надавала мешканцям цього будинку житлово-комунальні та інші послуги. Відповідачка є власником квартири АДРЕСА_1 вказаного будинку на підставі Договору купівлі-продажу, та відповідно користувалася житлово-комунальними послугами. Між Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ та відповідачем укладено Договір про участь в затратах та утримання житлового будинку та прилеглої території № 227ж/Ч2в-06 від 16.10.2006. Предметом даного Договору є забезпечення підприємством обслуговування та поточного ремонту житлового будинку, в якому знаходиться квартира співласника та прилеглих до неї території. Згідно п. 2.4 Договору Власник зобов`язується своєчасно, в строки і у порядку, передбаченому в п. 3.1 даного договору, пропорційно до своєї частки в даному житловому будинку сплачувати послуги. Відповідачка житлово-комунальними послугами користується, за послуги не сплачує. За період з 02.02.2016 р. по 16.09.2019 р. відповідач заборгував позивачу кошти за житлово-комунальні послуги у розмірі 11 150,43 грн. Зважаючи на викладене вище, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 11 150,43 грн., а також судові витрати в сумі 2102 грн.

Ухвалою суду від 03.03.2020 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. (а.с.109 том №2).

Позивачу направлялася копія ухвали про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження (а.с.110 том №2).

Відповідачу ОСОБА_1 направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, а також матеріали позовної заяви та додатки до неї. Відповідачка ОСОБА_1 заяв із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву до суду не направила (а.с.110 том №2).

Суд вважає за можливе розглядати справу, відповідно до ст. 280 ЦПК України, в порядку заочного розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість ухвалення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Згідно положень п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю являлась експлуатуючою організацією будинку АДРЕСА_1 та надавала мешканцям цього будинку житлово-комунальні та інші послуги.

Відповідачка є власником квартири АДРЕСА_1 в зазначеному будинку (а.с. 18, том № 1).

Між Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ та відповідачем укладено Договір про участь в затратах та утримання житлового будинку та прилеглої території № 227ж/Ч2в-06 від 16.10.2006 (а.с. 14-15, том №1).

Стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дає визначення поняттю балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Отже, балансоутримувачем будинку може бути власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно.

Частиною 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що договір на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.ст. 156, 162 ЖК України, власник та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Положення ст. ст. 66-68 ЖК України покладають на користувачів житла (власників) обов`язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі.

Статтею 179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюються з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України №45 від 24.01.2006 року, власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

Обов`язок на власника житлового приміщення по несенню витрат на утримання будинку та прибудинкової території, сплаті комунальних послуг покладений ст. 322 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 20, 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги, за власником житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 існує заборгованість у розмірі 11 150,43 грн. за період з 02.02.2016 року по 16.09.2019 року. Згідно даного розрахунку, відповідач оплату за надані послуги здійснює періодично, проте, частково (а.с. 12). Протилежного суду не надано.

Оскільки ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті за житлово-комунальні послуги, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 11 150,43 грн. Крім того з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України належить стягнути судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Керуючисть ст.ст. 10, 57, 60, 88, 213, 215, 292, 294 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Фірми "Т.М.М." - Товариство з обмеженою відповідальністю до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Фірми "Т.М.М." - Товариство з обмеженою відповідальністю суму заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за період з 02.02.2016 року по 16.09.2019 року у розмірі 11 150 (одинадцять тисяч сто п`ятдесят) грн. 43 (сорок три) коп. та судовий збір в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Зазначити дані позивача: Фірма "Т.М.М." - Товариство з обмеженою відповідальністю , місцезнаходження: м.Київ, вул. Провіантська, 3;

Зазначити дані відповідача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрована є за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: Бабич Н.Д.