Справа № 161/3644/20
Провадження № 2/161/1871/20
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

26 березня 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Філюк Т.М.,

за участю секретаря судових засідань Бортнюка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство «Луцьккооптранс» Волинської облспоживспілки», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , Виконавчий комітетет Луцької міської ради, про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на майно та скасування державної реєстрації права власності попередніх власників,-

В С Т А Н О В И В :

05 березня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ТзОВ «Автотранспортне підприємство «Луцьккооптранс» Волинської облспоживспілки», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , Виконавчий комітетет Луцької міської ради, про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на майно та скасування державної реєстрації права власності попередніх власників.

Ухвалою від 06 березня дану позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою суду від 26 березня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче засідання.

10 березня 2020 року, через канцелярію суду, ОСОБА_1 звернувся із заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешт на приміщення магазину промислових товарів/літер Б-1/ загальною площею 200 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Вимоги заяви обґрунтовує тим, що 01 березня 2007 року, актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту був прийнятий в експлуатацію Магазин промислових товарів, за адресою АДРЕСА_1 .

17 травня 2007 року, рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради №322-19 "Про оформлення права власності на нерухоме майно", за ОСОБА_3 було оформлено право власності та 21.05.2007 року видано відповідне свідоцтво про право власності на магазин промислових товарів. Державна реєстрація права власності була здійснена КП «Волинське ОБТІ»», що підтверджується витягом про реєстрацію права власності від 08.06.2007 р. Внаслідок прийняття 16 червня 2011 року, рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №440-2 "Про оформлення права власності на магазин промислових товарів», яким за Волинською обласною спілкою споживчих товариств було оформлено та видано відповідне свідоцтво про право приватної власності на цей же магазин промислових товарів, майно вибуло з володіння ОСОБА_3 поза його волею.

26 липня 2012 року, між Волинською обласною спілкою споживчих товариств, як продавцем, та Ремонтно-монтажним комбінатом Волинської обласної спілки споживчих товариств, як покупцем, був укладений нотаріально посвідчений Договір купівлі-продажу, за яким продавець передав у власність покупця магазин промислових товарів, площею 200,0 м2 по АДРЕСА_1 . Даний Договір зареєстровано в реєстрі під №1941.

17 жовтя 2012 року, між Ремонтно-монтажним комбінатом Волинської обласної спілки споживчих товариств, як продавцем, та Луцьким міським споживчим товариством, як покупцем, був укладений нотаріально посвідчений Договір купівлі-продажу, за яким продавець передав у власність покупця магазин промислових товарів, площею 200,0 м2 по АДРЕСА_1 . Даний Договір зареєстровано в реєстрі під №2724

07 грудня 2015 року постановою Львівського апеляційного адміністративною суду, у справі № 876/6117/15, визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Луцької міської ради № 440-2 «"Про оформлення права власності на магазин промислових товарів, по АДРЕСА_1 » за Волинською обласною спілкою споживчих товариств. 24 грудня 2015 року був укладений договір купівлі-продажу -№ 1744, за яким Луцьке міське споживче товариство продає магазин ТОВ «Лютіка» (на момент даного перепродажу набрала законної сили постанова Львівського апеляційного господарського суду у справі №876/6117/15, якою скасоване рішення виконкому Луцької міської ради, за яким Волинська облспоживспілка оформила право власності на магазин).

17 березня 2017 року був укладений договір купівлі-продажу №223, за яким ТОВ "Лютіка" продає магазин ТОВ "Автотранспортне підприємство "Луцьккооптранс" Волинської облспоживспілки" .

11.01.2019 року ТОВ "Автотранспортне підприємство "Луцьккооптранс" Волинської облспоживспілки" укладено договір іпотеки, серія та номер: 58, в забезпечення Договору безпроцентної позики в сумі 40 тисяч гривень зі Споживчим товариством «Оранта». Станом на 07.03.2020 року актуальна інформація про державну реєстрацію іпотеки.

Вказує, що сторони за договорами купівлі-продажу спірного майна (магазину) є пов`язаними особами, що підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. З даних витягів вбачається, що засновником (учасником) Волинської ОССТ є Луцьке міське споживче товариство, головою якого є ОСОБА_4 , яка в свою чергу є засновником (учасником) ТОВ"Лютіка" засновником ТОВ "Автотранспортне підприємство "Луцьккооптранс" Волинської облспоживспілки є Волинська обласна спілка споживчих товариств, (голова правління Кандиба М.І). Директором ТОВ "Автотранспортне підприємство "Луцьккооптранс" Волинської облспоживспілки» є ОСОБА_5 , які знали про відсутність достатніх правових підстав для відчуження Магазину промислових товарів та існування судових спорів щодо цього магазину.

ОСОБА_3 будучи власником даного магазину на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №322-19 від 17 травня 2007 року та Свідоцтва про право власності від 21 травня 2007 року, які є чинними позбавлений володіння вказаним магазином.

25 лютого 2020 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договіо купівлі -продажу права вимоги щодо вказаного магазину, а 28.02 2020 року сторонами підписано акт приймання передачі на підтвердження виконані зобов`язань сторін.

Вважає, що Витяги з СДР , Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, постанова Львівського апеляційного господарського суду у справі №876/6117/15, є належними та достатніми доказами на підтвердження викладених у даній заяві обставин, щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до чергового відчуження спірного майна особі, яка не є учасником розгляду справи, та створення неможливості реального виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, з посиланням на норми п.1 ч.1 ст.150 ,ч.1 ст.153 ЦПК України просить накласти арешт на приміщення магазину промислових товарів/літер Б-1/ загальною площею 200 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Сторони в судове засідання не з`явились, оскільки не повідомлялись про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та заяви про забезпечення позову дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення, у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

У заяві про забезпечення позову має бути вказано як причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, так і обґрунтовано необхідність їх вжиття, як це передбачено нормами ст. 149 ЦПК України.

Згідно з нормами статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та(або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 1 ст. 151 ЦПК України).

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Обгрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову суд враховує, що заявник не надав доказів реальності загрози відчуження відповідачем товариством з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство «Луцьккооптранс» Волинської облспоживспілки» спірного нерухомого майна. Фактично доводи заяви про забезпечення позову ґрунтуються на припущеннях заявника та нічим не підтверджені. Крім того, суд враховує, що відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство «Луцьккооптранс» Волинської облспоживспілки» набув право власності на спірний об`єкт нерухомості ще 02 березня 2017 року і з того часу не вчинив дій з метою відчуження такого майна. Крім того, суд позбавлений можливості перевірити ту обставину, що застосування заходів забезпечення позову не перешкоджатиме господарській діяльності відповідача та не завдасть йому матеріальних збитків. Наявність між сторонами спору з приводу витребування майна з незаконного володіння, визнання права власності на нерухоме майно, не може свідчити про фактичну можливість відповідача реалізувати дане майно з приводу якого виник спір, отже цю обставину у суді не доведено, а тому не доведено реальну імовірність ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у даній справі.

З наведених мотивів, враховуючи предмет позову та суб`єктний склад спірних правовідносин, обґрунтування позову та заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149-150, 153, 244, 259-261 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранспортне підприємство «Луцьккооптранс» Волинської облспоживспілки», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , Виконавчий комітетет Луцької міської ради, про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на майно та скасування державної реєстрації права власності попередніх власників.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту ухвали 26 березня 2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду Філюк Т.М.