Провадження № 4-с/127/7/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2020 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Антонюка В.В.
при секретарі: Вавшко Н.С.,
за участю: представника скаржника ОСОБА_1 ,
представника Центрального ВДВС Пращука В.В.,
розглянувши в судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, заінтересовані особи ОСОБА_3 , Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» -
Скарга мотивована тим, що у листопаді 2019 року державним виконавцем ЦВ ДВС м. Вінниці Пращуком В.В., винесено постанову про арешт коштів боржника та арештовано її банківський рахунок у ПАТ КБ "Приватбанк", з якого вона розраховується за кредит за придбаний нею мобільний телефон, в зв`язку із чим, вона не може провести платежі по погашенню кредиту, що призводить до росту заборгованості. Банк не приймає оплату через арешт картки. Зазначену постанову їй направлено не було і їй не було відомо про її існування.
Скаржник зазначає, що оскільки ст. 52 ч.2 ЗУ "Про виконавче провадження" забороняє звернення стягнення та накладення арешту на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, вважає, що дії державного виконавця по накладенню арешту на зазначений рахунок є неправомірними, що й стало підставою для її звернення до суду із даною скаргою.
В судовому засіданні представник скаржника - адвокат Олейнікова Д.Р., підтримала вимоги скарги за обставин, викладених у скарзі та просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що їй невідомо чи рахунок № НОМЕР_1 , на ім`я скаржника являється рахунком із спеціальним режимом використання їй невідомо і доказів щодо цього у неї немає.
Державний виконавець Пращук В.В., в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги в зв`язку із її необгрунтованістю. Додатково пояснив, що відомостей про те, що рахунок на ім`я скаржника являється рахунком із спеціальним режимом використання, до нього не надходило із банку.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали скарги в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.
Судом встановлено, що постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Пращука В.В. від 01.11.2019 року по виконавчому провадженню ВП № 53469289, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках АТ КБ "Приватбанк", а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_2 .
В матеріалах виконавчого провадження № 53469289, оглянутих під час розгляду справи, відсутні будь-які відомості про рахунки, відкриті на ім`я ОСОБА_2 , із спеціальним режимом використання. Не надано таких відомостей і стороною скаржника.
Крім того, ОСОБА_2 , звернулась до суду із скаргою в порядку цивільного судочинства, однак, вищевказана скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 6 Постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року № 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби", постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.
Крім того, пунктом 6 вказаної постанови роз`яснено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Також до юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.
При цьому, пунктом 17 вказаної вище постанови роз`яснено, що судам при розгляді справ з приводу оскарження дій державного виконавця стосовно арешту майна боржника потрібно враховувати, що в межах статті 181 КАС України розглядаються вимоги щодо арешту (опису) майна, які не пов`язані зі спором про право на це майно.
Разом з тим, п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 07.02.14р. №6 визначено, що не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі й під час виконання виконавчих написів нотаріуса. Такі скарги подаються до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина п`ята статті 82 Закону про виконавче провадження). У зв`язку із цим у разі подання такої скарги в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження за скаргою.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, слід відмовити у відкритті провадження у справі, оскільки така скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а відповідно до Закону має розглядатись в порядку адміністративного судочинства.
На підставі викладеного та керуючись п.п. 6, 17 Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року №3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби", ст. 19, п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суд -
В задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, заінтересовані особи ОСОБА_3 , Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя: