Провадження № 2/219/913/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 березня 2020 року м. Бахмут Донецької області

Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Шевченко Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Брагіної М.В.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бахмут в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в свої інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , третя особа Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради, про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

27.11.2019 позивач ОСОБА_1 звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою, в якій просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу 1/2 частини жилого будинку, посвідченого 15.12.2004 завідуючою Другою артемівською державною нотаріальною конторою Літвіновою В.А., зареєстровано в реєстрі №5628. В належній позивачу квартирі зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є донькою позивача та відповідачем по справі, а також малолітня донька позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є онукою позивача. Зазначає, що ніяких речей відповідача та її малолітньої дитини на теперішній час в квартирі не має. Не зважаючи на те, що відповідач не проживає в квартирі, не отримує кореспонденцію, комунальні послуги не сплачує, він не знімається з реєстраційного обліку, чим позбавляє позивача можливості оформити житлову субсидію та розпоряджатися власністю на свій розсуд (продати квартиру, тощо).

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20.01.2020 по вказаній справі було відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій вказав, що він підтримує позовні вимоги та просив їх задовольнити, а також просив розглянути справу у його відсутності, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Представник позивача адвокат Борбат С.В. у судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, разом з тим 11.12.2019 на адресу суду надійшла від неї заява (вх. № 41101), в якій відповідач зазначила, що визнає позовні вимоги позивача в повному обсязі та просить справу розглянути за її відсутності.Також надала копію паспорта громадянина Російської Федерації на підтвердження місця її реєстрації та фактичного проживання (а.с.21-25).

Представник третьої особи Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради, в судове засідання не з`явився, надала суду заяву, в якій вказала, що не заперечує проти задоволення вказаного позову, оскільки неповнолітня дитина забезпечена іншим житлом. Просила розглянути справу у її відсутність.

На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу 1/2 частини жилого будинку, посвідченого 15.12.2004 завідуючою Другою артемівською державною нотаріальною конторою Літвіновою В.А., зареєстровано в реєстрі №5628 (а.с.4-5).

Відповідач ОСОБА_4 є донькою позивача ОСОБА_1 , що вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (арк.с.10).

Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_7 » (а.с.11). Відповідач у справі ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с.9).

Відповідно до інформації, наданої Бахмутською міською радою на запит суду (№ 395 від 08.01.2020), відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.28).

Згідно з довідкою № 864, виданою 31.10.2019 Опитненським сільським комунальним підприємством «Прогрес», за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - дружина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 онука (а.с.6). Власник житла ОСОБА_1 за вказаною адресою не зареєстрований. Син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Згідно з копією паспорта, наданою відповідачем, ОСОБА_2 , яка є відповідачем у справі, зареєстрована з 19.03.2019 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.22-24). Також відповідно до витягу з домової книги, наданої відповідачем ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 06.04.2019 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.25).

Також, в матеріалах справи міститься договір купівлі-продажу квартири з використанням кредитних коштів від 09.02.2019, згідно якого ОСОБА_2 та ОСОБА_6 купили квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 43,5 кв.м. (а.с.55-57).

Глава 23 ЦК України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено у ч. 3 ст. 13 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому, право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Та обставина, що ОСОБА_2 та її малолітня дитина не зняті з реєстрації із даного житлового приміщення, перешкоджає позивачу, як власнику квартири, володіти, користуватися та розпоряджатися приміщенням в повному обсязі, що є порушенням її права власності.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.

Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Як зазначено вст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст.156 Житлового кодексу Української РСР з урахуванням положень ч.1 ст.405 Цивільного кодексу України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Частиною 2 ст.405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути обмежений у здійсненні цього права.

Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Крім того, нарахування позивачу комунальних платежів з урахуванням реєстрації у спірному жилому приміщенні відповідача суд розцінює як порушення прав позивача, таке порушення підлягає захисту.

Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачем були обґрунтовані обставини, на які він посилалася як на підставі своїх вимог.

Судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 та її неповнолітня донька, яка забезпечена іншим житлом, не проживають у спірній квартирі з вересня 2014 року, нею не користується, витрати пов`язані з оплатою комунальних послуг не сплачує, а тому є всі підстави для усунення перешкод в користуванні житлом шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її малолітньої доньки ОСОБА_10 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст.5, 12, 81, 141, 142, 229, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 319, 321, 386, 391 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в свої інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , третя особа Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради, про визнання особи, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, за адресою: АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради, місце знаходження за адресою: Донецька область, м.Бахмут, вул.Сибірцева, 190, .

Суддя Л.В. Шевченко