Дата документу 17.03.2020 Справа № 336/4470/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 336/4470/19 Головуючий у 1 інстанції: Дацюк О.І.
Провадження №22ц/807/798/20 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Кухаря С.В.,

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Мотор Січ» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ «Мотор Січ» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що з 01 січня 2007 року працювала на посаді реєстратора медичного в медико-санітарній частині ВАТ «Мотор Січ». Під час роботи ОСОБА_1 отримала травму на виробництві та 16 травня 2019 року їй було визначено втрату працездатності у 25%.

13 березня 2019 року ОСОБА_1 повідомили про скорочення штату, а пізніше запропонували посади контролера, розподільника робот та молодшої медичної сестри, від яких ОСОБА_1 відмовилась за станом здоров`я, оскільки їй протипоказано фізичні навантаження. Втім, їй стало відомо, що інший реєстратор в медико-санітарній частині АТ «Мотор Січ» звільнилась за власним бажанням, у зв`язку з чим позивачем 05 червня 2019 року було написано заяву про переведення її на вакантну посаду. Заява залишилась без відповіді.

13 червня 2019 року ОСОБА_1 звільнено. Дії відповідача, ОСОБА_1 вважає незаконними, оскільки їй не було запропоновано вакантної посади реєстратора медичного, яка звільнилась на початку червня 2019 року, порушено її переважно право на залишення на роботі, як працівника, який дістав на цьому підприємстві трудове каліцтво, або професійне захворювання.

З огляду на наведене ОСОБА_1 , просила суд визнати незаконним та скасувати наказ АТ «Мотор Січ» від 13 червня 2019 року № 2052/к про звільнення ОСОБА_1 з посади реєстратора медичного медико-санітарної частини у зв`язку із скороченням чисельності персоналу та неможливістю працевлаштування з її згоди на іншу роботу з 03 червня 2019 року згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України із виплатою вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку; поновити ОСОБА_1 на посаді реєстратора медичного медико-санітарної частини АТ «Мотор Січ»; стягнути з АТ «Мотор Січ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13 червня 2019 року по день ухвалення судом рішення.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2019 року позов залишено без задоволення.

Залишаючи позовні вимоги без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що конструкція ст. 42 КЗпП дозволяє визначити, що у першу чергу при вирішенні питання про те, у кого з працівників є перевага в залишенні на роботі працедавцем оцінюється продуктивність праці та кваліфікація конкуруючих працівників. І лише у разі, коли показники продуктивності та кваліфікації є рівними, застосуванню підлягає ч. 2 ст. 42 КЗпП. Суд зауважив, що оцінка продуктивності праці в більшому ступеню є суб`єктивною з боку працедавця, разом з тим зазначив, що продуктивність праці ОСОБА_1 , яка має статус інваліда другої групи та може виконувати роботу лише з часовими обмеженнями, що зазначено у довідці МСЕК, яка працювала неповний робочий день на 0,5 ставки, та внаслідок травми втратила 25% професійної працездатності, є нижчою за продуктивність праці ОСОБА_2 , яку прийнято на повну ставку на умовах повного робочого дня. Крім цього, ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності, натомість ОСОБА_2 не має інших доходів, та має триваліший стаж роботі на підприємстві.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом усіх фактичних обставин, просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2019 року, та постановити нове, яким визнати незаконним і скасувати наказ АТ «Мотор Січ» від 13 червня 2019 року № 2052/к про звільнення ОСОБА_1 з посади реєстратора медичного медико-санітарної частини у зв`язку із скороченням чисельності персоналу та неможливістю працевлаштування з її згоди на іншу роботу з 03 червня 2019 року згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України із виплатою вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку; поновити ОСОБА_1 на посаді реєстратора медичного медико-санітарної частини АТ «Мотор Січ»; стягнути з АТ «Мотор Січ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13 червня 2019 року по день ухвалення судом рішення.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що її було повідомлено про скорочення штату, проте жодних посад не пропонували, пояснивши це тим, що вона перебуває на лікарняному. ОСОБА_1 зверталась із заявою до Голови профспілкового комітету МСЧ АТ «Мотор Січ», з проханням здійснити захист при її звільненні, оскільки мала переважне право в залишенні на роботі відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 42 КЗпП України - як працівник, який дістав на цьому підприємстві трудове каліцтво або професійне захворювання. Жодної відповіді їй надано не було. Пізніше, їй було запропоновано дві посади ні в МСЧ, а безпосередньо на виробництві АТ «Мотор Січ», від яких скаржниця відмовилась, внаслідок стану свого здоров`я. Зазначає, що відповідач не виконав свій обов`язок по працевлаштуванню працівника, зокрема, їй не була запропонована аналогічна посада реєстратора медичного МСЧ АТ «Мотор Січ». Також, відповідач не виконав передбачену законом процедуру для звільнення її в зв`язку із скороченням чисельності персоналу.

17 лютого 2020 року в порядку ст. 360 ЦПК У від АТ «Мотор Січ» надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Зазначають, що судом першої інстанції обґрунтовано зазначено про те, що продуктивність праці ОСОБА_1 є нижчою за продуктивність праці ОСОБА_2 , яку прийнято на повну ставку на умовах повного робочого дня. Судом також враховано що посадовою інструкцією, затвердженою 01 червня 2019 року, до обов`язків працівника на цій посаді включено додаткові обов`язки. Щодо обов`язку пропонувати іншу роботу працівникові, АТ «Мотор Січ» зазначає, що ОСОБА_1 були запропоновані інші посади, які були вакантні на АТ «Мотор Січ», а також МЧС АТ «Мотор Січ», але позивач відмовилася від зазначених вакансій, у зв`язку з неможливістю виконання обов`язків на даних посадах за станом здоров`я. Відповідач вказує, що 26 квітня 2019 року вже був підготовлений наказ АТ «Мотор Січ» № 1420/к про звільнення з 14 травня 2019 року ОСОБА_1 . Втім, у зв`язку з знаходженням позивачі у особистій відступі з 10 травня 2019 року, та на лікарняному з 22 травня по 12 червня 2019 року, звільнення позивача відбулось вже на підставі іншого наказу АТ «Мотор Січ» № 2052/к від 13 червня 2019 року з 13 червня 2019 року. З огляду на наведене, просять рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2019 року залишити без змін.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача,пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Так, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 з 01 липня 2007 року працювала на посаді реєстратора медичного в медико-санітарній частині АТ «Мотор Січ» (а.с. 6).

З довідки до акту огляду МСЕК Серії АД № 055577 від 13 липня 2006 року вбачається, що ОСОБА_1 встановлено 2 групу інвалідності безстроково. Їй рекомендовано стаціонарне лікування та робота з обмеженим часовим навантаженням (а.с. 8).

З акту № 6-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 29 березня 2019 року, вбачається, що 30 січня 2019 року ОСОБА_1 отримала травму у вигляді закритого консолідованого перелому хірургічної шийки та великого бугорка плечової кістки зі зміщенням. Згідно акту причиною нещасного випадку стало невиконання вимог інструкцій з охорони праці (а.с. 9-13).

З протоколу № 1 від 12 березня 2019 року засідання комісії медико-санітраної частини (209) по структурної реорганізації, визначення скорочення штатних одиниць і працівників, які підлягають вивільненню, вбачається, що комісією вирішено, зокрема скоротити штатну посаду реєстратора медичного адміністративно-господарського персоналу, при скороченні штатної посади реєстратора медичного адміністративно-господарського персоналу вивільняється ОСОБА_1 . Вивільненим працівникам роз`яснено їх права, згідно з чинним законодавством при скороченні чисельності і штату працівників (а.с. 135-144).

24 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до голови профспілкового комітету МСЧ АТ «Мотор Січ» із заявою про надання захисту при скороченні її посади, зазначивши, що у зв`язку з отриманням виробничої травми (трудового каліцтва) 30 січня 2019 року, вона має переважне право на підставі п. 7 ч. 1 ст. 43 КЗпП України (а.с. 15).

З копії актів від 25 квітня 2019 року вбачається, що у зв`язку із скороченням чисельності на підставі наказу АТ «Мотор Січ» № 67 від 01 березня 2019 року працівнику ОСОБА_1 було запропоновано посади: контролера - цех № 15; розподільника робіт - цех № 64, молодшої медичної сестри - 206 відд. МСЧ; молодшої медичної сестри ЛОР - МСЧ; медичної сестри Урологічного відділення - МСЧ; молодшої сестри - Поліклінічного відділення; молодшої медичної сестри - Загальний штат стаціонару (а.с. 54).

Згідно акту від 26 квітня 2019 року ОСОБА_1 було запропоновано робота на посадах: молодша сестра медична 206 відд. ЦПМП МСЧ; молодшої медичної сестри ЛОР відділення - МСЧ; медичної сестри Урологічного відділення - МСЧ; молодшої сестри - Поліклінічного відділення (а.с. 55).

Від запропонованих вакансій ОСОБА_1 відмовилась, із приміткою «по стану здоров`я в даний період працювати не можу».

З виписки по протоколу № 7 засідання комітету профспілкового комітету МСЧ (209) від 29 квітня 2019 року вбачається, що комітет надав згоду на звільнення ОСОБА_1 у зв`язку зі скороченням (а.с. 62).

Згідно з довідкою МСЕК від 16 травня 2019 року ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати професійної працездатності у 25% (а.с. 14).

Відповідно довідки реєстратор медичний медико-санітарної частини ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці у зв`язку із хворобою в 2019 році: з 30 січня 2019 року - по 28 лютого 2019 року (виробнича травма); з 01 березня 2019 року - по 01 квітня 2019 року (виробнича травма); з 02 квітня 2019 року - по 19 квітня 2019 року (виробнича травма); з 22 травня 2019 року - по 12 червня 2019 року (загальне захворювання) (а.с. 58).

Наказом № 2052/к від 13 червня 2019 року ОСОБА_1 - регістратора медичного медико-санітарній частині у зв`язку із скороченням чисельності персоналу і неможливістю працевлаштувати з її зголи на іншу роботу, звільнено з 13 червня 2019 року, відповідно до ч. 1 ст. 40 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку (а.с. 7).

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Положеннями частини другої статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 13 червня 2019 року звільнено з посади регістратора медичного медико-санітарній частині. Разом з тим доказів про попередження позивача про наступне її звільнення з зазначеної посади не пізніше ніж за два місяці матеріали справи не містять.

Колегію суддів не може бути прийнято в якості доказу протокол № 1, яким вирішено питання про скорочення посади ОСОБА_1 та наступне її вивільнення, оскільки у рішенні не повідомлено позивача саме про її звільнення, та, відповідно, не зазначена конкретна дата її звільнення.

Не дотримано відповідачем при звільненні позивача і вимоги статті 43 КЗпП України щодо отримання попередньої згоди на її звільнення виборного органу первинної профспілкової організації.

Посилання відповідача як на доказ такої згоди на виписку з протоколу від 26 квітня 2019 року суперечить вищезазначеним обставинам та не узгоджується з частиною восьмою статті 43 КЗпП України, відповідно до якої власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Таким чином згода профспілкового органу, на момент звільнення ОСОБА_1 13 червня 2019 року вичерпала свою дію за часом.

Однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату працівників є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

У матеріалах справи відсутні відомості про те, що на момент звільнення (червень 2019 року) відповідачем пропонувались позивачеві усі наявні вакантні посади для працевлаштування.

Посилання АТ «Мотор Січ» на те, що 01 червня 2019 року на підприємстві затверджена посадова інструкція реєстратора медичного в новій редакції зі збільшеним переліком посадових обов`язків, не можуть підставою для відмови у поновленні працівника, звільнення якого проводилось з порушенням вимог, встановлених законодавством.

Крім того, інструкція була затверджена у новій редакції ще під час виконання ОСОБА_1 своїх обов`язків.

З врахуванням наведеного колегія суддів констатує, що звільнення позивача проведено з порушенням норм ст.ст. 43, 49, 49-2, КЗпП України, відтак наказ АТ «Мотор Січ» від 13 червня 2019 року № 2052/к про звільнення ОСОБА_1 з посади реєстратора медичного медико-санітарної частини підлягає визнанню незаконним та скасуванню, з поновленням ОСОБА_1 на посаді, відповідно до ч.1 ст. 235 КЗпП України.

Окрім цього слід зазначити про відсутність у матеріалах справи доказів того,що роботодавцем дотримано вимог п.7 ч.2 ст.42 КЗпП України щодо переважного права залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`зку із змінами в організації виробництва і праці осіб, які достали на цьому підприємстві, установі ,організації трудове каліцтво або професійне захворювання,так як відносно позивача під час знаходження в трудових відносинах було складено акт № 6-1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 29 березня 2019 року,

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку на час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08 лютого 1995 року (далі - Порядок) передбачено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата (абз. 3 п. 2). Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку).

З довідки про доходи, наданої АТ «Мотор Січ» на запит суду, вбачається, що розмір заробітної плати ОСОБА_1 за квітень 2019 року складав 3303,27 грн., за травень 2019 року - 341,70 грн. (а.с. 134).

Таким чином, розмір середньоденної заробітної плати складає:

квітень 2019 року - 3303,27 грн. + травень 2019 року 341,70 грн.) : (20 робочих днів у квітні 2019 року + 22 робочих днів у травні 2019 року) = 82,84 грн.

Відповідно сума компенсації середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка вираховується шляхом множення суми середньоденного заробітку, яка становить 82,84 грн., на кількість робочих днів, яких за даними Міністерства соціально політики у період з 14 червня 2019 року по 16 березня 2020 року (189 днів) дорівнює 15656,76? грн.

У відповідності до положень ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі.

Зважаючи на викладене, оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Позивач звільнений від сплати судового збору. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одна) гривень.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 грудня 2019 року у цій справі - скасувати, прийняти нову постанову, за якою:

«Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Мотор Січ» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ АТ «Мотор Січ» від 13 червня 2019 року № 2052/к про звільнення ОСОБА_1 з посади реєстратора медичного медико-санітарної частини у зв`язку із скороченням чисельності персоналу та неможливістю працевлаштування з її згоди на іншу роботу з 13 червня 2019 року згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України із виплатою вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку.

Поновити ОСОБА_1 на посаді реєстратора медичного медико - санітарної частини Акціонерного товариства «Мотор Січ».

Стягнути з Акціонерного товариства «Мотор Січ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13 червня 2019 року по день ухвалення судом рішення у розмірі 15656 (п`ятнадцять тисяч шістсот п`ятдесят шість) гривень 76? копійок.

Стягнути з Акціонерного товариства «Мотор Січ» на користь держави 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одна) гривень судового збору.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді реєстратора медичного медико-санітарної частини Акціонерного товариства «Мотор Січ - допустити до негайного виконання.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 26 березня 2020 року.

Головуючий:

Судді: