Справа № 404/7810/19
Номер провадження 2/404/2035/19
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючої судді Варакіної Н.Б.

при секретарі - Созоненко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування вимог зазначив, що має двох неповнолітніх дітей народжених в різних шлюбах від різних матерів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мати якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати якої є ОСОБА_2 , які проживають окремо та на утримання яких він сплачує аліменти.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 11.07.2019 за позовом ОСОБА_4 про зміну способу стягнення аліментів, змінено спосіб стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 та стягнуті аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 28.02.2019 до досягнення повноліття.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.08.2017 з нього стягнуті аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи 19.04.2017, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішення судів про стягнення аліментів виконує вчасно і повному обсязі.

Посилається на те, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 № 167 від 05.08.2019 звільнений з військової служби в запас відповідно до п. п. «а» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок військову службу».

05.03.2019 його прооперовано в зв`язку із захворюванням, отриманим в результаті виконання обов`язку захисту Батьківщини, а 26.07.2019 проведено медичний огляд військово-лікарською комісією. Згідно довідки військово-лікарської комісії поставлено діагнози: гіпертонічна хвороба першої стадії без порушення загального кровообігу; пролапс МК з регургітацією І ступня хронічний гастродуоденіт без порушення функції; паст - інфекція вірусного гепатиту С дифузний зоб І ступеня; еутиреоз; поширений остехондроз хребта без порушення функції нестійкий тенденіт сухожилків довгого малогомілкового та довгого згинача великого пальця лівої стопи без порушення функції; кіста лівої п`яткової кістки без порушення функції; після операції 05.03.19 по висіченню лігатурної нориці післяопераційного рубця правої пахової ділянки у вигляді зміцнілого післяопераційного рубця без порушення функції.

В зв`язку з цим він потребує постійного лікування, що позбавляє його можливості влаштуватися на постійну роботу також лікування вимагає значних фінансових затрат. Сплата аліментів призначених рішенням суду в розмірі ј частини всих видів заробітку, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в даний час для нього є непосильною.

В зв`язку з погіршенням матеріального стану та незадовільним станом здоров`я просить зменшити розмір аліментів, які стягуються на утримання доньки ОСОБА_5 до 1/6 частини всіх видів доходів (заробітку) позивача, але не менше, 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Представник відповідача адвокат Прібиткова О.В. подала відзив, в якому вимоги не визнала та зазначила, що підставами для зменшення розміру аліментів стало погіршення стану здоров`я позивача та пов`язана з цим зміна його матеріального стану, що обумовлено звільненням зі служби в ЗСУ та відсутністю постійної роботи.

Відповідач не заперечує факту, що позивач станом на 26.07.2019 мав захворюванні які пов`язані з захистом Батьківщини, так і не пов`язані із проходженням військове служби.

Також відповідач підтверджує, що позивач проходив стаціонарне лікування з приводу захворювань, що зазначені у вказаних вище документах, оскільки в той період часу позивач засобами телефонного зв`язку звертався до відповідача з прохання поставитися з розумінням до того, що через погіршення стану здоров`я та намір звільнитися зі служби, позивач не зможе вчасно та в повному обсязі сплачувати аліменти на утримання спільної з відповідачем малолітньої доньки.

Порушення позивачем порядку виплати аліментів негативно позначилося на матеріальному становищі доньки, але відповідач поставилася до обставин позивача з розумінням та очікувала, що в подальшому виплати по аліментам стануть регулярними. Крім того, звернулась до позивач з проханням надати їй копію посвідчення «Учасника бойових дій» позивача для того, щоб відповідач могла надати її до дошкільного навчально-виховного закладу, який відвідує донька, та отримати пільги на оплату, оскільки це могло б суттєво зменшити фінансове навантаження на відповідача на час хвороби та відсутності роботи у позивача. Однак, позивач відмовив відповідачу у задоволенні її прохання, що унеможливило отримання відповідачем пільг на оплату садочка та як наслідок призвело до ще більш суттєвого погіршення матеріального-становища дитини.

Крім того, позивачем не надані докази на підтвердження виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 11.07.2019 про стягнення аліментів на іншу дитину.

Позивач звільнений зі служби в ЗСУ у зв`язку із закінченням строку контракту, а не в зв`язку зі станом здоров`я та захворюваннями, на які він хворіє.

В матеріалах справи не міститься доказів, які б обґрунтовано та належно підтверджували наявність у позивача стійкої втрати здоров`я та пов`язаного з обмеження життєдіяльності, що як наслідок могло б призвести до втрати працездатності.

Позивач посилається на те, що витрачає значні кошти на лікування.

Однак, як вбачається з виписного з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1342 та витягу з наказу Міністерства оборони України від 05.08.2019 № 167, копії яких долучено до матеріалів справи, позивач проходив лікування у військово- медичному закладі Міністерства збройних сил України під час служби в ЗСУ.

Згідно п. 3 Порядку надання медичної допомоги у військово-медичних закладах і взаєморозрахунків за неї між військовими формуваннями, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 13.10.1999 № 1923 витрати на надання медичної допомоги військовослужбовцям у військово-медичних закладах інших військових формувань відшкодовуються цим закладам центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані військові формування, в яких проходять службу зазначені військовослужбовці, за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання цих військових формувань.

Крім того, учасники бойових дій мають право на безкоштовне медичне забезпечення за ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також мають право на безоплатне і на пільгових умовах отримання лікарських засоби, включених до Національного переліку основних лікарських засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2009 № 333.

Таким чином, забезпечення військовослужбовців збройних сил України та учасників бойових дій здійснюється за державний кошт, а їх забезпечення медичними препаратами - на безоплатній основі або на пільгових умовах, що не передбачає значних витрат позивача на своє лікування.

Акцентувала увагу на те, що обов`язок позивача сплачувати аліменти на утримання доньки від іншого шлюбу закінчується 17.03.2020 і інших утриманців позивач не має.

Просила у задоволенні позову відмовити.

Позивач надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідач не надав доказів на підтвердження погіршення матеріального становища дитини, в зв`язку із затримкою сплати аліментів.

Копію посвідчення учасника бойових дій позивач надав відповідачу в той період часу коли їхню спільну доньку влаштовували до дошкільного закладу.

Позивач сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 2002 року народження, систематично, про що свідчать розписки її матері ОСОБА_4

ОСОБА_6 2002 року народження, після досягнення повноліття потребує операції по відновленню зору. Крім того, має ще певні захворювання. Вона є студентом Української мед стоматологічної академії, є здібною студенткою, приймала участь у стажуванні з виїздом за кордон в рамках освітньої програми, що також являється забезпеченням нормального та повноцінного розвитку дитини, що потребує значних витрат.

Крім того, припускає, що ОСОБА_4 буде звертатись з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання.

Представник відповідача подав заперечення. В яких зазначила, що звернення з позовом про стягнення з позивача аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання є припущенням, доказів про призначення та придбання ліків позивачем не надано.

Ухвалою суду від 13.11.2019 відкрито спрощене провадження у справі.

В судове засідання позивач не з`явився, надіслав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача адвокат Прібиткова О.В. позовні вимоги не визнала, посилаючись на обставини, викладені у відзиві та запереченнях. Акцентувала увагу на том, що 17.03.2020 донька позивача досягає повноліття, та аліментні зобов`язання припиняються. Крім того, доказів на підтвердження погіршення матеріального стану позивача не надано. Медична довідка, свідчить про те, що він проходив лікування, а потім обстеження. Зазначене не свідчить про погіршення стану здоров`я, яке б надавало можливість зменшити розмір аліментів на утримання дитини. Просила у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є батьком двох неповнолітніх дітей народжених в різних шлюбах від різних матерів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мати якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати якої є ОСОБА_2 .

Постановою Полтавського апеляційного суду від 11.07.2019 за позовом ОСОБА_4 змінено спосіб стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 та стягнуті з позивача аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 28.02.2019 до досягнення повноліття.

Суд враховує той факт, що ОСОБА_5 2002 року народження досягне повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.08.2017 з позивача стягнуті аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.04.2017, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позивач посилається на те, що його матеріальний стан та стан здоров`я погіршились, що є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання доньки.

Як на доказ погіршення стану здоров`я посилається на ксерокопію першого листа виписного із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого) № 1342 у військово- медичному закладі Міністерства збройних сил України під час служби в ЗСУ. В якому зазначено, що позивач перебував в терапевтичному відділенні з 17.07.2019 по 26.07.2019 повний діагноз: гіпертонічна хвороба першої стадії без порушення загального кровообігу. Пролапс МК з регургітацією І ступня. Хронічний гастродуоденіт без порушення функції. Паст - інфекція вірусного гепатиту С. Дифузний зоб І ступеня. Еутиреоз. Поширений остехондроз хребта без порушення функції. Нестійкий тенденіт сухожилків довгого малогомілкового та довгого згинача великого пальця лівої стопи без порушення функції. Кіста лівої п`яткової кістки без порушення функції. Наслідки перенесеної операції герніопласики (2008 рік) справа з приводу правосторонньої косої пахової кили у вигляді зміцнілого після операціного рубця без порушення функцій. Стан після операції (05.03.19) по висіченню лігатурної нориці післяопераційного рубця правої пахової ділянки у вигляді зміцнілого післяопераційного рубця без порушення функції.

Крім того, позивачем надана ксерокопія довідки військово-лікарської комісії № 528 від 26.07.2019 про проведення огляду ВЛК, в якій визначені захворювання, які пов`язані з захистом Батьківщини, та які не пов`язані з цим. В довідці зазначено, що придатний до військової служби.

Відповідач не заперечує факт проходження лікування позивачем.

Позивач проходив лікування у військово-медичному закладі Міністерства збройних сил України під час служби в ЗСУ.

Згідно п. 3 Порядку надання медичної допомоги у військово-медичних закладах і взаєморозрахунків за неї між військовими формуваннями, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 13.10.1999 № 1923 Витрати на надання медичної допомоги військовослужбовцям у військово-медичних закладах інших військових формувань відшкодовуються цим закладам центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані військові формування, в яких проходять службу зазначені військовослужбовці, за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання цих військових формувань.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасники бойових дій мають право на безкоштовне медичне забезпечення а також мають право на безоплатне і на пільгових умовах отримання лікарських засобів, включених до Національного переліку основних лікарських засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2009 № 333.

Факт проходження лікування за державний кошт, позивач підтвердив у відповіді на відзив, але зазначив, що йому доводиться придбавати ліки, які не зазначені у Переліку за власний кошт.

Будь яких доказів на підтвердження необхідності приймання ліків та їх придбання позивачем не надано.

Доказів, які б свідчили, що його стан здоров`я погіршився та перешкоджає йому бути працевлаштованим, суду не надано.

Як вбачається, з копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 № 167 від 05.08.2019 позивач звільнений з військової служби в запас в зв`язку із закінченням строку контракту.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд ураховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків чи дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Оскільки аліменти - це кошти, спрямовані саме на утримання дитини, розмір яких повинен бути достатнім для цього, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який мала дитина до виникнення спору про стягнення аліментів, і який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, діти сторін будуть захищеними та будуть отримувати належне утримання від батька, що гарантовано як нормами національного так і норами міжнародного законодавства.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789Х11 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже, зменшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов, які мають бути доведені в суді належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. ч. 2 - 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Позивач, зазначаючи підставою для зменшення розміру аліментів погіршення свого матеріального стану, не надав суду жодного доказу на підтвердження свого матеріального стану на час ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, розмір яких він просить зменшити, та жодного доказу на підтвердження свого матеріального стану на момент звернення до суду із зазначеним позовом. Наказ про звільнення з військової служби в зв`язку із закінченням контракту, не є беззаперечним доказом того, що матеріальний стан сторони погіршився. За таких обставин суд позбавлений можливості оцінити матеріальне становище позивача та дійти об`єктивного висновку про його зміни, в разі їх наявності.

Крім того, позивачем не надано доказів того, що його стан здоров`я є таким, що позбавляє його можливості працювати та сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Десятиденне перебування на стаціонарному лікуванні та проходження медичного огляду ВЛК не дає підстав для висновку про погіршення стану здоров`я позивача, як такого, що може бути підставою для зменшення розміру аліментів.

За таких обставин, в зв`язку з недоведеністю позов задоволенню не підлягає.

На підставі ст. 192 СК України, керуючись ст. 265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його складення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Повне рішення суду буде складено 23.03.2020.

Суддя Кіровського Н. Б. Варакіна

районного суду

м.Кіровограда