П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 року місто Київ

справа № 761/31053/19

провадження №22-ц/824/1901/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь"

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Печерського районного суду м.Києва від 11 вересня 2019 року, ухвалене у складі судді Писанця В.А.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" про захист прав споживачів та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ Банк "Київська Русь" про захист прав споживачів та стягнення коштів.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 19 березня 2015 року між нею та ПАТ "Банк "Київська Русь" укладено договір " 25090-62.3 банківського вкладу у національній валюті, за яким банк прийняв від вкладника та зарахував на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 190 000 грн. терміном до 20 квітня 2015 року з процентною ставкою на суму вкладу у розмірі 16% річних. Однак всупереч поданої нею заяви від 28 вересня 2017 року про закриття поточного рахунку № НОМЕР_1 та повернення залишку коштів на рахунку банком грошові кошти не повернуто та не надано жодної відповіді. Просила стягнути з ПАТ "Банк "Київська Русь" на її користь 192 581 грн.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 11 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ "Банк "Київська Русь" про захист прав споживачів та стягнення коштів.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що жодною нормою Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" або нормою цивільного законодавства не передбачено можливість суду відмовити у задоволенні позовних вимог вкладника з огляду існування процедури ліквідації банку, з підстав регулювання іншим законодавством, ніж Цивільний кодекс України. Жодна правова норма не обмежує право суду розглянути та вирішити спір, оскільки обов`язком суду є розгляд та вирішення спору по суті спірних правовідносин. Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції фактично обмежив право позивача на захист своїх прав та самоусунувся від вирішення спору по суті.

Судом першої інстанції не взято до уваги та не надано правову оцінку тому факту, що процедуру ліквідації відповідача визнано незаконною, про що в матеріалах справи наявні пояснення позивача та відповідні докази.

Судом допущено неправильне застосування норм Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а також порушено ст. 265 ЦПК України, оскільки не вирішено спір, а рішення не містить визначених Цивільним процесуальним кодексом України підстав для відмови у позові.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПАТ "Банк "Київська Русь" вказує, що після запровадження тимчасової адміністрації ПАТ "Банк "Київська Русь" та початку процедури ліквідації, банк здійснює свою діяльність на підставі спеціального Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який встановлює процедуру щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку та їх ліквідації. Випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Згідно з ч.8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону. У спорах пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами / вкладниками, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

В судовому засіданні представник ПАТ «Банк «Київська Русь» - адвокат Чернюк В.В. проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомила, у зв`язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у її відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення особи, яка з`явилася в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга непідлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом установлено, що 19 березня 2015 року на рахунок позивача № НОМЕР_1, відкритий того ж дня у відповідача, ТОВ «ВКФ «Темп» перерахувало 190210 грн. з призначенням платежу «Поворотно-фінансова допомога згідно договору № 1503192 від 19 березня 2015 року».

19 березня 2015 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_1 було укладено договір № 25090-62.3 банківського вкладу в національній валюті, за яким банк прийняв від вкладника та зарахував на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 190000 грн., терміном до 20 квітня 2015 року з процентною ставкою на суму вкладу у розмірі 16% річних

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19 березня 2015 року № 61 у ПАТ «Банк «Київська Русь» було запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 20 березня 2015 року по 19 червня 2015 року включно, рішенням від 15 червня 2015 року № 116 продовжено здійснення тимчасової адміністрації у банку по 19 липня 2015 року включно, а рішенням від 17 липня 2015 року № 138 припинено здійснення тимчасової адміністрації.

За постановою правління Національного банку України № 460 від 16 липня 2015 року вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «Банк «Київська Русь» з 17 липня 2015 року, розпочати процедуру ліквідації з 17 липня 2015 року. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23 червня 2016 року № 1085 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» на два роки по 16 липня 201 року включно. Відповідно до рішення № 1684 від 18 червня 2018 року продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» на два роки по 16 липня 2020 року включно.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що в банку введено тимчасову адміністрацію та розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк «Київська Русь» з ринку, що унеможливлює стягнення коштів у будь-якій інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та ґрунтується на вимогах матеріального права.

Згідно з ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона ( банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Вклад (депозит) - це кошти в готівковій або в безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору (ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Відповідно до ч.1 ст.10 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умова повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

У спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з п.16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкадів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.6 ст.2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Згідно з п.п.1, 2 ч. 5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників а інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч.2 ст.46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Якщо на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, це унеможливлює стягнення коштів у будь-якій інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Такий правовий висновок викладений у постанова Верховного Суду України від 13 червня 2016 року у справі № 6-1123цс16, від 20 січня 2016 року у справі № 6-2001цс15.

Установивши, що з 20 березня 2015 року у ПАТ «Банк «Київська Русь» введено тимчасову адміністрацію. а з 17 липня 2015 року запроваджено процедуру ліквідації, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за договором вкладу.

Доводи апеляційної скарги висновків суд першої інстанції не спростовують, оскільки є аналогічними за змістом позовної заяви, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, а тому відхиляються апеляційним судом.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Доводи, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими та правильність висновків суду не спростовують, а тому рішення суду скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 24 березня 2020 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус