УХВАЛА

19 березня 2020 року

м. Київ

справа № 643/12670/19

провадження № 61-23312св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Харківського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс Проперті Групп» (далі - ТОВ «Фінанс Проперті Групп») про визнання угоди недійсною та просила визнати недійсним попередній договір купівлі-продажу нерухомості, а саме квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 16 липня 2019 року між нею та ТОВ «Фінанс Проперті Групп», та в порядку реституції стягнути з відповідача на її користь 151 155,00 грн, вирішити питання щодо судових витрат.

У серпні 2018 року ОСОБА_1 також звернулась до суду із заявою про забезпечення позову.

Мотивуючи заяву зазначала, що 03 березня 2008 року між нею та публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») укладено кредитний договір, в забезпечення виконання зобов`язань за яким у той же день укладено договір іпотеки, предметом якого є придбана нею за кредитні кошти трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку з фінансовою кризою, народженням дітей, зростанням курсу валюти, у неї утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором.

Між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінанс Проперті Групп» укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, після чого право власності на її квартиру, що є предметом іпотеки, в позасудовому порядку перереєстровано на ТОВ «Фінанс Проперті Групп».

Вказувала, що її разом з дітьми знято з реєстрації у зазначеній вище квартирі, представники відповідача змінили замки.

Відповідачем запропоновано їй викупити у нього квартиру, на що вона вимушена була погодитись, оскільки не має іншого місця проживання, та 16 липня

2019 року між нею й товариством укладено у простій письмовій формі попередній договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого вона повинна була сплатити 3 000,00 доларів США в день підписання, 1 500,00 доларів США до 22 липня 2019 року, а решту суми у розмірі 22 300,00 доларів США - до 31 липня 2019 року.

На виконання попереднього договору вона передала представнику відповідача грошові кошти у розмірі 4 500,00 доларів США у вказані строки, та 22 липня

2019 року між нею й ТОВ «Фінанс Проперті Групп» укладено попередній договір в новій редакції із зазначенням вказаної вище суми передоплати, після чого вона отримала ключі від квартири й змогла забрати свої речі.

Основний договір купівлі-продажу квартири між нею та відповідачем не укладено у зв`язку з відсутністю у неї коштів для оплати.

Зазначала, що попередній договір є недійсним, оскільки його нотаріально не посвідчено, правочин укладено під впливом психологічного тиску на неї та за тяжких обставин.

Посилаючись на те, що вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони відчуження квартири, яка є предметом попереднього договору, не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, який є юридичною особою, не впливає на право користування чи володіння квартирою, а невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення у цій справі, оскільки товариство має намір продати квартиру, що підтверджується зняттям з реєстрації місця проживання мешканців квартири та попереднім договором, укладеним між нею й товариством, просила її заяву задовольнити, вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження квартири за адресою:

АДРЕСА_1 .

На обґрунтування своєї позиції щодо співмірності заходів забезпечення вказувала, що згідно з договором купівлі-продажу квартири від 13 червня

2007 року її вартість становила 38 786,00 грн, тоді як ціна позову -

151 155,00 грн, та в разі наявності іншого майна й доказів більшої вартості квартири відповідач матиме право на заміну заходу забезпечення позову, а от у разі відсутності у відповідача іншого майна, крім вказаної квартири, вона може бути позбавлена можливості отримати кошти за рішенням суду на її користь, оскільки товариство має намір відчужити квартиру за договором купівлі-продажу.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено, накладено заборону на відчуження квартири АДРЕСА_2 .

Постановою Харківського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2019 року скасовано, заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

У грудні 2019 рокуОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати й залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 19 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано цивільну справу № 643/12670/19 з Московського районного суду м. Харкова. Цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 . Про зупинення виконання постанови Харківського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року.

У березні 2020 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Харківського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року.

Відповідно до частини восьмої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або його дії, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Оскільки заявником не зазначено достатньо обґрунтованих підстав та не надано відповідних доказів на підтвердження своїх доводів - заява задоволенню не підлягає. У таких висновках визначальним є правило статей 12 та 13 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Керуючись статтями 394, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Харківського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийС. Ю. Бурлаков
Судді:В. М. Коротун
М. Є. Червинська