Справа № 521/2610/20
Провадження № 2-з/521/53/20
У Х В А Л А

20 лютого 2020 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мирончук Н.В.

при секретарі Юраш К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшла заява позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу, Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, заявник вказує, що невжиття заходів забезпечення позову, вказаних в ст. 150 ЦПК України, може істотно порушити права ОСОБА_1 , оскільки майно позивача може бути примусово реалізоване, шляхом звернення стягнення на житловий будинок позивача приватним або державним виконавцем на аукціоні.

У зв`язку із зазначеним, позивач просить суд забезпечити позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником, ОСОБА_1 , у судовому порядку.

Суд, розглянувши надану заяву про забезпечення позову, дослідивши надані матеріали справи в обґрунтування зазначеної заяви, приходить до висновку про таке.

Відповідно до положень ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Положеннями ч.1 ст. 153 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

П. 4 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», наголошує, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ст. 151 ЦПУ України, заява про забезпечення позову повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Отже, предметом спору є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до заяви про забезпечення позову, позивач просить суд в порядку п. 6 ч.1 ст. 150 ЦПК України, зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, від 02 вересня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3205, який оскаржується позивачем та зупинити стягнення на підставі постанови №51507411 від 27.02.2019 року про стягнення з позивача на користь відділу ДВС виконавчого збору у розмірі 380774,70 грн., оскільки, на думку заявника, незупинення стягнення унеможливить виконання рішення суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Заявник вважає, що майно позивача може бути примусово реалізоване, шляхом звернення стягнення на житловий будинок позивача приватним або державним виконавцем на аукціоні.

Проте, доказів стосовно вказаного ним, до позову не долучено.

Проаналізувавши зміст позовних вимог, розглянувши подану позивачем заяву про забезпечення позову, виходячи із пов`язаності заходів забезпечення позову з предметом спору, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає подану заяву про забезпечення позову необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки такий вид забезпечення позову, з яким звернувся позивач, ніяким чином не впливатиме на майбутнє виконання рішення суду про визнання виконавчого напису, таким що не підлягає виконанню, та ніяким чином не ускладнить чи унеможливить виконання такого рішення суду.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ч.10 ст. 152 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог.

Як вбачається зі змісту позову, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса і виконання якого шляхом забезпечення позову просить зупинити, вказує на те, що захід забезпечення позову є тотожним задоволенню позовних вимог, а тому не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 258, 260 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 353-354 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Мирончук

20.02.20