Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.03.2020 р. 145/1353/19

2/145/116/2020

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно,

встановив :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_4 .

Заповіту на випадок своєї смерті вона не залишила. Спадкоємців першої черги за законом двоє: він (як син) та відповідач ОСОБА_3 (як донька).

Після смерті матері відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 3.8783 га, пай 243, землі запасу, землі сільськогосподарського призначення, кадастровий номер :01:002:0053.

За життя мати не встигла отримати жодних правовстановлюючих документів на належну їй земельну ділянку (пай), оскільки Розпорядження Тиврівської районної адміністрації Вінницької області від 30.09.2004р. № 390 "Про затвердження розрахунку вартості і розміру земельної частки (паю) по ТОВ "Мир" с.Красне", згідно якого встановлено, в тому числі видати сертифікати про право на земельну частку (пай) і щодо ОСОБА_4 (п. 8 Додатку 2 до Розпорядження) були прийняті вже після смерті матері.

У встановлений законом строк з дня смерті спадкодавця до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини він не звертався. Також до нотаріуса не зверталась і ОСОБА_3 - донька померлої.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Цивільний Кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Тобто станом на 01.01.2004р. спадщина не була ніким зі спадкоємців прийнята у встановленому ЦК України 1963р. нотаріальному порядку. Однак він постійно проживав з матір`ю ОСОБА_4 з 1996 р. по день її смерті та вів спільне господарство разом з нею.

Просить встановити факт його постійного проживання разом з ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на день її смерті, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,8783 га, пай 243, землі запасу, вид угідь: землі сільськогосподарського призначення, кадастровий номер :01:002:0053, що знаходиться на території Новоміської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , заяву підтримали, просять її задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позов визнає.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу її відкриття.

Відповідно до положень ст.5 ЗК України (1990 року), земля могла належати громадянам на праві колективної власності.

Відповідно до ст.17 ЗК України, передача земельних ділянок у колективну та приватну власність проводилась Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

Згідно з Указом Президента України "Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 8.08.1995 р. № 720/95 право на земельну частку (пай) мали усі члени КСП, внесені до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 11 Постанови від 30.05.2008 р. № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Запоріжжя померла ОСОБА_4 (а.с.7).

Позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_3 - спадкоємці І черги в порядку спадкування після її смерті.

Факт, що позивач ОСОБА_1 постійно проживав разом з ОСОБА_4 на день її смерті, стверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 (а.с.7), відповідно до якого вона померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Запоріжжя; довідкою Запорізької міської ради по Шевченківському району №Б-0165 від 27.02 2019 (а.с.17), відповідно до якої ОСОБА_1 проживав та вів спільне господарство з померлою матір`ю з 1996 року по день її смерті, за адресою АДРЕСА_1 ; актом підтвердження фактичного проживання від 22.02.2019 (а.с.18); а також показаннями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які у судовому засіданні підтвердили дай факт.

Відповідно до Спадкової справи Державний акт на право колективної власності на землю серії ІІ-ВН №001234 виданий КСП «Мир» с.Красне Тиврівського району Вінницької області 26.12.1996 р., однак при видачі акту до списку громадян - членів КСП ОСОБА_4 не влючена.

За життя ОСОБА_4 не встигла отримати жодних правовстановлюючих документів на належну їй земельну ділянку (пай).

До розпорядження Тиврівської районної адміністрації Вінницької області від 30.09.2004р. № 390 "Про затвердження розрахунку вартості і розміру земельної частки (паю) по ТОВ "Мир" с.Красне" (а.с.14-15) долучено Додаток 2 - Список помилково пропущених та нововступивших членів ТОВ "Мир" с.Красне, яким видаються Сертифікати на право на земельну частку (пай), серед яких за №8 зазначено ОСОБА_4 , тобто після її смерті, а відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи, цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження, а припиняється у момент її смерті.

Крім того, позивач бажає отримати в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку площею 3,8783 га, пай 243, землі запасу, вид угідь: землі сільськогосподарського призначення, кадастровий номер :01:002:0053, яка знаходиться на території Новоміської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, однак спадкодавець право власності при житті на вказане майно не набув, а тому суд вважає, що дана земельна ділянка, не входить до складу спадщини.

Суд вважає, що посилання позивача та його представника на довідку Новоміської сільської ради №318 від 29.07.2019 р (а.с.11), відповідно до якої за ОСОБА_4 рахується земельна ділянка площею 3,8783 га, пай 243, землі запасу, вид угідь: землі сільськогосподарського призначення, кадастровий номер :01:002:0053, яка знаходиться на території Новоміської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, є безпідставними, оскільки дана довідка не доводить права власності на зазначену земельну ділянку.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 увійшла вказана земельна ділянка суду не надано, а тому суд вважає, що підстав для задоволення вказаних вимог немає.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 13, 18, 76, 81, 263-265, 268, 273, 293, 294 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.09.1995 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення",

ухвалив:

Позов задоволити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день її смерті, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 16 березня 2020 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя: І. О. Ратушняк