Ухвала

19 березня 2020 року

м. Київ

справа № 379/975/18

провадження № 61-4272ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Курило В. П.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Таращанського районного суду Київської області від 08 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованої електричної енергії внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року Приватне акціонерне товариство «Київобленерго» (далі - ПрАТ «Київобленерго») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з відповідача вартість не облікованої електричної енергії в розмірі 53 430,67 грн нарахованої за актом ПКЕЕН.

Позовні вимоги ПрАТ «Київобленерго» обґрунтовано тим, що позивач постачає відповідачу електричну енергію за адресою: АДРЕСА_1 , а остання як споживач здійснює розрахунки з енергопостачальником за спожиту електроенергію за обумовленими тарифами (цінами), у передбачені терміни. Відносини між громадянами (споживачами електричної енергії) та енергопостачальником, станом на час складання акта ПКЕЕН, регулювалися Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357. Пунктом 3 даних Правил передбачено, що споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем та енергопостачальником. 14 грудня 2017 року, уповноваженими працівниками ПрАТ «Київобленерго» Таращанського РП, у відповідності до пункту 37 Правил, проводилася перевірка об`єкта відповідача за вищевказаною адресою. Під час проведення даної перевірки позивачем було виявлено порушення пункту 48 Правил, а саме: «що проявлялось у вигляді самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку, а саме - між опорою 0,4 кВ та електролічильником № 2807692 було змонтовано прихованим способом в стіні самовільне без облікове підключення. Електроенергія, що споживалась від даного підключення, електролічильником не враховувалась». На підставі виявленого порушення Правил та у відповідності до пункту 53 ПКЕЕН, у присутності зятя власниці будинку - ОСОБА_2 та свідка, секретаря сільської ради - ОСОБА_3 складено акт про порушення Правил від 14 грудня 2017 року № К040442. Щодо виявленого порушення ОСОБА_2 , від імені ОСОБА_1 , були надані пояснення, про те, що у її житловому будинку було виявлено самовільне без облікове приєднання, змонтоване прихованим способом, електрична енергія споживалася, лічильником не враховувалася. Свою вину визнає, претензій до працівників щодо складання акта не має. Аналогічні пояснення містяться в акті ПКЕЕН № К040442 в графі зауваження споживача (уповноваженої ним особи) до складеного акта. В подальшому, комісією з розгляду актів, 04 січня 2018 року прийнято рішення, оформлене протоколом № 0189 про проведення нарахування за актом відповідно до Методики затвердженої Постановою НКРЕУ від 04 травня 2006 року № 562 із змінами та доповненнями. Так, сума збитків за не обліковану електричну енергію склала 53 430,67 грн. Враховуючи наведене, позивач просив позов задовольнити.

Таращанський районний суд Київської області рішенням від 08 листопада 2019 року, залишеним без мін постановою Київського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року, позов задовольнив. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Київобленерго» 53 430,67 грн збитків, нарахованих за актом ПКЕЕН. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

05 березня 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Таращанського районного суду Київської області від 08 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року і передати справу на розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2020 року (на час подання касаційної скарги) - 2 102 грн.

Предметом позову у цій справі є стягнення вартості не облікованої електричної енергії, нарахованої за актом ПКЕЕН, в розмірі 53 430,67 грн, що станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 100 = 210 200 грн).

Тому справа є малозначною в силу вимог пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України і окремого визнання її такою не потребує.

Касаційна скарга містить посилання на те, що справа має виняткове значення для заявника, оскільки їй 93 роки, вона є довгожителькою та одержує пенсію в розмірі 2 271,57 грн, стягнення з неї 53 430,67 грн ставить її на межу існування та не може бути виконане нею в будь-якому випадку.

Наведені заявником обставини не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами. Сам по собі факт надання ОСОБА_1 довідки про доходи за період з січня 2019 року по лютий 2020 року не може свідчити про виняткове значення справи для неї, враховуючи ціну позову, предмет спору та інші наведені вище обставини. Незгода заявника з оскаржуваними судовими рішеннями в цілому, за відсутності інших обставин, не може розглядатися як обставина, що впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд також врахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» («Азюковська проти України») рішення від 09 жовтня 2018 року.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Таращанського районного суду Київської області від 08 листопада 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованої електричної енергії внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. П. Курило