Справа № 509/6462/19
13 березня 2020 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Кочко В.К.,
при секретарі Савченко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Овідіополь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа ОСОБА_2 про виключення запису про обтяження
ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною вище позовною заявою, в обгрунтування якої зазначив, що 30.06.2014 року між ним, та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_5 був укладений у простій письмовій формі попередній договір купівлі-продажу трикімнатної квартири загальною площею - 46,1 кв.м, житловою площею - 29,5 кв.м, що знаходилася за адресою: АДРЕСА_1 . та належала продавцям у рівних частках на праві спільної сумісної власності.
Після підписання зазначеного попереднього договору купівлі-продажу квартири та отримання грошей, передбачених цим договором, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_5 передали ОСОБА_1 зазначену квартиру.
10.07.2014 року, ОСОБА_5 , яка перебувала співвласником квартири АДРЕСА_1 померла, у зв`язку з чим між ними та ОСОБА_1 не був укладений договір купівлі-продажу зазначеної квартири через нотаріальну контору.
13.11.2018 року ОСОБА_3 прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті її матері, ОСОБА_5 , що дало підстави для завершення укладання договору купівлі-продажу зазначеної квартири від 30.06.2014 року, по якому відбулось з боку ОСОБА_1 повне виконання договору, проте укласти зазначену угоду у нотаріальному порядку вони не могли у зв`язку з неможливістю ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , які перебували за межами України, прийняти участь у укладанні договору купівлі-продажу квартири.
26.12.2018 року зазначені обставини дали ОСОБА_1 , підстави для звернення до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про визнання попереднього договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 дійсним та визнання за мною на зазначену квартиру права власності.
04.04.2019 року Овідіопольський районний суд Одеської області розглянув зазначену позовну заяву та постановив судове рішення, яким задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.
14 листопада 2019 року, після повернення з довготривалого відрядження, ОСОБА_1 звернувся з заявою до державного реєстратора для проведення державної реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ., право власності на яку він отримав згідно рішення суду, проте отримав відмову у реєстрації.
Під час розгляду заяви ОСОБА_1 реєстратором було встановлено наявність обтяження, а саме, арешту, накладеного на 1/4 частку зазначеної квартири, яка в свій час належала ОСОБА_2 , яка не була скасована та до теперішнього часу перебуває у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Таким чином належне ОСОБА_1 майно перебуває під обтяженням, що порушує його право власності та утворює йому незручності у праві розпорядження своєю власністю.
Представник позивача ОСОБА_1 написав до суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі, просив суд розглядати справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги.
Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про час та місце проведення судового засідання по зазначеній справі, відзив у встановлені строки не надали, тому суд вирішив розглядати справу у порядку заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених позивачем письмових доказів.
Судом встановлено, що 30.06.2014 року між ОСОБА_1 та , та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_5 був укладений у простій письмовій формі попередній договір купівлі-продажу трикімнатної квартири загальною площею - 46,1 кв.м, житловою площею - 29,5 кв.м, що знаходилася за адресою: АДРЕСА_1 . та належала продавцям у рівних частках на праві спільної сумісної власності.
10.07.2014 року, ОСОБА_5 , яка перебувала співвласником квартири АДРЕСА_1 померла, у зв`язку з чим між ними та ОСОБА_1 не могло бути завершено укладання договору купівлі-продажу зазначеної квартири через нотаріальну контору.
13.11.2018 року ОСОБА_3 прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті її матері, ОСОБА_5 , що дало підстави для завершення укладання договору купівлі-продажу зазначеної квартири від 30.06.2014 року, по якому відбулось з боку ОСОБА_1 повне виконання договору, проте укласти зазначену угоду у нотаріальному порядку вони не могли у зв`язку з неможливістю ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , які перебували за межами України, прийняти участь у укладанні договору купівлі-продажу квартири.
Зазначені обставини у повному обсязі знайшли своє підтвердження у рішенні Овідіопольського районного суду Одеської області від 04.04.2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про визнання попереднього договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 дійсним та визнання за ним на зазначену квартиру права власності.
14 листопада 2019 року, після повернення з довготривалого відрядження, ОСОБА_1 звернувся з заявою до державного реєстратора для проведення державної реєстра-ції права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ., право власності на яку він отримав згідно рішення суду, проте отримав відмову у реєстрації у зв`язку з наявність обтяження, а саме, арешту, накладеного на 1/4 частку зазначеної квартири, яка в свій час належала ОСОБА_2 яка не була скасована та до теперішнього часу перебуває у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що підтверджується копією рішення державного реєстратора про відмову у реєстрації права власності на належну ОСОБА_1 квартиру.
Одночасно з рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень ОСОБА_1 була надана інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про те, що на належну йому на підставі рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 04.04.2019 року квартиру АДРЕСА_1 Другим Київським відділом державної виконавчої служби міста Одеси Головного Територіального управління юстиції в Одеській області на підставі постанови № 57320576 від 30.11.2018 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 44341487 від 30.11.2018 року, був зроблений арешт нерухомого майна, а саме, на 1/4 частку зазначеної квартири, яка належала ОСОБА_2 , номер запису про обтяження 29193271( спеціальний розділ), який не дає ОСОБА_1 , можливості зареєструвати право власності на зазначену квартиру.
На теперішній час належна ОСОБА_1 на праві приватної власності квартира знаходиться під обтяженням, що порушує його право власності, створює перешкоди у реєстрації свого права власності. на зазначену квартиру, яке у нього виникло з 30.06.2014 року., та утворює йому незручності у праві розпорядження своєю власністю.
Відповідно ч.2 ст.59 Закону України « Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судового рішення про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Згідно ст.41 Конституції України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавленим цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ч.1 ст.391 ЦК України, особа має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном.
Судом встановлено, що накладений арешт порушує право позивача, як власника майна, оскільки арешт накладений на 1/4 частку у квартирі, яка належала ОСОБА_2 до 30.06.2014 року Другим Київським відділом державної виконавчої служби міста Одеси Головного Територіального управління юстиції в Одеській області на підставі постанови № 57320576 був зроблений лише 30.11.2018 року, а тому позов має бути задоволений.
Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі.
Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданої відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасни-ками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Керуючись ст.ст.16,317,319,321, 391 ЦК України, ст.59 ЗУ « Про виконавче провадження», ст.ст.13,16,263, 272,280-284, 354,355 ЦПК України, ст.41 Конституції України
Виключити відомості з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомості майна: - номер запису обтяження 29193271 (спеціальний розділ), зареєстрований 30.11.2018 р. згідно постанови Другого Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеси ГТУЮ в Одеській області, рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 44341487 від 30.11.2018 р. на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , яка належала до ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: В. К. Кочко