Провадження №2/592/52/20

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Корольової Г.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Панасовської В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 а до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, зазначивши, що 20.10.2014 року між ним та відповідачем по справі ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого він надав відповідачу у борг 10400 доларів США, які той зобов`язався повернути до 01.11.2014 року, також передбачені відсотки в розмірі 20% на місяць за прострочку повернення боргу, про що було складено відповідну боргову розписку. На сьогоднішній день відповідач свої зобов`язання за розпискою не виконав. Загальна сума боргу відповідача складається з 10400 доларів США, розмір відсотків за прострочку повернення боргу починається з 01.11.2014 року станом на 05.10.2017 року складає 1951040,00 грн. (278720 х 20% х 35 місяців). За таких обставин позивач просить суд позов задовольнити та стягнути заборгованість за договором позики у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував, що гроші було взято в борг. Частково повертав гроші, але без розписки. Не погоджується з відсотками, які вважає занадто високими.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

Суд виходить з того, досліджуючи договори позики чи боргові розписки, необхідно виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

Судом встановлено, що 20.10.2014 року позивач за договором позики надав в борг відповідачу ОСОБА_2 гроші на загальну суму 10 400 доларів США, що підтверджується розпискою.

Із змісту розписки вбачається, що ОСОБА_2 20.10.2014 року зобов`язався повернути борг позивачу в сумі 10400 доларів США до 01.11.2014 року.

Судом враховується, що вищезазначена розписка містить в собі відомості щодо строку погашення боргу, скріплена підписом відповідача ОСОБА_2 .

Отже, вказана розписка містить в собі інформацію щодо отримання позичальником коштів в борг та зобов`язання щодо повернення боргу у визначений строк.

Відповідно до ст.526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

У частині ч.1 ст.527 ЦК України сформульоване загальне правило, відповідно до якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

На спростування зазначених обставин відповідачем не надано суду будь-яких доказів.

Враховуючи, що права позивача порушені, а тому з відповідача слід стягнути заборгованість у розмірі 10400,00 доларів США за договором позики, укладеного 20.10.2014 року.

Вирішуючи позов в частині розміру відсотків за прострочку повернення боргу суд виходить з наступного.
Так, ОСОБА_2 з 21.09.2016 року перебував на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , брав участь в антитерористичній операції з 25.09.2016 по 09.11.2016, з 13.02.2017 по 18.03.2017, з 29.03.2017 по 13.04.2017, з 01.10.2017 по 16.10.2017. Також, 29.08.2018 ОСОБА_2 уклав новий контракт терміном на 12 місяців (а.с.51, 53, 54, 138)

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції.

Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації`внесено зміни достатті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту - військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 521/12726/16-ц (№ 61-16144св18) роз`яснив, що банки не мають права нараховувати штрафні санкції, пеню, а також відсотки за користування кредитом військовослужбовцям. Ця заборона діє впродовж особливого періоду, який почався 18 березня 2014 року і триває дотепер.

Згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі N 205/1993/17-ц (касаційне провадження N 61-1664св17) установлено, що особливий період діє в Україні від 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 N 303/2014 "Про часткову мобілізацію"(Указ N 303/2014). Також у цій справі наголошується, що Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.

Тому суд не погоджується з розрахунком позивача щодо стягнення відсотків в розмірі 20% на місяць за прострочку повернення боргу, починаючи з 01.11.2014 року, що складає 1951040,00 грн. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає 312000 грн. 00 коп. відсотків за прострочку повернення боргу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі вищевикладеного, оцінивши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 10400,00 доларів США за договором позики та 312000 грн. 00 коп. відсотків за прострочку повернення боргу.

Також у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у розмірі 8000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 76-81, 141, 258-259, 264-265, 354-355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_3 а про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 а заборгованість у розмірі 10400,00 доларів США за договором позики та 312000 грн. 00 коп. відсотків за прострочку повернення боргу.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 а витрати по сплаті судового збору у розмірі 8000 грн. 00 коп.
Позивач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 )
Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 )
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Г.Ю. Корольова