Справа № 930/3136/19
Провадження № 22-ц/801/586/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Науменко С. М.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 рокуСправа № 930/3136/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.,

за участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу № 930/3136/19 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - державний реєстратор КП «Гарант+» Зубарєва Аліна Михайлівна про скасування рішення про державну реєстрацію права

за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - адвоката Михніцького Геннадія Юльяновича на ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 12 грудня 2019 року про забезпечення позову, постановлену в складі судді Науменка С.М.,

встановив:

В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Кредитні ініціативи», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - державний реєстратор КП «Гарант+» Зубарєва А.М. про скасування рішення про державну реєстрацію прав.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 24 червня 2019 року державним реєстратором КП «Гарант+» Зубарєвою А.М. прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок загальною площею 92,8 кв.м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 за ТОВ «Кредитні ініціативи» з одночасним внесенням запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 32152158. Підставою виникнення права власності на житловий будинок за ТОВ «Кредитні ініціативи» вказано іпотечний договір від 18 серпня 2006 року за реєстровим №3670, який було укладено як забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору між ПАТ «Промінвестбанк» (в подальшому право вимоги набуло ТОВ «Кредитні ініціативи») та ОСОБА_1. Іпотекодавцем за кредитним договором є ОСОБА_1 .

Позивач вважає такі дії відповідача незаконними з підстав порушення порядку звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме в порушення статей 35,37 Закону України «Про іпотеку» позивачу не була надіслана вимога про усунення порушень основного зобов`язання, а також не було здійснено оцінки предмета іпотеки до передачі іпотечного майна іпотекодержателю. Крім того, на примусове стягнення майна громадян, яке є забезпеченням за валютними кредитами, в тому числі і в позасудовому порядку, розповсюджується дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України як забезпечення кредитів в іноземній валюті» і за відсутності згоди власника майна на таку процедуру, відповідач не міг звертати стягнення на іпотечне майно.

З наведених підстав позивач просив скасувати рішення державного реєстратора Зубарєвої А.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень номер запису 32152158 від 24 червня 2019 року стосовно звернення стягнення на предмет іпотеки (реєстрація права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи»), а саме житловий будинок загальною площею 92,8 кв.м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок загальною площею 92,8 кв.м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Заяву обґрунтовував тим, що відповідач має намір здійснити реалізацію спірного житлового будинку, що підтверджується тим, що ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до Немирівського районного суду Вінницької області із позовом про звільнення даного будинку з-під арешту, який перешкоджає реалізації даного майна, а тому існує реальна загроза що будинок буде відчужено третім особам, що унеможливить виконання рішення у даній справі в майбутньому.

Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 12 грудня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на житловий будинок загальною площею 92,8 кв.м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням змісту позовних вимог, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Кредитні ініціативи» - адвокат Михніцький Г.Ю. просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що позов ОСОБА_1 носить формальний характер, щоб ускладнити банку можливість законно розпорядитися своїм майном, оскільки іпотекодержателем не порушено норм законодавства при задоволенні своїх вимог, адже для реалізації іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні лише воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя. Згода іпотекодавця на такий спосіб захисту прав іпотекодержателя була надана при укладенні договору іпотеки. Таким чином, поза волею позивача жодних дій вчинено не було.

Суд першої інстанції цих обставин не врахував та безпідставно задовольнив заяву про забезпечення позову, а тому заходи забезпечення позову неспівмірні позовним вимогам. Також судом першої інстанції порушено принцип рівності сторін і враховано лише інтереси позивача, який не виконує договірні зобов`язання, при цьому не вживши заходів зустрічного забезпечення позову. Зокрема позивач продовжує проживати у спірному будинку і у випадку не сплати комунальних платежів, гарантії покриття збитків банку відсутні.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач заперечив проти задоволення апеляційної скарги , просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як таку, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку про залишення скарги без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що 18 серпня 2006 року між АК «Промислово інвестиційний банк» та ОСОБА_1. було укладено кредитний договір №06-2.1/638, згідно з яким банк надав позичальнику кредит у сумі 43000 євро на споживчі цілі зі сплатою процентів в розмірі 13% річних в євро з кінцевим терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 17 серпня 2011 року

Виконання зобов`язань позичальника за цим договором забезпечувалося, зокрема, заставою житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 на підставі укладеного договору іпотеки між банком та ОСОБА_1 від 18 серпня 2006 року, належного іпотекодавцеві на праві власності відповідно до свідоцтва №662 від 13 березня 1989 року. Співвласником предмета іпотеки є дружина іпотекодавця ОСОБА_1 .

За твердженням сторін, ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги за кредитним договором №06-2.1/638 від 18 серпня 2008 року.

24 червня 2019 року державним реєстратором КП «Гарант+» Зубарєвою А.М. прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок загальною площею 92,8 кв.м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 за ТОВ «Кредитні ініціативи» з одночасним внесенням запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 32152158. Підставою виникнення права власності на житловий будинок за ТОВ «Кредитні ініціативи» вказано іпотечний договір від 18 серпня 2006 року за реєстровим №3670, який було укладено як забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору між ПАТ «Промінвестбанк» та ОСОБА_1. Іпотекодавцем за кредитним договором є ОСОБА_1 .

В подальшому ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа ВДВС Немирівського районного управління юстиції про звільнення майна (житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ) з-під арешту. Підставою звернення до суду з таким позовом вказано наявність перешкод в реалізації ТОВ «Кредитні ініціативи» спірного будинку, внаслідок накладеного ВДВС Немирівського РУЮ арешту згідно з постановою 2-1415/09 від 13 травня 2009 року/ Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 13 вересня 2019 року відкрито провадження у цій справі (справа №930/2249/19).

Позивач ОСОБА_1 оскаржує набуття права власності на предмет іпотеки ТОВ «Кредитні ініціативи» в позасудовому порядку шляхом реєстрації за відповідачем права власності на спірний будинок і просив скасувати підставу виникнення такого права - рішення державного реєстратора Зубарєвої А.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень номер запису 32152158 від 24 червня 2019 року.

В зв`язку з тим, що у позивача існують підстави вважати, що відповідач має намір розпорядитися спірним майном, внаслідок чого право на нього перейде до третіх осіб, існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та, ефективного захисту чи поновлення його порушених прав, просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на спірний будинок.

Згідно з частиною першою, другою статті 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За змістом пункту 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується , зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до частини третьої цієї ж статті заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію

та практику Суду як джерело права.

Згідно з п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспектіст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

ЄСПЛ у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Своєю чергою, у рішенні ЄСПЛ від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настане подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Для забезпечення позову суд повинен на підставі доказів та з огляду на обставини справи, поведінку учасників переконатися, що загроза правам, свободам та інтересам особи має реальний характер. Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору та мають бути обґрунтовані підстави вважати, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановлені в частині другій статті 149 ЦПК України.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дослідивши обставини справи та доводи заяви про забезпечення позову, дійшов правильного висновку, що між сторонами дійсно існує спір з приводу житлового будинку, який є предметом іпотеки, відповідачем вчиняються підготовчі дії з метою його реалізації, що не заперечується самим відповідачем, а тому існує реальна загроза ускладнення ефективного захисту права власності позивача та поновлення його прав у разі задоволення позову внаслідок невжиття заходів забезпечення позову, оскільки теперішній власник будинку ТОВ «Кредитні ініціативи» може в будь-який момент розпорядитися належним йому майном на користь третіх осіб.

Обраний позивачем захід забезпечення позову відповідає предмету спору і є співмірним із заявленими позовними вимогами та тими негативними наслідками для відповідача, які може спричинити тимчасовий арешт на спірне майно.

Доводи апеляційної скарги зводяться до заперечень щодо позовних вимог ОСОБА_1 по суті спору, проте під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Також доводи апеляційної скарги про те, що судом порушено принцип рівності сторін, оскільки не вирішено питання про зустрічне забезпечення, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки за змістом ч.6 ст. 154 ЦПК України питання про зустрічне забезпечення позову може бути вирішене як в ухвалі про забезпечення позову так і в ухвалі про зустрічне забезпечення позову, що не позбавляє права відповідача подати відповідне клопотання до суду першої інстанції.

За таких обставин, суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази, на які посилався заявник на обґрунтування заяви про забезпечення позову, надавши їм належну правову оцінку, дійшов правильного висновку про задоволення заяви.

Ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи наведене, керуючись статями 374, 375, 381,382, 384, 389 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - адвоката Михніцького Геннадія Юльяновича залишити без задоволення, а ухвалу Немирівського районного суду Вінницької області від 12 грудня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 18 березня 2020 року.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник