Справа № 2-378/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді Казака С.Ю.,

при секретарі судового засідання Дикаленко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро заяву ОСОБА_1 про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа суду, виданого 17 квітня 2013 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська на рішення того ж суду від 12 березня 2013 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

07 лютого 2020 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся заявник через свого представника із вищевказаною заявою, яку мотивував тим, що 12 березня 2013 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено позитивне рішення у справі №2-378/11 за позовом ПАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 17 квітня 2013 року судом на вказане рішенням виданого виконавчий лист, в якому сторони за вказаним рішенням зазначені відповідно як стягувач та боржник. Вказаний виконавчий лист на теперішній час перебуває на примусовому виконанні у ВПВР Департаменту ДВС МЮУ за №38822114. Однак на момент відкриття вказаного виконавчого провадження рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист, оскаржувалось в суді апеляційної інстанції, яким 13 травня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено в частині розміру присудженої до стягнення заборгованості за кредитним договором. В подальшому судом касаційної інстанції рішення суду апеляційної скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, яким 10 лютого 2016 року винесено нове рішення, яким рішення суду першої інстанції скасовано в одній частині, а в іншій змінено в сторону зменшення розміру стягуваної кредитної заборгованості. 05 липня 2016 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська видано новий виконавчий лист у відповідності до результатів апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції. Таким чином, на теперішній час на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби перебувають два виконавчі листи суду по одній і тій же самій цивільній справі. З викладених підстав заявник просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, перший з двох існуючих виконавчих листів суду як такий, що виданий без достатніх правових підстав.

В судове засідання учасники розгляду заяви не з`явились, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином. Від представника заявника до суду надійшла письмова заява про розгляд його заяви про визнання виконавчого листа суду таким, що не підлягає виконанню, без участі сторони заявника, а також послався на підтримання вимог такої заяви в повному обсязі.

Від заінтересованої особи ОСОБА_2 до суду надійшли письмові пояснення, в яких остання послалась на те, що вона на теперішній час є новим кредитором заявника і підтвердила перебування на виконання в органах державної виконавчої служби двох взаємовиключних виконавчих листів суду, а тому не заперечує проти задоволення даної заяви про визнання першого з цих виконавчих документів таким, що не підлягає виконанню. (Т.4 а.с.221)

В зв`язку із викладеним суд вважає за можливе у відповідності до ст.432 ч.3 ЦПК України провести судове засідання та розглянути заяву за фактичної явки учасників її розгляду, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України.

Суд, ознайомившись із матеріалами заяви про визнання виконавчого листа суду таким, що не підлягає виконанню, а також із матеріалами цивільної справи №2-378/11, приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, як слідує з матеріалів цивільної справи №2-378/11 12 березня 2013 року за наслідками розгляду по суті цієї справи Кіровським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення суду по суті спору, яким задоволено в повному обсязі позовні вимоги ПАТ «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується відповідним рішенням суду (Т.2 а.с.67, 69-70).

Після набрання вищевказаним рішенням суду законної сили Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 17 квітня 2013 року видано виконавчий лист на його примусове виконання. Стягувачем у даному виконавчому листі зазначено ПАТ «Кредитпромбанк», а боржником ОСОБА_1 . Даний виконавчий лист суду разом із копією рішення суду отримав представник позивача, що підтверджується копією заяви такого представника, копією постанови державного виконавця, копією виконавчого листа суду (Т.2 а.с.71, Т.4 а.с.78, 205).

12 липня 2013 року державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС МЮУ було відкрито виконавче провадження за №38822114 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа суду від 17 квітня 2013 року. Дане виконавче провадження наразі не закінчено і триває дотепер, що підтверджується копією постанови державного виконавця, довідкою з АСВП (Т.4 а.с.205, 206).

20 травня, 26 червня, 27 вересня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договори купівлі-продажу прав вимоги, а 04 листопада 2013 року додатковий договір до вказаного договору від 27 вересня 2013 року, відповідно до яких ПАТ «Дельта Банк» придбав належні ПАТ «Кредитпромбанк» права вимоги за низкою кредитних договорів, зокрема і за кредитним договором, заборгованість за яким стягнуто за рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2013 року по справі №2-378/11. Відтак, ПАТ «Дельта Банк» набув прав нового стягувача і за виконавчим листом суду від 17 квітня 2013 року. Викладене підтверджується копіями відповідних договорів (Т.2 а.с.114-123, 130-135)

17 квітня 2014 року копію рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2013 року отримав представник відповідача і в той же день подав апеляційну скаргу на таке рішення, що підтверджується розпискою та апеляційною скаргою. (Т.2 а.с.73, 79-83)

13 травня 2015 року Апеляційним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення суду, яким апеляційну скаргу задоволено частково, рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2013 року змінено в частині розміру присудженої до стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості. Дані обставини підтверджуються відповідним рішенням суду апеляційної інстанції (Т.4 а.с.69, 71-72).

В червні 2015 року ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2015 року, за наслідками розгляду якої Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ своєю ухвалою від 04 листопада 2015 року касаційну скаргу задоволено частково, рішення апеляційного суду від 13 травня 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Викладене підтверджується ухвалами суду касаційної інстанції, касаційною скаргою (Т.4 а.с.89-92, 110, 115-117, 188-190).

10 лютого 2016 року Апеляційним судом Дніпропетровської області за наслідками нового апеляційного перегляду рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, вказане рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені по простроченій заборгованості за кредитом і процентами скасовано і в задоволенні даної частини позову відмовлено, а в частині розміру присудженої до стягнення кредитної заборгованості змінено в сторону зменшення розміру стягуваної заборгованості. В іншій частині рішення залишено без змін. Дані обставини підтверджуються рішенням суду апеляційної інстанції (Т.4 а.с.134-137).

05 липня 2016 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за заявою представника АТ «Дельта Банк» згідно рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року видано новий виконавчий лист суду у справі за №2-378/11, стягувачем за яким вказано АТ «Дельта Банк», а боржником ОСОБА_1 . Дані обставини підтверджуються заявою стягувача, супровідним листом про направлення стягувачу виконавчого листа, а також копією вказаного виконавчого листа суду (Т.4 а.с.192, 198, 204).

28 серпня 2019 року за вищевказаним виконавчим листом суду від 05 липня 2016 року державним виконавцем Соборного ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області (нова назва Соборний ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ) своєю постановою відкрито виконавче провадження за №59893268, яке наразі також не завершене і триває дотепер. Дані обставини підтверджуються копією постанови державного виконавця, довідкою з АСВП (Т.4 а.с.203, 207).

16 січня 2020 року між АТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено договір №2130/К про відступлення (купівлю-продажу) прав вимоги, за умовами якого ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» набуло належних АТ «Дельта Банк» прав вимоги до ОСОБА_1 , а відтак і прав стягувача за виконавчими листами Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2013 року та від 05 липня 2016 року. Дані обставини підтверджуються копією відповідного договору (Т.4 а.с.213-214)

22 січня 2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу прав вимоги №2201/1, а також договір про відступлення прав за Договором Іпотеки, за умовами якого ОСОБА_2 набула належним ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» прав вимоги ОСОБА_1 , зокрема, прав стягувача за виконавчими листами Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 квітня 2013 року та від 05 липня 2016 року, що підтверджується копіями вищевказаних договорів (Т.4 а.с.215-217, 222-225).

Правовідносини з визнання виконавчого листа суду таким, що не підлягає виконанню, врегульовані нормами ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист суду є виконавчим документом, що також передбачено і ст.3 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ст.39 ч.1 п.5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Нормою ст.432 ЦПК України визначено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання. Про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для розгляду заяви по суті.

Аналізуючи встановлені судом на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених норм законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог заяви, а отже і про можливість її задоволення в повному обсязі. Свою правову позицію суд мотивує наступним.

Як наведено судом вище за текстом ухвали, відповідно до частини другої статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Тобто, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом. Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Відтак, на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Наведені вище підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа (у випадку затвердження мирової угоди за нормами ЦПК України в редакції до змін Законом України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року); помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Аналогічні викладеному вище правові висновки щодо можливих підстав визнання виконавчого листа суду таким, що не підлягає виконанню, містяться в постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року по справі №2-3558/2010, від 19 грудня 2019 року по справі 548/391/18.

Стосовно обставин правовідносин з приводу виконання остаточного рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2013 року по справі 2-378/11 та визнання виконавчого листа суду, виданого 17 квітня 2013 року на таке рішення суду, таким, що не підлягає виконанню, судом встановлено наступне. На теперішній час згідно даних АСВП існують два виконавчі провадження: у ВПВР ДДВС МЮУ за №38822114, відкрите 12 липня 2013 року задля примусового виконання виконавчого листа Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, виданого 17 квітня 2013 року на рішення того ж суду від 12 березня 2013 року по справі №2-378/11; у Соборному ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ за №59893268, відкрите 28 серпня 2019 року задля примусового виконання нового виконавчого листа Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, виданого 05 липня 2016 року на те ж рішення того ж суду від 12 березня 2013 року по тій же справі №2-378/11, але з урахуванням рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2016 року, яким вказане рішення суду першої інстанції від 12 березня 2013 року скасовано в частині стягнення з боржника певних складових заборгованості, а в іншій частині змінено в сторону зменшення розміру іншої частини заборгованості, що підлягає стягненню з боржника. Таким чином, з викладеного вбачається, що виконавчий лист суду від 17 квітня 2013 року видано на рішення суду, яке на теперішній час в одній частині скасовано, а в іншій змінено, тобто на даний час ВПВР ДДВС МЮУ здійснює примусове виконання виконавчого листа суду, виданого задля примусового виконання рішення суду, яке наразі фактично вже є нечинним, а отже законні підстави для продовження його виконання відпали. Натомість, на примусовому виконанні в іншому територіальному органі державної виконавчої служби існує другий виконавчий лист суду, виданий пізніше на примусове виконання актуального остаточного судового рішення у тій же справі з урахуванням наслідків апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції. Отже, з викладеного вочевидь вбачається безумовна наявність процесуально-правової підстави для визнання першого із згаданих виконавчих листів суду таким, що не підлягає виконанню. Останнє є достатньою підставою для задоволення заяви ОСОБА_1 .

При цьому суд, вирішуючи заяву ОСОБА_1 по суті, не приймає до уваги як такі, що не відповідають дійсності, посилання останнього як на підставу задоволення цієї заяви твердження про те, що на момент відкриття виконавчого провадження №38822114 рішення суду, на яке було видано виконавчий лист від 17 квітня 2013 року, було оскаржено в апеляційному порядку. Оцінка суду вказаних тверджень сторони заявника мотивована тим, що виконавче провадження №38822114 за даними АСВП було відкрито 12 липня 2013 року, а апеляційна скарга на рішення суду подана лише 17 квітня 2014 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.2, 7, 8, 10, 13, 17, 247, 258-261, 263, 268, 269, 272, 353, 354, 355, 432 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа суду, виданого 17 квітня 2013 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська на рішення того ж суду від 12 березня 2013 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Виконавчий лист суду, виданий 17 квітня 2013 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська на рішення того ж суду від 12 березня 2013 року по справі №2-378/11 (провадження №2/0203/113/2013) за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким вирішено стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором №05/95-пкл-2004 від 29 липня 2004 року в сумі 1421632,02 долари США, що еквівалентно 11016226 грн. 73 коп., з яких: 1243454,67 доларів США, що еквівалентно 9635530 грн. 24 коп. заборгованість за кредитом, 141030,18 доларів США, що еквівалентно 1092842 грн. 86 коп. заборгованість по процентам, 24231,47 доларів США, що еквівалентно 187769 грн. 70 коп. пеня по простроченій заборгованості за кредитом, 12915,72 долари США, що еквівалентно 100083 грн. 93 коп. пеня по простроченій заборгованості по процентах, а також вирішено стягнути судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., а всього 1820 грн. судових витрат, визнати таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала суду відповідно до ст.261 ЦПК України набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.Ю. Казак