Номер справи 623/4067/19
Номер провадження 2-ві/623/1/20
У Х В А Л А

Іменем України

19.03.2020 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді - Винниченка П.П., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника відповідача - адвоката Чорнобай Олександра Євгеновича про відвід судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області Бєссонової Т.Д. у цивільній справі № 623/4067/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Ізюмська державна нотаріальна контора Харківської області про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю у якості чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, визнання права власності на 1/2 частину квартири, яка є спільною власністю чоловіка та жінки, які проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області Бєссонової Т.Д. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Ізюмська державна нотаріальна контора Харківської області про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю у якості чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, визнання права власності на 1/2 частину квартири, яка є спільною власністю чоловіка та жінки, які проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 18.03.2020 заяву представника відповідача адвоката Чернобай О.Є. про відвід головуючого судді Бєссонової Т.Д. від розгляду даної справи визнано необґрунтованим. Передано заяву про відвід для розгляду іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2020 року заява представника відповідача - адвоката Чорнобай О.Є. про відвід головуючому по справі судді Бєссоновій Т.Д. передана на розгляд судді Винниченко П.П.

В заяві про відвід судді представник відповідача посилається на п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, де зазначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Тому просить заяву про відвід задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, надходжу до наступних висновків.

На підставі вимог ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ст. 36 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу за наявності на те підстав (обставин), вичерпний перелік яких визначений ст. 36 ЦПК України, що виключає можливість їх розширеного тлумачення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу та підлягає відводу (самовідводу) якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суд, розглянувши заяву та матеріали справи, вважає, що підстав для відводу головуючого судді Бєссонової Т.Д., згідно доводів заявника, викладених у заяві, не має.

Із змісту поданої заяви встановлено, що заявник обмежився лише перерахуванням обставин, які на його думку викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді, однак заявником не наведено та не долучено будь-яких належних та достовірних доказів на підтвердження власних доводів.

Відповідно до п.1.1 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Неупередженість є необхідною умовою виконанням суддею своїх обов`язків.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII). У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» вказано, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. UnitedKingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» (заява №33949/02) від 09 листопада 2006 року, особиста безсторонність суду призюмується, поки не надано доказів протилежного (про що зазначено у рішенні у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд рекомендує визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був не безсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (FerrantelliandSantangelo v. Italy), від 7серпня 1996 poку, п. 58).

Суд вважає, що підстави для відводу головуючого судді, зазначені у заяві, є необґрунтованими, оскільки заявником не подано належних та допустимих доказів.

Крім того, із змісту заяви про відвід головуючого судді вбачається, що доводи заявника зводяться до незгоди з процесуальними діями судді, що відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу судді.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що у задоволенні заяви представника відповідача - адвоката Чорнобай О.Є. про відвід головуючого судді Бєссонової Т.Д. слід відмовити.

Керуючись Відповідно до п.1.1 Бангалорських принципів поведінки судді, . 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 15 Кодексу суддівської етики, рішеннями ЄСПЛ у справі «Фей проти Австрії» Fey v. Austria від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII, рішенням у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» FerrantelliandSantangelo v. Italy, від 7серпня 1996 poку, п. 58, рішенням у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» Pullar v. UnitedKingdom, від 10 червня 1996 року, п. 38, ст.ст. 36, 40 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника відповідача - адвоката Чорнобай Олександра Євгеновича про відвід судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області Бєссонової Т.Д. у цивільній справі № 623/4067/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Ізюмська державна нотаріальна контора Харківської області про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю у якості чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, визнання права власності на 1/2 частину квартири, яка є спільною власністю чоловіка та жінки, які проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

З текстом ухвали можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя П. П. Винниченко