Дата документу 12.03.2020 Справа № 554/8690/18
Єдиний унікальний номер справи:554/8690/18
Провадження № 2/554/330/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

12.03.2020 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі: головуючого судді - Бугрія В.М., за участю секретаря судового засідання Сорока Ю.Г., за участю представника позивача адвоката - Дробахи А.Є., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення з квартири без надання іншого жилого приміщення,-

В С Т А Н О В И В:

29 жовтня 2019 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просила винести судове рішення, яким виселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з житлової квартири, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення.

В обгрунтування позову вказувала, що їй на праві приватної власності належить квартира за адресою : АДРЕСА_1 . Дана квартира перейшла їй у власність після померлої бабусі ОСОБА_5 , яка ще за життя склала на позивачку заповіт.

Відповідачі фактично проживають за даною адресою, відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за вказаною адресою, натомість вони не є ні власниками (співвласниками даної квартири), останні до теперішнього часу продовжують проживати в ній, виїжджати з квартири не бажають, чим порушують її законні права та інтереси, як власника.

Представник позивача в судовому засіданнні позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив в його задоволенні відмовити.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши, письмові матеріали справи і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім вимог встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач у справі ОСОБА_2 є власником квартири за адресою : АДРЕСА_1 .

У відповідності дост. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Згідност. 316 ЦК Україниправом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Заст. 317 ЦК Українивласникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно ч. 1ст. 319 ЦК Українивласник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ч. 1ст. 381 ЦК Українивласник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

За ч. 2ст. 386 ЦК Українивласник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідност. 391 ЦК Українивласник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Заст. 270 ЦК Українифізична особа, серед іншого, має право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на недоторканість житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування.

За вказаною адресою зареєстровані та проживають відповідачі ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_3 , та позивач ОСОБА_2 як власник вищезазначеного майна. Остання просить виселити відповідачів із спірного майна.

Згідно копії заповіту від 18.02.2010 року посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Чернецькою Іриною Павлівною ОСОБА_6 зробила розпорядження щодо спірного майна саме: на випадок своєї смерті все належне їй мано, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право в тому числі квартиру номер сто вісім, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 номер сім заповідає повністю онуці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та покладає на неї обов`язок надати право користування і довічного проживання в зазначеній квартирі гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Питання пов"язані з користуванням жилими приміщеннями в будинках належних громадянам на праві приватної власності, врегульовано нормами глави 6 Житлового кодексу УРСР та ст.405 Цивільного кодексу України.

Частиною 4 ст.9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Підстави виселення членів сімї (колишніх членів сімї) власника будинку, передбачені ст.116 ЖК України.

Відповідно до ст.157 ЖК УРСР членів сімї власника жилого будинку може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст.8 Європейської конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 за наявності такого заповіту задоволенню не підлягають.

Оскільки позов не підлягає до задоволення, суд залишає, понесені позивачем судові витрати на його рахунку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213, 215, 218 ЦПК України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення з квартири без надання іншого жилого приміщення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення проголошено 17.03.2020.

Суддя В.М.Бугрій