Номер провадження: 22-ц/813/4888/20
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Князюка О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2019 року про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Київський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме що ОСОБА_1 являється одинокою матір`ю неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Москва. Просила зобов`язати Київський районний у м.Одесі Відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області та Одеський міський Відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області видати довідку, що вона є одинокою матір`ю.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , громадянка України, народила сина ОСОБА_2 .

17 грудня 2005 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_3 , громадянином Росії.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 усиновив ОСОБА_2 . Сину присвоєно призвіще ОСОБА_4 , ім`я ОСОБА_5 по-батькові ОСОБА_6 (а.с.05).

Вподальшому, рішеннями суду Російської Федерації шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 визнано недійсним. Виключено відомості у свідоцтві про народження дитини, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , анульовано батьківство.

25.10.2012 року ОСОБА_1 видано нове свідоцтво про народження дитини, де у графі батько стоїть прочерк.

Постановою Федерального судді Таганського районного суду м.Москви від 24.10.2012 року ОСОБА_1 визнано винною в здійсненні правопорушення, передбаченого ч.І ст.18.8 Кодексу РФ про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, та вподальшому депортовану її з дитиною до України.

Як зазначає ОСОБА_1 , вона, як мати яка самостійно виховує дитину та являється переміщеною особою, повинна отримати в Україні статус одинокої матері.

При її зверненні до органів РАЦСУ м.Одеси з метою отримання довідки одинокої матері, її відмовляють, у зв`язку з чим вона звернулася із заявою до суду.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2019 року та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкритті провадження у справі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що встановлення факту їй необхідно для перетину її неповнолітнім сином кордону між Херсонською областю та тимчасово окупованим Кримом.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що із заяви про встановлення факту вбачається спір про право, а тому такий спір повинен розглядатися в межах позовного провадження.

Проте, суд апеляційної інстанції з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, з наведених нижче підстав.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.І, 2 п.5 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Порядок розгляду справ окремого провадження встановлено в ст.. 294 ЦПК України.

Так, відповідно до ч.1-4, 6 ст.294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно із п.1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що вона є матір`ю одиначкою та разом з тим просила зобов`язати Відділ РАЦСУ видати їй таку довідку, посилаючись на необхідність отримання такої довідки у зв`язку з тим, що вона самостійно виховує неповнолітнього сина.

Проте суд першої інстанції вважав, що оскільки дана заява крім встановлення факту містить ще й вимогу про зобов`язання видати довідку, то це свідчить про існування спору про право, а тому дані правовідносини мають розглядатися в порядку позовного провадження, що має наслідком відмову у відкритті провадження у справі за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Проте, на думку колегії суддів, районний суд передчасно прийшов до такого висновку.

З матеріалів справи вбачається, що заява ОСОБА_8 про встановлення факту містить склад учасників, який складається із заявника ОСОБА_1 та зацікавлених осіб, що притаманно окремому провадженню.

Разом з тим, дана заява, крім встановлення факту, що ОСОБА_8 є матір`ю одиначкою також і містить вимогу про зобов`язання органів РАЦСУ видати їй довідку, що стало підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

До заяви про встановлення факту додано копію свідоцтва про народження дитини, видану органами РАЦС Російської Федерації від 03.02.2004 року, де у графі батько дитини ОСОБА_2 зазначено прочерк, а в графі мати - ОСОБА_1 (а. с. 3). Крім того надано копії свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від 17.12.2005 року (а. с. 4); свідоцтва про встановлення батьківства від 19.12.2005 року, згідно з яким ОСОБА_3 визнаний батьком ОСОБА_2 2004 року народження (а. с. 5); свідоцтва про народження ОСОБА_9 ( ОСОБА_2 ), виданого повторно 19.12.2005 року, згідно з яким ОСОБА_3 зазначений батьком ОСОБА_2 2004 року народження (а. с. 6).

При цьому у заяві про встановлення факту зазначено, що рішенням Таганського районного суду м. Москви, Російської Федерації від 07.06.2010 року за заявою Таганського міжрайонного прокурора м. Москви виключені відомості про батька ОСОБА_3 в актовому записі про народження ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 свідоцтво про народження ОСОБА_7 , де батьком був записаний ОСОБА_3 було вилучено та 25.10.2012 року ОСОБА_1 видано нове повторне свідоцтво про народження ОСОБА_2 , де у графі батько дитини зазначено прочерк.

Також у заяві про встановлення факту вказано, що за заявою ОСОБА_3 проти Росії 12968/10 та ОСОБА_1 проти Росії № 50713/13 у м. Страбурзі ЄСПЛ відкрито об`єднане провадження.

У заяві про встановлення факту, що ОСОБА_1 є одинокою матір`ю вказано, що це їй необхідно для отримання в Україні відповідного статусу матері-одиначки.

Термін одинока матір на законодавчому рівні не визначено, проте відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами трудових спорів від 6 листопада 1992 р., одинокою матір`ю зокрема вважають жінку, яка не перебуває у шлюбі та у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено у встановленому порядку за вказівкою матері.

Відповідно до Закону України Про державну допомогу сім`ям з дітьми, матерям-одиначкам виплачується грошова допомога на дитину.

Згідно з Кодексом законів про працю України, одинокій матері: гарантується прийом на роботу і заборона на звільнення (ст. 184 Кодексу законів про працю); надається право працювати неповний робочий день (ст. 56 КЗпП); забороняється залучення до нічних, надурочних робіт, робіт у вихідні дні і направлення у відрядження (ст. 176 КЗпП) тощо.

Законодавець пов`язує відмову у відкритті провадження у заяві про встановлення факту лише у разі, якщо із заяви про встановлення факту вбачається спір про право.

Підтвердженням статусу одинокої матері та відповідно наявних у неї прав і обов`язків щодо дитини є реєстрація в Державному реєстрі актів цивільного стану та видане свідоцтво про народження дитини.

Як зазначено самою заявницею, останнє діюче свідоцтво про народження дитини, видане компетеними органами Російської Федерації, не містить відомості про батька дитини ОСОБА_2 2004 року народження.

Доказів звернення до органів РАЦС з відповідною заявою про реєстрацію в Державному реєстрі актів цивільного стану свідоцтва про народження ОСОБА_2 2004 року народження і відмови з боку органів РАЦС до заяви не додано.

При таких обставинах саме по собі зазначення у заяві про встановлення факту без визначення відповідача вимоги про зобов`язання РАЦС видати довідку одинокої матері, в даному випадку не є достатнім для набуття беззаперечного висновку про існування спору про право з органами РАЦС.

Існування спору з РАЦС заперечує в апеляційній скарзі і заявниця, наполягаючи на необхідності встановлення факту лише для захисту її прав, пов`язаних з безперешкодним перетинанням нею та її неповнолітнім сином, кордону між підконтрольною Україні її територією Херсонської області і тимчасово окупованою Російською Федерацією територією Автономної республіки Крим.

Також заявниця не обґрунтовує необхідність отримання додаткового документу від РАЦС встановлення в судовому порядку факту, що вона є одинокою матір`ю.

Враховуючи наведене, суду слід встановити чи підлягає даний факт встановленню в судовому порядку за наявності свідоцтва про народження дитини, в якому відсутні відомості про батька, чи не визначено законом позасудовий порядок підтвердження статусу одинокої матері.

Крім того, з`ясуванню також підлягає дійсна ціль встановлення факту і визначення зацікавлених осіб, інтереси яких можуть зачіпатися встановлення такого факту з одночасною перевіркою обставин існування спору про право.

У разі встановлення спору, суду слід зазначити з ким саме у заявника виник спір і в чому саме він полягає.

За таких обставин, висновок районного суду про відмову у відкритті провадження за заявою про встановлення факту у зв`язку з наявністю спору про право, є передчасним.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржувану ухвалу скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2019 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18.03.2020 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

О.В. Князюк