РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/322/20

16 березня 2020 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

з участю секретаря Забейди А.В.

представника позивача - ОСОБА_1 , відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 2000 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 17.07.2009 року. На даний час звернулася до Костопільського районного суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Від подружнього життя мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, чоловік фактично не бере участі у фізичному та духовному вихованні дитини та ухиляється від обов`язку утримувати дитину. Добровільно дійти згоди про утримання дитини з відповідачем не можливо, в зв`язку з цим вона змушена звернутись до суду.

Представник позивача - ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, в частині стягнення аліментів у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У поданому до суду відзиві на позовну заяву просить позовні вимоги щодо стягнення аліментів задоволити. У задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовити. Зазначив, що умовою стягнення додаткових витрат на дитину є наявність особливих обставин, які б спричинили такі витрати. Такі обставини відсутні і позивачка не надала жодних доказів їх наявності. Також вказав, що в тексті позовної заяви міститься посилання на нібито необхідність додаткових витрат на лікування, реабілітацію дитини, придбання дороговартісних ліків. Однак, із матеріалів, доданих до позовної заяви, зокрема виписок із медичної карти хворого ОСОБА_4 та епікризів КЗ «РОДЛ», вбачається, що дані про наявність зазначених позивачкою хвороб у дитини є застарілими, що унеможливлює визначення розміру таких витрат та їх періодичності.

Окрім того вказує, що зазначені позивачем твердження про те, що відповідач не бере участі у вихованні дитини та ухиляється від її утримання не відповідають дійсності, на підтвердження чого долучає до відзиву на позовну заяву копії фотографій, на яких зафіксовані моменти спільного проведення дозвілля батька з сином, скріншоти фрагментів смс-спілкування з позивачкою, де вбачається, що він бере участь у виконанні домашніх завдань з дитиною та копії квитанцій про переказ коштів на картковий рахунок ОСОБА_3 .

Суд, заслухавши пояснення сторін, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення частково, з таких підстав.

Встановлено, що сторони з 17.07.2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 17.07.2009 року виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції в Рівненської області, актовий запис № 123 (а.с.8).

Встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 28.10.2010 року (а.с.7).

Неповнолітній ОСОБА_4 проживає разом з його матір`ю ОСОБА_3 .

Згідно ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно приписів Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня по 30 червня становить 2218 гривень, з 1 липня по 30 листопада - 2318 гривень, з 01 грудня - 2395 гривень.

Враховуючи викладене, та те, що відповідач частково визнав позовні вимоги, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний і зможе забезпечити виплату аліментів на утримання своєї неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) батька, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Цей розмір аліментів, на думку суду, не поставить платника аліментів у скрутне матеріальне становище і відповідатиме загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 2000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, суд дійшов висновку, що вказана вимога не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що неповнолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 5107/18 від 30.07.2018 року офтальмологічної клініки "Новий зір", встановлено діагноз: міопія слабого ступеню обох очей, міопічний астегматизм правого ока, з якої вбачається, що огляд хворого було проведено у липні 2018 року, одними із рекомендацій є динамічне спостереження 1 раз на 6 місяців, що не може свідчити про потребу саме щомісячних додаткових витрат на лікування дитини.

Крім того, відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №10/10/21 КЗ "РОДЛ" Рівненської обласної ради від 26.06.2015 року у дитини сколіотична постава, при цьому медичні чи інші документи, які вказують на призначене лікування, необхідність придбання ліків чи реабілітацію у зв`язку з вказаним діагнозом - відсутні.

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №10/10/21 КЗ "РОДЛ" Рівненської обласної ради від 10.06.2016 року, епікризів із КЗ "РОДЛ" Рівненської обласної ради від 18.04.2014 та 14.11.2014 патологій у дитини не виявлено, будь-якого дороговартісного чи тривалого лікування не призначено.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні дані щодо динаміки захворюваностей дитини, про призначене лікування, необхідність реабілітації та необхідність придбання дорогих ліків, тобто позивачем ОСОБА_3 не доведено наявність особливих обставин, які б спричинили такі витрати та не надано суду доказів їх наявності.

Пунктом п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що у випадках розгляду вимог щодо передбаченої ст. 185 СК України участі батьків в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, та їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Позивач повинен зазначити, які фактичні витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами вона здійснила, або, які витрати у майбутньому необхідно їй буде понести. Таких доказів позивач не надала і не обґрунтувала розмір таких витрат, а тому суд приходить до висновку про відмову позивачеві у задоволенні позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 2000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору, таким чином ОСОБА_3 звільнена від сплати судового збору.

Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню у дохід держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст.ст. 81, 141, 247, 258, 264-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) батька, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 11.02.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 20 березня 2020 року

СуддяО. С. Цвіркун