Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Номер провадження 2/229/376/2020

Справа № 229/7196/19

24 лютого 2020 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Лебеженка В.О.,

за участю секретаря

судового засідання Слободкіної Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Дружківка цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Красногорівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

До Дружківського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Красногорівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . Перед цим, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько (її дідусь) ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_3 його мати (її бабуся) ОСОБА_4 .

Після смерті останніх залишилося спадкове майно, що складається із земельної ділянки площею 7,6000 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території Красногорівської сільської ради Ясинуватського району, Донецької області, та перебувала у колективній власності КСП ім.Калініна.

При цьому, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 березня 2002 року №845 право на земельну частку (пай) у розмірі 3,74 га. було передано її бабусі ОСОБА_4 , а право на іншу земельну частку (пай) у розмірі 3,74 га. її батькові ОСОБА_2 . Батькові було видано окремий сертифікат серія НОМЕР_1 .

Після смерті бабусі батько не переоформив на себе спадщину бо мешкав разом з бабусею за однією адресою.

Про наявність права власності на земельну частку (пай), вона дізналася коли в жовтні-листопаді 2017 року Красногорівська сільська рада Ясинуватського району Донецької області проводила інвентаризацію не витребуваних земельних ділянок та їй було запропоновано як спадкоємцю звернутися до нотаріуса.

Вона звернулася до приватного нотаріуса, який їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею не було надано повний пакет документів.

Просить суд: визнати за нею право власності на земельну ділянку (сертифікат на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_2 №0085176): загальною площею 3,74 га., яка розташована на території Красногорівської сільської ради Ясинуватського району, Донецької області, яка перебувала у колективній власності КСП ім.Калініна, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та право власності на земельну ділянку (сертифікат на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1 ): загальною площею 3,74 га., яка розташована на території Красногорівської сільської ради Ясинуватського району, Донецької області, яка перебувала у колективній власності КСП ім.Калініна, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 26 листопада 2019 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 24 січня 2020 року підготовче провадження у цивільній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач та її представник не з`явилися про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяву про можливий розгляд справи без їх участі, на задоволенні позову наполягають.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про можливий розгляд справи, проти задоволення позову не заперечує.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши усі докази зібрані у справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, керуючись принципом верховенства права дійшов до наступних висновків.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ДН №0085176, ОСОБА_3 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім..Калініна розміром 7,60 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована: Донецька область, Ясинуватський район, с.Красногорівка.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер.

Таким чином, після смерті ОСОБА_3 , залишилась спадщина у вигляді земельної частки (пай) розміром 7,60 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована: Донецька область, Ясинуватський район, с.Красногорівка.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 у вигляді вказаної земельної частки (пай), прийняли дружина померлого ОСОБА_4 та син померлого ОСОБА_2 , кожний по 3,76 га., що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 14 березня 2002 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Тобто після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки розміром 3,76 га, яка розташована за адресою: Донецька область, Ясинуватський район, с.Красногорівка.

Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини) передбачено, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно дост. 549 ЦК УРСР (1963 року, який діяв на час відкриття спадщини) встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Судом встановлено, що син померлої ОСОБА_4 ОСОБА_2 , як спадкоємець першої черги за законом, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті матері, оскільки був зареєстрований та проживав разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Красногорівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області, однак свідоцтво про прийняття спадщини за життя не отримав.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 , ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст. 548 ЦК УРСР(1963 року, який діяв на час відкриття спадщини) та ст. 1268 ЦК України, не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням, а тому зі змісту цих норм вбачається, що спадкоємець приймає (або не приймає) спадщину в повному обсязі.

З огляду на викладене, ОСОБА_5 прийняв спадщину після своєї померлої матері в повному обсязі шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном.

Відповідно до свідоцтво про народження серія НОМЕР_4 та свідоцтво про одруження серія НОМЕР_5 , встановлено, що позивач ОСОБА_1 є рідною донькою померлого ОСОБА_2 .

Отже, має права на спадкування після смерті ОСОБА_2 , як спадкоємець першої черги.

У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України, передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст. 1225 ЦК України, передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст.81 ч.1 п. г ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно частини першої статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Позивач, будучи донькою померлого ОСОБА_2 , відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, є його спадкоємцем.

У судовому засіданні встановлено, позивач ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_2 , проте нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

В свою чергу, позивач виконав усі умови, передбачені законом, для прийняття спадщини і отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Але вона позбавлена права отримати свідоцтво про право на спадщину у встановленому законом порядку через причини, які від неї не залежать.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (ст. ст. 13, 14, 41).

Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, в разі відсутності документів на право власності власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку.

Якщо спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів або у зв`язку із наявністю в них неточностей, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Так, згідно із ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним».

За встановлених обставин, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання за позивачем права власності на спадкове майно, а позовна заява підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 76-81, 89, 206, 247, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Красногорівської сільської ради Ясинуватського району Донецької області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на земельну ділянку (сертифікат на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_2 0085176): загальною площею 3,74 га., яка розташована на території Красногорівської сільської ради Ясинуватського району, Донецької області, яка перебувала у колективній власності КСП ім.Калініна, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на земельну ділянку (сертифікат на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1 ): загальною площею 3,74 га., яка розташована на території Красногорівської сільської ради Ясинуватського району, Донецької області, яка перебувала у колективній власності КСП ім.Калініна, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Вступну та резолютивну частини рішення складено в нарадчій кімнаті 24 лютого 2020 року.

Повний текст рішення суду складено 05 березня 2020 року.

Суддя: В.О.Лебеженко