Справа № 570/305/19
Номер провадження 2/570/112/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судового засідання Іллюк С.Р.

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Виноградової-Мацнєвої Є.В.

відповідачки ОСОБА_2 ,

представника відповідачки ОСОБА_2 - адвоката Савонік Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Рівненський районний суд Рівненськї області із позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів.

До суду 11.03.2020 р. та 17.03.2020 р. від позивача ОСОБА_1 надійшли заяви вх. 4220, вх. 4552, у яких він вказує, що відповідачка добровільно задовольнила його вимоги, забравши виконавчий лист. У зв`язку з цим відмовляється від позову та просить провадження у справі закрити з цієї підстави. У заяві від 17.03.2020 р. просить стягнути з відповідачки понесені судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Виноградова-Мацнєва Є.В. підтримала заяви свого довірителя, та пояснила, що наслідки закриття провадження у справі йому роз`яснені та зрозумілі. При цьому вказує, що фактично позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачкою після пред`явлення позову, тому просить суд за заявою позивача присудити стягнення понесених ним у справі витрат з відповідачки.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Савонік Н.І. в судовому засіданні не заперечували проти закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову та поклалися про розподіл судових витрат на розсуд суду у відповідності до вимог ЦПК України.

Вислухавши представника позивача, відповідачку, її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Нормою ст.206 ч.1 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

На думку суду, заява позивача від 17.03.2020 р. підлягає до задоволення, оскільки відмова від позову не суперечить законові та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів будь-яких осіб. Представник позивача у заяві зазначає про обізнаність позивача з наслідками відмови від позову, передбаченими ст.256 ЦПК України і такі наслідки судом були роз`яснені у судовому засіданні.

Згідно з ст.255 ч.1 п.4 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Відповідно до ст.206 ч.3 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Отже, є підстави для прийняття відмови від позову та закриття провадження у справі.

Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що провадження у справі необхідно закрити у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Квитанцією №118 від 18.01.2019 р. підтверджується, що позивачем у цій справі сплачено судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Згідно із ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічне регулювання містить і норма ст.7 ч.3 Закону України «Про судовий збір».

Позивач відмовився від позову, то на виконання вимог норми ст.142 ч.1 ЦПК України, ст.7 ч.3 Закону України «Про судовий збір» слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить суму 384 грн. 20 коп.

Згідно із ч.3 ст.142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Отже, вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат у виді 50 відсотків судового збору (за винятком суми, повернутої з державного бюджету), суд встановив, що позивач не підтримує позовних вимог за цим позовом, оскільки відповідачка фактично задовольнила його вимоги, забравши виконавчий лист про стягнення аліментів. Цю обставину слід тлумачити як таку, що свідчить про задоволення по суті вимог позивача відповідачкою, хоча і у дещо трансформованому вигляді. У протилежному пипадку позивач не заявив би про свою відмову від позову на цій підставі і судовий розгляд був би продовжений.

З наведених обгрунтувань і мотивів суд встановив підстави, згідно з нормою ч. 3 ст.142 ЦПК України, для стягнення з відповідачки документально підтверджених судових витрат позивача на сплату судового збору в частині, за винятком повернутої із державного бюджету суми судового збору, - в розмірі 384 грн. 20 коп.

Керуючись ст.142 ч.1, 3, ст.206 ч.3, ст.255 ч.1 п.4, ст.ст.258-260 ЦПК України, ст.7 ч.3 Закону України «Про судовий збір», суд, -

у х в а л и в :

Прийняти відмову від позову позивача у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Повернути з державного бюджету ОСОБА_1 384 грн. 20 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 384 грн. 20 коп. судових витрат - судового збору.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 15 днів з дня проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення - ухвали суду складено 17.03.2020 р.

Суддя Гнатущенко Ю.В.