РІШЕННЯ

Іменем України

10.03.2020 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої-судді Марків Ю.С.

при секретарі Цунівській А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

В С ТА Н О В И В:

На розгляд Франківського районного суду м. Львова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позову позивачка покликається на те, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.03.2017 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідачем аліменти сплачуються нерегулярно. На даний час сума аліментів є незначною, оскільки від моменту прийняття рішення Стрийським міськрайонним судом Львівської області відбувся ріст інфляції, зросла вартість продуктів харчування, ліків, одягу, які необхідні дитині, а також син до 30.08.2019 року відвідував ДНЗ №44, почав відвідувати гімназію «Тривіту», займатися в спортивному басейні та академії футболу. Відповідач жодної матеріальної допомоги окрім нерегулярних виплатів аліментів не надає та ніякої участі у вихованні сина не приймає. Розмір аліментів, які сплачуються, недостатньо для задоволення потреб сина. Просить суд стягнути щомісячно з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 у розмірі 1800 грн., але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позивач в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задоволити.

Відповідач в судові засідання не з`являвся, належним чином повідомлявся про час та місце останніх, причини неявки суду не повідомив.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд приходить до переконання про відмову у задоволенні позовних вимог.

У зв`язку з неявкою позивачки та відповідача в судове засідання суд вирішує справу за наявними в ній доказами.

Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком записаний ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_1 .

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 02.12.2015 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

07.03.2016 року Стрийським міськрайонним судом Львівської областівидано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30.10.2018 року ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 .

Довідкою № К-48 від 15.09.2019 року засвідчено, що ОСОБА_5 займається в Академії футболу для дошкільнят «Клуб Лева». Вартість абонемента на 9 місяців становить 8865 грн.

Довідкою від 17.09.2019 року встановлено, що ОСОБА_5 протягом 2019 року отримував послуги з плавання у групі «Аквадіти» на загальну суму 1240 грн.

Позивачем також додано до позовної заяви копії квитанцій, товарних чеків про купівлю товарів і послуг для сина ОСОБА_5 .

Відповідно до чч.1, 2, ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27.02.91 та набула чинності для України 27.09.91, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст.180 СК, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 3 ст.181 СК визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями ст.183 СК, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У ч.1 ст.192 СК встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК). Стаття 192 СК тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК, а й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові ВСУ від 5.02.2014 №6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №037-VIII ч.2 ст.182 СК викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у ст.182 СК, яким визначався розмір - 30%).

Таким чином, зміна закону, яким установлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до ст.192 СК.

Суд не визначає мінімального розміру аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів суд ураховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема ч.2 ст.182 СК.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 за №3 зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом з тим збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.

Таким чином, позовна вимога про збільшення розміру аліментів на утримання дитини стягнутих за рішенням суду, посилаючись на зміну матеріального стану у зв`язку із зростанням вартості товарів та послуг, збільшенням потреби дитини не ґрунтуються на зазначених вимогах закону та не узгоджується з визначеними законом способами виконання батьками обов`язку утримувати дитину.

Окрім того, заняття в Академії футболу для дошкільнят «Клуб Лева», вартістю 8865грн., плавання у групі «Аквадіти» вартістю 1240 грн. та ін. згідно ст. 185 СК відносяться до додаткових витрат на дитину, а з такою вимогою позивачка до суду не зверталась.

Враховуючи вказане, оскільки, позивачем не доведено підстав, які передбачені ч.1 ст. 192 СК України, як підстави для зміни розміру аліментів, в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 263-265, 352 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п. п. 15.5) п.15 ч 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20.03.2020 року.

Суддя Марків Ю.С.