ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/1101/19Головуючий у 1-й інстанції Яковець Н.В.
Провадження № 22-ц/817/252/20 Доповідач - Сташків Б.І.
Категорія - 310020000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Сташків Б.І.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

за участю секретаря - Сович Н.А.

та сторін - представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 - адвоката Каліннікова М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу № 608/1101/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Калінніков Максим Олександрович на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 29 листопада 2019 року, ухваленого суддею Яковець Н.В., повний текст рішення складено 08 грудня 2019 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення аліментів та утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач вказувала, що їхня дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на сьогоднішній час дочка досягла повноліття та навчається в університеті Грінвіч в місті Лондон, програма навчання Бізнес та Маркетинг з відвідуванням повного навчального дня з 24 вересня 2018 року до 30 червня 2021 року. Позивач вказувала, що навчання дочки є платним, а тому вона потребує матеріальної підтримки зі сторони відповідача на час навчання дитини. У зв`язку із наведеним позивач просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 3000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10 червня 2019 року до закінчення навчання, але не більше як до досягнення дитиною двадцяти трьох років.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 29 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задоволено.

Вирішено: стягувати з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліменти на повнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 10 червня 2019 року до за закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років.

Стягнуто з ОСОБА_3 на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України - 768 гривень 40 копійок судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням від ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Калінніков М.О. поступила апеляційна скарга в якій сторона відповідача просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за недоведеністю.

У доводах апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не врахування усіх обставин справи.

Зокрема вказує, що судом першої інстанції не враховано, що відповідач немає матеріальної можливості сплачувати аліменти, оскільки ніде не працює, у нього на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей. Заробляє на прожиття за рахунок періодичних підробітків, яких не вистачає на утримання сім`ї. Таким чином вважає, що матеріальний стан відповідача не дозволяє утримувати свою повнолітню дочку. Окрім того вказує, що позивачем не доведено, що повнолітня дочка потребує матеріальної допомоги, оскільки як вбачається з листа Компанії Студентського Кредитування кошти на оплату навчання надаються вказаною компанією, яка повністю матеріально забезпечує студента. Сторона відповідача вказує, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання є безпідставним, оскільки право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дитина, а також самі діти, які продовжують навчання. Також зазначає, що у відповідності до вимог закону обидва батьки повинні приймати участь у вихованні та утриманні дитини, оскільки обов`язок з утримання дітей покладається законом рівною мірою на обох батьків.

Від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 поступив відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін. Вказує, що у зв`язку із навчанням дочки у вищому навчальному закладі, їй необхідна матеріальна допомога, зокрема: на житло, харчування, одяг, канцелярські товари, засоби гігієни. Зазначає, що оскільки відповідач жодним чином не допомагає, матеріальної допомоги дочці не на надає, суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення.

В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Калінніков М.О. підтримав доводи апеляційної скарги зіславшись на мотиви, викладені в ній та просив її задовольнити.

Представник позивача - ОСОБА_2 у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечила з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін

Заслухавши суддю-доповідача,пояснення учасників судового процесу, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України , судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення суду першої інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 12 серпня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано шлюб, що підтверджується рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області у справі №2-718/2009р(а.с.5) та свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 від 04 вересня 2009 року(а.с.6).

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого 12 квітня 2000 року повторно відділом РАГС Заставнівського районного управління юстиції Чернівецької області, у сторін народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Відповідно до рішення Чортківського районного суду від 07 вересня 2009 року по справі № 2-765/09 відповідач сплачував аліменти в користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи з 28 липня 2009 року до досягнення дитиною повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 досягнула повноліття та на даний час навчається в університеті Грінвіч в місті Лондон, програма навчання Бізнес та Маркетинг з відвідуванням повного навчального дня з 24 вересня 2018 року до 30 червня 2021 року, що підтверджується довідкою від 01 жовтня 2018 року(а.с.11,12).

Відповідно до Листа Компанії Студентського Кредитування вбачається, що ОСОБА_4 надаються кошти для оплати навчання за 1 рік надається кредит в сумі 9250 фунтів, що станом на червень 2019 року згідно курсу НБУ становить більше 313 тис.грн.(а.с.13-14,15).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та стягуючи на її користь з ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітньої дочки у розмірі 3000 грн. до досягнення дочкою 23 років, суд першої інстанції виходив з того, що повнолітня дочка сторін навчається закордоном, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, проживає з матір`ю, знаходиться лише на її утриманні, натомість відповідач в добровільному порядку не приймає участі в утриманні дочки, а тому виходячи з того, що відповідач є фізично здоровою людиною, проживає та працює за кордоном, суд вважав відповідача спроможним сплачувати аліменти на повнолітню дочку, яка продовжує навчання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Правовідносини батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199,200,201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Встановивши, що дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжує навчатися у в університеті Грінвіч в місті Лондон, програма навчання Бізнес та Маркетинг з відвідуванням повного навчального дня з 24 вересня 2018 року до 30 червня 2021 року та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач ОСОБА_3 , який працездатний, періодично перебуває на заробітках закордоном, має можливість надавати дочці таку допомогу, суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази на предмет їх належності, допустимості та достатності для правильного вирішення справи, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову .

Доводи апелянта про те, що судом першої інстанцій при визначенні розміру аліментів не взяв до уваги того, що у нього на утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, висновків судів не спростовують, оскільки суд першої інстанції визначив розмір аліментів з урахуванням наявності у відповідача усіх обставин, зокрема врахував перебування на його утриманні неповнолітніх дітей.

При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги той факт, що дочка сторін потребує матеріальної допомоги, оскільки матеріалами справи підтверджується її статус студента та зазначено вартість навчання за навчання у навчальному закладі.

Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що оплату за навчання ОСОБА_4 бере на себе компанія студентського кредитування, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача аліментів на навчання,колегія суддів вважає не обґрунтованими, оскільки вказаний кредит надається з обов`язковим поверненням ОСОБА_4 в подальшому. Згідно правил фінансування студента Компанії Студенського Кредитування, стягнення за вказаною позикою розпочнеться відразу після того, як студент заробить певну суму грошей(а.с.48,49).

Більше того, стаття 199 СК України визначає, що аліменти можуть надаватися повнолітнім дочці,сину, які продовження навчання або у зв`язку із потребою у матеріальній допомозі пов`язаних з навчанням. Як встановлено судом, дочка ОСОБА_7 разом з матір`ю проживає в м. Лондон Великобританія, в орендованому будинку, що підтверджується договором оренди від 28 березня 2019 року та сплачують за орендоване житло 1425 фунтів стерлінгів на місяць(а.с.56-57,58).

У постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року справа № 644/3610/16-ц касаційний суд зазначає, що при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У своїх поясненнях дочка сторін ОСОБА_4 зазначає, що їй необхідна матеріальна допомога батька у зв`язку із навчанням, вказує, що лише мати ОСОБА_1 на даний час забезпечує всім необхідним для проживання, натомість батько не надає матеріальної допомоги(а.с.43-44).

Доводи апеляційної скарги про те, що у відповідача відсутній офіційний дохід, що позбавляє його можливості сплачувати аліменти на повнолітню дочку у зв`язку із її навчанням, суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки стороною відповідача не надано належних та допустимих доказів того, що він у зв`язку із станом здоров`я чи інших вагомих обставин, будучи працездатною особою позбавлений можливості сплачувати аліменти пов`язаних із навчанням своєї повнолітньої дочки ОСОБА_4 .

При цьому суд першої інстанції взяв до уваги, цю обставину, що відповідач тільки за період з березня 2017 року по серпень 2019 року перетинав державний кордон України 14 разів, більшість часу перебуває за кордоном і працює у м. Лондоні. В письмовій заяві дочка ОСОБА_4 пояснила, що батько -відповідач по справі не раз наголошував, що він весь час працює, а іноді і без вихідних, має постійний заробіток у Лондоні. Сам відповідач ОСОБА_3 не заперечує, що заробляє на прожиття за рахунок переодичної роботи.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 350/549/17-ц .

Висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18) щодо застосування статті 199 СК України, який полягає у тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду першої інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального та процесуального права і незгоді з розміром стягнених аліментів, зводяться до необхідності переоцінки судом доказів, що не входить до компетенції суду апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом встановлено, що районний суд розглянув справу з додержанням норм матеріального та процесуального права, рішення необхідно залишити без змін.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Калінніков Максим Олександрович - залишити без задоволення.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 29 листопада 2019 року - залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторін в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного тексту постанови - 17 березня 2020 року

Головуючий: Сташків Б.І.

Костів О.З.

Судді: Хома М.В.