Провадження №2з/201/56/2020
У Х В А Л А

19 березня 2020р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Ткаченко Н.В.

за участю секретаря Іващенко Ю.О.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину квартири в порядку поділу майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з 05.12.2019р. знаходиться позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину квартири в порядку поділу майна подружжя.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 24.01.2020р. було відкрито провадження по цивільній справі та призначений розгляд в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання.

19.03.2020р. до суду надійшла заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, в якій позивач просив накласти арешт на належне відповідачці майно квартиру АДРЕСА_1 . В обґрунтування, посилався на те, що в рамках даної цивільної справи заявлені вимоги про поділ спільного майна подружжя і позивач просить визнати за ним право власності на Ѕ частину квартири, оскільки квартира придбана під час шлюбу. Як зазначає позивач, відповідачка не визнає його права власності на Ѕ частину спірної квартири, стверджуючи, що квартира придбана донькою сторін за її особисті кошти. Крім того, в провадженні суду перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_3 про визнання права власності на спірне нерухоме майно, у зв`язку з чим, позивач має об`єктивні побоювання, що відповідачка може розпорядитися спірною квартирою, право власності на яку в цілому зареєстровано за нею, а тому невжиття заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконання рішення по справі у разі, якщо позовні вимоги позивача буть задоволені.

Представник позивача адвокат Скуратов Д.В. (діє на підставі ордеру серія ЗП № 111372 від 26.11.2019р.), в наданій суду 19.03.2020р. заяві свої клопотання підтримав (крім заяви про вжиття заходів забезпечення позову, до суду надійшло ще клопотання про витребування доказів), просив задовольнити та розглянути їх за його відсутності.

Представник відповідачки Борисенко Р ОСОБА_4 (діє на підставі довіреності від 10.02.2020р.) в підготовче засідання надав заяву про відмову в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову через те, що без згоди позивача відповідачка не зможе продати майно, яке є спільним майном подружжя. Це процесуальне питання та питання щодо витребування доказів просив розглянути за його відсутності.

За таких обставин, на підставі ст.ст. 153, 223, ч. 2 ст. 247ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути заяву про вжиття заходів забезпечення позову в підготовчому засіданні за відсутності сторін.

Суд, ознайомившись із заявою позивача про вжиття заходів забезпечення позову, вважає за необхідне задовольнити її частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а п. 4 вказаної Постанови, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту заявлених позовних вимог вбачається, що позивач просить визнати за ним та за відповідачкою право власності за кожним на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , обґрунтовуючи вимоги тим, що квартира була придбана під час шлюбу за спільні кошти, а отже є спільним майном подружжя.

Судом була отримана інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, згідно якої станом на 19.03.2020р. власницею квартири АДРЕСА_1 є відповідачка ОСОБА_2 .

Відповідачка позовні вимоги не визнає, що підтверджується наявним в матеріалах справи відзивом і запереченнями на відповідь на відзив, і свідчить про наявний спір між сторонами.

В своїй заяві про вжиття заходів забезпечення позову позивач просить накласти арешт на всю квартиру, оскільки відповідачка може розпорядитися майном, право власності на яке зареєстровано одноособово за нею. Проте, суд вважає, що ці вимоги заяви в повній мірі не є співмірними із з аявленими позовними вимогами через те, що накладення арешту на всю квартиру (Ѕ частина квартири не є предметом спору і належить на праві власності відповідачці), позбавить ОСОБА_2 права не тільки володіти та розпоряджатися своєю часткою, а й користуватися нею, з огляду на те, що арешт майна направлений на суттєве обмеження права власності.

Таким чином, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги заяви про вжиття заходів забезпечення позову та накласти арешт на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , щодо якої виник спір, а в іншій частині заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

При прийнятті такого рішення судом також враховано, що обраний позивачем вид забезпечення позову, передбачений ст. 150 ЦПК України, і невжиття заходів забезпечення позову щодо Ѕ частини квартири, яка є предметом спору, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист прав та інтересів заявника, за захистом яких позивач звернувся до суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.ст. 149, 150, 153, 260, 353 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину квартири в порядку поділу майна подружжя задовольнити частково.

Накласти арешт на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), право власності на яку в цілому зареєстровано за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

В задоволенні іншої частини вимог заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження, але може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

В залежності від результатів вирішення спору по суті, ухвала про вжиття заходів забезпечення позову діє у строки, встановлені ч.7-10 ст. 158 ЦПК України.

Копії ухвали надіслати сторонам для відома та для виконання відповідним органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовим чи службовим особам, в тому числі щодо внесення записів до відповідних реєстрів.

Строк пред`явлення ухвали до виконання, як виконавчого листа, три роки.

Адреси сторін:

Позивач:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідачка:

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 ).

Суддя: Ткаченко Н.В.