Справа № 1502/396/2012
Провадження № 4-с/492/3/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі головуючого судді Варгаракі С.М., при секретарі судових засідань Богдан А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Арциз Одеської області скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Глотова О.В. на дії державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Маснюк М.М., -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 - адвокат Глотов О.В. звернувся до суду із скаргою на державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Маснюк М.М., в якій просить суд визнати постанову державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 22 січня 2020 року незаконною, а також визнати рішення, пов`язанні з арештом майна ОСОБА_1 незаконними, посилаючись на те, що 12.02.2020 року на кордоні ПП «Бачівськ» відділу прикордонної служби «Глухів» Труш В.В. було вручено рішення про відмову у перетині державного кордону України, оскільки в нього є борг зі сплати аліментів та є постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 22.01.2020 року. 14.02.2020 року ОСОБА_1 передав державному виконавцю ухвалу Саратського районного суду Одеської області про затвердження мирової угоди, тому в нього відсутня заборгованість зі сплати аліментів, у зв`язку з чим він звернувся із заявою до державного скасування вищезазначеної постанови, однак йому було відмовлено.

В судове засідання представник скаржника не з`явився, але надіслав до суду клопотання про розгляд скарги за його відсутності. Також, надіслав до суду письмові пояснення, згідно яких просив визнати дії державного виконавця в частині винесення постанови про арешт майна боржника незаконними, посилаючись на те, що оскаржуваної постанова про накладення арешту до скаржника не надходила; на момент винесення постанови про арешт від 12.07.2017 року діяла інша постанова про арешт облігації внутрішньої державної позики від 27.04.2017 року; сума арешту на момент винесення оскаржуваної постанови була більша ніж сума стягнення за виконавчими документами приєднаними до зведеного виконавчого провадження; виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо того боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, розглянувши скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Глотова О.В. на постанову державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 22 січня 2020 року, дослідивши матеріали справи, додані до скарги докази, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України).

Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження» (зі змінами, внесеними згідно із Законами України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституції України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ст. 5 Закону)

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби визначений у ст. 74 Закону.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Положення ч. 4 ст. 74 Закону кореспондуються зі ст. 447 ЦПК України, відповідно до якої сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності до п. 1 ч. 9 ст. 71 Закону за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Згідно п. 5 розділу IV Наказу № 256/5/65 від 30.01.2018 року «Про затвердження Порядку взаємодії органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження» інформацію про особу, стосовно якої діє тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, уповноважений орган Держприкордонслужби вилучає (знімає з контролю) з бази даних у разі скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України за виконавчим документом про стягнення аліментів.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що в Другому Малиновському відділі державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 41110811 з виконання виконавчого листа № 1502/396/2012, виданого 01.02.2012 року Арцизьким районним судом Одеської області, про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 556,00 грн, щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, з дня подання позову до повноліття дитини (а. с. 42).

В рамках вказаного виконавчого провадження, державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Маснюк М.М., у зв`язку з виниклою заборгованістю по аліментам, сукупний розмір якої перевищував суму відповідних платежів за шість місяців, на підставі ст. 71 Закону України «про виконавче провадження» було винесено постанову від 22.01.2020 року про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України (а. с. 35).

На підставі встановленого вказаною постановою обмеження ОСОБА_1 було відмовлено в перетині державного кордону України 12.02.2020 року, що підтверджується рішенням про відмову в перетині державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку від 12.02.2020 року (а. с. 36).

При цьому, постановою державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Маснюк М.М. від 14.02.2020 року в зв`язку із погашенням заборгованості про аліментам в повному розмірі було скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відносно боржника ОСОБА_1 , встановлене постановою від 22.01.2020 року (а. с. 37).

Згідно п. 5 розділу IV Наказу № 256/5/65 від 30.01.2018 року «Про затвердження Порядку взаємодії органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження» інформацію про особу, стосовно якої діє тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, уповноважений орган Держприкордонслужби вилучає (знімає з контролю) з бази даних у разі скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України за виконавчим документом про стягнення аліментів.

Пунктом 4 розділу XIII Інструкції з організації примусового виконання рішення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, встановлено, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів у повному обсязі.

Аналізуючи вищенаведені положення закону можна дійти висновку, що зняття відповідного обмеження в межах виконавчого провадження здійснюється шляхом винесення виконавцем відповідної постанови про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України.

Будь-яких інших підстав скасування обмеження боржника у праві виїзду боржника за кордон виконавцем законом не встановлено.

Таким чином, із наведеного вище вбачається, що приймаючи оскаржувану постанову державний виконавець не порушував чинного законодавства та/або права чи свободи ОСОБА_1 , тому у задоволенні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Глотова О.В. на постанову державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 22 січня 2020 року про визнання її незаконною слід відмовити за необґрунтованістю, оскільки заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 погашена, тимчасові обмеження у праві виїзду за межі України скасовані постановою від 14.02.2020 року.

Щодо вимоги скарги про визнання рішення, пов`язаного з арештом майна ОСОБА_1 незаконними суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 56 Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно ч. 1 ст. 40 Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

В судовому засіданні встановлено, що виконавче провадження № 41110811 щодо боржника ОСОБА_1 , в якому був накладений арешт на майно боржника, не закінчено, заборгованість зі сплати аліментів погашена боржником в повному обсязі лише 14.02.2020 року.

Тобто, на переконання суду, подана скарга щодо визнання незаконною постанови державного виконавця про арешт майна боржника є передчасною, оскільки нормами чинного законодавства врегульовано питання скасування накладеного арешту на майно у випадку закінчення виконавчого провадження, а тому враховуючи, що на момент розгляду скарги вказане виконавче провадження не закінчено та у суду відсутні відомості про закінчення виконавчого провадження, а, відтак, не наступили і відповідні наслідки закінчення виконавчого провадження, суд вважає, що скарга в цій частині не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1, 3, 5, 40, 56, 71, 74 Закону України «Про виконавче провадження», 4, 5, 13, 76-81, 211, 247, 258-261, 447 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Глотова О.В. дії державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Маснюк М.М. відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 19 березня 2020 року.

Суддя

Арцизького районного суду С.М. Варгаракі