Номер провадження: 22-ц/813/4703/20
Номер справи місцевого суду: 509/4435/19
Головуючий у першій інстанції Кириченко П. Л.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 29 жовтня 2019 року за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа Авангардівска селищна рада Овідіопольського району Одеської області про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

В серпня 2019 року заявниця звернулась з вищевказаною заявою, в якій зазначила, що 28 липня 1998 року вона отримала правоустановчий документ Державний акт на право приватної власності на землю серія 1У НОМЕР_1 на земельну ділянку площею 0.060 га., цільове призначення для ведення садівництва, розташована за адресою Одеська область, Овідіопольський район, Прилиманська сільська рада, СК «Джерело», при складанні державного акту посадовими особами компетентних установ була допущена помилка, а тому заявниця просить встановити факт належності правоустановчного документа заявниці.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 29 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа Авангардівска селищна рада Овідіопольського району Одеської області про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення - залишено без розгляду.

Вважаючи ухвалу суду незаконною ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. В скарзі ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права при постановлені ухвали, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа Авангардівска селищна рада Овідіопольського району Одеської області про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення суд першої інстанції передчасно дійшов зазначеного висновку виходячи з того, що між заявницею та іншими особами виник спір про право, який необхідно вирішувати в порядку позовного провадження.

Проте колегія судів не погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Так, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів 2. 4. 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, гарантує право кожному на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, а саме у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21.01.1999 у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії), від 22.02.2007 у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

При цьому розуміння змісту норм Конвенції, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) Європейського суду з прав людини, яка згідно зі статтею 17 Закону України від 23.02.2006р. № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується українськими судами як джерело права.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.4 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Заявник - це особа, в інтересах якої в суді порушується справа про встановлення певних обставин або правового статусу громадянина, необхідних для реалізації нею особистих і майнових прав, без судового підтвердження яких вона позбавлена можливості здійснити ці права. Заявник стає на захист своїх охоронюваних законом інтересів.

До заінтересованих осіб ст. ст.4, 5 ЦПК України віднесені ті особи, які беруть участь у справі і мають у ній матеріально-правову або державну чи громадську заінтересованість, заінтересованими є ті особи, взаємовідносини яких із заявником залежать від обставин, що злягають встановленню і можуть вплинути на їх права та обов`язки.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення через те, що в Державному акті на право приватної власності на землю серії IV - ОД № 024619 від 28.07.1998 року, що був видан їй Прилиманською сільською радою народних депутатів Овідіопольського району Одеської області виявлена помилка, а саме в стрічці, де зазначено її прізвище, ім`я та по батькові, як власника земельної ділянки, зазначено «Державний акт про право приватної власності на землю видано громадянину України ОСОБА_2 » замість правильного прізвища « ОСОБА_1 », як зазначено в документі, що посвідчує її особу, а саме в її паспорті громадянки України серії НОМЕР_2 , що виданий Овідіопольським РВ УМВС України в Одеській області 04 березня 1995 року.

Матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу існування між заявницею та зацікавленою собою спору про право, яке суд першої інстанції необґрунтовано вважав встановленими.

Викладені обставини судом з`ясовано неповно, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 3 ст. 379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, у випадку постановлення ухвали при невідповідності висновків суду обставинам справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 379, 381-384 ЦПК України апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 29 жовтня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлено 19.03.2020 року.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький