Ухвала

18 березня 2020 року

м. Київ

справа № 372/3936/18

провадження № 61-3701ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою дочірнього підприємства «Радпол» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 січня 2020 року у справі за позовом дочірнього підприємства «Радпол» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Обухівська міська рада, про заборону здійснювати самовільну забудову та зобов`язання відновити стан земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

25 лютого 2020 року засобами поштового зв`язку представник дочірнього підприємства «Радпол» (далі - ДП «Радпол») - адвокат Михалюк К. О. подала до Верховного Суду касаційну скаргу в справі № 372/3936/18 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 січня 2020 року, повний текст якої складено 13 лютого 2020 року.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Так, згідно частини першої статті 411 ЦПК України передбачає, що судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо:

1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду;

2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою;

3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні;

4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу;

5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою;

6) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції;

8) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України, підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або

2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або

3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або

4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

В касаційній скарзі ДП «Радпол» посилається на те, що судами попередніх інстанцій порушено норми процесуального права щодо дослідження зібраних у справі доказів, що у свою чергу унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, посилаючись на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України, як на підставу для касаційного оскарження судових рішень, ДП «Радпол» в порушення пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України не зазначило та не обґрунтувало при цьому у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Крім того, заявником в порушення вимог пункту 3 частини четвертої

статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору в повному розмірі.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина перша

статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції на момент подання позову, за подання юридичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання юридичною особою до суду касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (частина третя статті 6 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду касаційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - ЄДРСР).

Аналіз ЄДРСР свідчить, що позивачем заявлено чотири самостійні вимоги немайнового характеру:

1) заборонити ОСОБА_1 здійснювати самочинне будівництво на земельній ділянці за кадастровим номером :01:018:0391, що розташована за адресою:

Київська область, Обухівський район, с. Таценки; 2 ) заборонити ОСОБА_1 здійснювати самочинне будівництво на земельній ділянці за кадастровим номером :01:018:0392, що розташована за адресою:

Київська область, Обухівський район, с. Таценки; 3 ) зобов`язати ОСОБА_1 за власний рахунок відновити попередній стан земельної ділянки за кадастровим номером :01:018:0391 що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Таценки, шляхом знесення незаконних будівель;

4) зобов`язати ОСОБА_1 за власний рахунок відновити попередній стан земельної ділянки за кадастровим номером :01:018:0392, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Таценки, шляхом знесення незаконних будівель.

Позов було пред`явлено до суду в 2018 році.

За таких обставин з урахуванням статті 4 Закону України «Про судовий збір» та положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір судового збору за подану ДП «Радпол» касаційну скаргу має становити 14 096 грн (із розрахунку (1 762 грн х 4) х 200%), де 1 762 грн дорівнює 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року.

Натомість до касаційної скарги ДП «Радпол» додане платіжне доручення від 20 лютого 2020 року № про сплату судового збору в розмірі 7 068 грн.

Таким чином розмір недоплаченого судового збору становить 7 028 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано до УК у Печерському районі/ Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом:

- зазначення в касаційній скарзі підстав (и) касаційного оскарження судових рішень передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України з урахуванням пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України;

- надання суду оригіналу документу, що підтверджує доплату судового збору в розмірі 7 028 грн.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених

статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) буде вирішено після усунення недоліків касаційної скарги та її оформлення відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу дочірнього підприємства «Радпол» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 вересня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 січня 2020 року у цивільній справі № 372/3936/18 залишити без руху.

Встановити ДП «Радпол» для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович