Справа № 450/2659/19 Провадження № 2/450/439/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2020 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кукси Д. А.

при секретарі Оленич О. І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Солонківської сільської ради, ОСОБА_2 про предмет позову : визнання за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0.1000 га, призначену для будівництва та обслуговувння житлового будинку та господарських будівель, яка розтошована на території АДРЕСА_1 , кадастровй номер :02:001:1399, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача): позивачка є спадкоємцем першої черги після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 5 липня 2019 року приватним нотаріусом Леськів Галиною Михайлівною, ОСОБА_1 , є єдиною спадкоємицею згідно закону, оскільки їх син, ОСОБА_4 , від своєї частки відмовився. Згідно зазначеного свідоцтва про право на спадщину, спадщина складається з житлового будинку АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 . Проте в свідоцтві про право на спадщину до складу спадкового майна, що перейшло Позивачу в порядку спадкування, не було включено земельну ділянку, що належала померлому, оскільки останній не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку та виготовити на власне ім`я державний акт на право власності на земельну ділянку. Позивачка в судове засідання не з`явилась, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Позиція відповідачів: представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак від сільського голови Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області надійшла заява,про розгляд справи у їх відсутності та при прийнятті рішення покладається на розсуд суду.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, та в матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення про розгляд справи, оскільки на адресу суду повернувся конверт.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

22.08.2019 року запит щодо доступу до персональних даних; 18.09.2019 року відповідь на запит щодо доступу до персональних даних; 07.08.2019 року ухвала про залишення заяви без руху; 22.08.2019 року заява про усунення недоліків; 02.10.2019 року ухвала про відкриття провадження; 15.11.2019 року клопотання про розгляд справи за відсутності учасника справи; 03.12.2019 року ухвала про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду; 12.03.2020 року заява про розгляд справи у відсутності позивача.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

30 грудня 1994 року між чоловіком позивачки, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено та у відповідності із нормами закону нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу незакінченого житлового будинку, житловою площею 79,3 кв.м., загальною площею 163,6 кв.м., який розташований в АДРЕСА_1 та розміщений на земельній ділянці площею 0,1000 га.

На момент купівлі даного об`єкту, процент його готовності становив 12%, проте протягом 1994-2001 років вказаний будинок був повністю завершений ОСОБА_3 та зданий в експлуатацію, після чого останній набув права власності на вказаний об`єкт, що підтверджувалось свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 04.07.2001 року, виданого Виконкомом Солонківської сільської Ради на підставі рішення виконкому р.№34 від 25.05.2001 року.

Відповідно до ст.331 ЦК України встановлено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, спору тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Ст.376 ЦК України визначає, що будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, дана ділянка за своїм цільовим призначенням виділена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки). У даному випадку цільове призначення саме таке, як вказано у витязі і жодних порушень немає, відтак даний об`єкт не є самочинним будівництвом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ОСОБА_3 , даний факт підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_1 , виданого 19 листопада 2018 року. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 5 липня 2019 року приватним нотаріусом Леськів Галиною Михайлівною, позивачка, ОСОБА_1 , є єдиною спадкоємицею згідно закону, оскільки їх син, ОСОБА_4 , від своєї частки відмовився.

Згідно зазначеного свідоцтва про право на спадщину, спадщина складається з житлового будинку АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 та належав спадодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 04.07.2001 року Солонківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області згідно з рішенням виконкому Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 25.05.2001 року за №34 за зареєстрованого 04.07.2001 року Львівський обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки та записаного в реєстрову книгу №2 за реєстровим №172.

Проте, в свідоцтві про право на спадщину до складу спадкового майна, що перейшло Позивачу в порядку спадкування, не було включено земельну ділянку, що належала померлому у зв`язку із наступним. Померлий отримав на підставі договору купівлі продажу, про який вище зазначалось, у приватну власність земельну ділянку, площею 0,1000 га із кадастровим номером :02:001:1399, на якій розташовується будинок, який був придбаний ним згідно договору. Однак, за свого життя померлий не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку та виготовити на власне ім`я державний акт на право власності на земельну ділянку, що у свою чергу унеможливлює мені, як спадкоємцю, отримати вказану земельну ділянку у спадок. На даний час, згідно державного акту на право власності на землю серії ЛВ 4064, де-юре власником земельної ділянки є ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.120 Земельного кодексу України до особи, яка набула прав власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Як зазначалось вище, власником земельної ділянки є ОСОБА_2 , проте у зв`язку із підписанням договору між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до останньго перейшло право на об`єкт нерухомості, що розташований на вказаній земельній ділянці, до нього також перейшло і право на земельну ділянку, на якій розташований такий об`єкт, а також право на частину земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Оскільки, у даному випадку цільове призначення земельної ділянки є будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, то до ОСОБА_3 перейшло і право на таку земельну ділянку в цілому.

Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У даному випадку це перехід прав та обов`язків від ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , так як у даному випадку це єдиний спадкоємець.

Норма ст.1233 Цивільного кодексу України зазначає про те, що заповітом є особисте розпоряджання фізичної особи на випадок своєї смерті. Проте, у даному випадку спадкодавець заповіту не залишив. У таких випадках цивільний кодекс згідно з нормами ч.2 ст.1223 передбачає спадкування за законом.

Як вбачається з матеріалів справи право на спадкування мають жінка померлого - ОСОБА_1 та син померлого - ОСОБА_4 . Згідно з приписами ч.1 ст.1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Ст. 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, навіть якщо такі перешкоди не пов`язані з позбавленням володіння.

Ст. 392 ЦК України встановлює, що власник майна має може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи те, що спадкоємець належить до першої черги спадкоємців за законом, а інші спадкоємці першої черги на спадкове майно не претендують та зважаючи на те що здійснення спадкування у позасудовому порядку неможливе, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, а ухвалення рішення в користь позивачки не порушує прав третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачкою підставні та підлягають задоволенню.

На підставі вищенаведеного, керуючись ч. 2 ст. 247, ст.ст. 259, 263, 265 ЦПК України,ст. ст. 1223,1225,1261 ЦК України, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0.1000 га, призначену для будівництва та обслуговувння житлового будинку та господарських будівель, яка розташована на території АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:1399, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Солонківська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, , с. Солонка, вул. Центральна, 2, Пустомитівського району, Львівської області.

Відповідач: ОСОБА_2 , Львівська область, Пустомитівський район, с. Солонка.

СуддяД. А. Кукса