РІШЕННЯ

іменем України

23 березня 2020 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - Бібіка О.В.

за участю секретаря - Горобець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Зміїв справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

07.02.2020 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області з вимогами: встановити факт прийняття ними спадщини за законом, що відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 двоюрідної баби ОСОБА_4 ; визнати за кожним право власності в рівних частинах по 1/2 частині кожному на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , та в рівних частинах по 1/2 частині кожному на земельну ділянку площею 3,31 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області КСП "Лиман", після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 двоюрідної баби ОСОБА_4 .

В обґрунтування зазначили, що вони народилась в сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Їх батько ОСОБА_3 народився в сім`ї ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Їх дід ОСОБА_6 народився в сім`ї ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Прадід ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , прабаба ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дід ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Дід мав рідну сестру ОСОБА_4 , яка також народилась в сім`ї ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . ОСОБА_4 доводиться їм двоюрідною бабою. ОСОБА_4 ніколи не була заміжня та не мала дітей. Вона мала дуже близькі стосунки зі своїм рідним братом, їхнім дідом, практично мешкала в його сім`ї. Все дитинство вони фактично повели в її будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В юнацькому віці всі канікули та вихідні дні мешкали у баби ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. Останні три роки свого життя баба ОСОБА_4 стала потребувати сторонньої допомоги. Вони доглядали за нею, як за рідною бабою. В 2000 році в її будинок на постійній основі вселився ОСОБА_1 , пізніше у 2002 році в будинку оселився ОСОБА_2 . Позивачі мешкали в будинку, доглядали за старенькою, обробляли земельну ділянку та вели підсобне господарство, але залишилися зареєстровані в будинку своїх батьків, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Доводяться ОСОБА_4 двоюрідними онуками, тобто родичами четвертого ступеню споріднення. Вважають, що оскільки на момент смерті ОСОБА_4 мешкали разом з нею постійно, таким чином прийняли спадщину.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 18.02.2020 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні в підготовче судове засідання.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 11.03.2020 відмовлено у прийнятті визнання позову представником відповідача Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області та відповідачем ОСОБА_3 , закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачів, без фіксування судового процесу технічними засобами фіксування, на задоволенні позовної заяви наполягала.

Відповідач ОСОБА_3 , 05.03.2020 подав заяву, в якій просив провести судове засідання за його відсутності, позовні вимоги визнає.

Голова Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області в листі від 18.03.2020 позов визнав, просив розгляд справи проводити за відсутності представника.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 7)

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_1 , батьками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с. 8)

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_7 народився ОСОБА_2 , батьками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с. 9)

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лиман Зміївського району Харківської області (а.с. 10)

За життя ОСОБА_4 була власником житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого на підставі рішення виконкому Лиманської селищної ради народних депутатів № 13 від 13.07.1979 в обмін свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Лиманської селищної ради депутатів трудящихся 25.06.1958 (а.с. 12, 13, 16)

Крім того, за життя ОСОБА_4 була власником земельної ділянки площею 3,41 га в межах згідно з планом, розташованої на території Лиманської сільської ради, КСП "Лиман", переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акту про право приватної власності на землю (а.с. 13)

З копії будинкової книги по АДРЕСА_1 вбачається, що за вказаною адресою значилася зареєстрованою ОСОБА_4 (а.с. 14-15)

Даний факт підтверджується актом № 8, складеним 06.02.2020 депутатом Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області, з якого вбачається, що в житловому будинку АДРЕСА_1 була зареєстрована ОСОБА_4 з 1977 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 . ОСОБА_4 в останні роки свого життя потребувала сторонньої допомоги, догляд за нею здійснювала сім' я її племінника ОСОБА_3 . В серпні 2000 року у вказаний будинок вселився онук ОСОБА_1 , а у вересні 2002 року вселився ОСОБА_2 , які спільно вели господарство та здійснювали догляд за ОСОБА_11 . На день смерті ОСОБА_4 разом з нею постійно мешкали її онуки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З листа завідувача Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області від 18.03.2020 № 242/01-16 вбачається, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_4 з заявами про прийняття або відмову від спадщини у встановлений законом шестимісячний термін до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався.

Згідно з пунктами 4, 5, 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у редакції від 16 січня 2003 року, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Правовідносини, що є предметом розгляду у цій справі, виникли до набрання чинності ЦК України, отже для вирішення цієї справи підлягають застосуванню норми ЦК УРСР.

Відповідно до положень статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

У статті 527 ЦК УРСР зазначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Згідно зі статтею 529 ЦК УРСР діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого при спадкоємстві за законом є спадкоємцями першої черги в рівних частках.

Відповідно до статті 530 ЦК УРСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Згідно з положеннями статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України: від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат», від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом (постанова Верховного Суду від 06.06.2019 у справі №296/371/17 )

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Норми пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, за якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, необхідно розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

Такого права у позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на час відкриття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 не було.

У справі Руїс Торіха проти Іспанії, Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що спірні правовідносини регулюються положеннями ЦК УРСР, 1963 року, які діяли на момент відкриття спадщини, отже позивачі не відносяться до будь-якої із черг спадкоємців за законом, тому підстави для спадкування ними майна після померлої ОСОБА_4 відсутні. Встановлення факту проживання позивачів із спадкодавцем не породжує для них права на спадкування, отже не має юридичного значення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 279, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом пілся померлої ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_4 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23.03.2020.

Суддя: