Справа № 522/2579/20
Провадження № 2/522/3812/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання - Вадуцкої В.І.,

розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 , 14.02.2020 року звернулася до суду з позовом, відповідно якого просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно.

В обґрунтування позову зазначено, що з 06.06.2005 року позивачка є пенсіонером за віком та є інвалідом ІІ групи, діагноз астма середньої тяжкості. Єдиним доходом увесь цей час є пенсія за віком. Практично вся пенсія, витрачається на оплату комунальних послуг, постійно необхідно купувати ліки, щомісячно позивачки витрачає близько 800-1000 гривень на ліки. Відповідачка працює лікарем у ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П.Філатова НАМН України» За таких складних життєвих, знаходячись на межі бідності, позивачка не отримує від доньки жодної грошової підтримки.

Ухвалою суду від 21.02.2020 року прийнято до розгляду цивільну справу. Ухвалено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

11.03.2020 року до суду надійшла заява позивача про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

13.03.2020 року до суду надійшла заява відповідача про визнання позову.

В судове засідання 16.03.2020 року сторони по справі не з`явились, інших заяв чи клопотань до суду не надходило.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 20.03.2020 року.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є непрацездатною за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 від 06.06.2005 року. Згідно виписки по картковому рахунку, пенсія позивачки складає 3058,69 грн. щомісячно.

Відповідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 22.07.1972 року позивачка ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що пенсії не вистачає на її життєві потреби та вона потребує в матеріальній допомозі, у зв`язку з тим, що їй постійно необхідно приймати ліки, пов`язані з її захворюванням астма середньої тяжкості, та сплачувати комунальні послуги.

Також позивачка зазначає, що вона є пенсіонеркою, тому позбавлена можливості отримувати матеріальну допомогу від інших близьких їй людей, окрім своєї доньки. Її донька працює лікарем, має стабільний дохід.

Згідно довідки про доходи ОСОБА_2 , яка працює в «Інституті очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова НАМН України» на посаді лікар-офтальмолог та за період січень-грудень 2019 року отримала заробітну плату 88925,43 грн.

Відповідач надала заяву про визнання позову.

Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку, або є інвалідом I, II чи III групи.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч.1 ст.204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Таким чином, враховуючи визнання позову відповідачкою, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

Позивач є пенсіонером, та пенсія, яку вона отримує, не забезпечує необхідного мінімального проживання. Вона є непрацездатною, позбавлена можливості забезпечити себе побутовими предметами першої необхідності, в силу її хвороби. На сьогоднішній день її донька, не допомагає позивачці матеріально, не забезпечує матір всім необхідним для нормального проживання, тому суд дійшов висновку, що з відповідача, яка є донькою позивачки, слід стягнути аліменти на її утримання.

Відповідно до ст.205 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Розглядаючи питання про розмір аліментів, суд, враховуючи положення ст.ст.202-206 Сімейного Кодексу України, дійшов висновку, що стягненню з відповідача підлягають аліменти на утримання позивачки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня звернення, тобто з 14.02.2020 року, довічно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму непрацездатних осіб.

Відповідно до ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки, позивачка звільнена від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.202, 205 СК України, ст.ст.1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 89, 206, ч.4 ст.223, 241, ч.2 ст.247, 258, 263-265, 280-282, 354, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму непрацездатних осіб, починаючи з 14 лютого 2020 року, довічно.

Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складений 20.03.2020 року.

Суддя: Домусчі Л.В.