Справа № 618/592/20
Провадження № 2/618/133/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року

Дворічанський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Буніна Є. О.,

за участю секретаря судового засідання Кучеренко О. І.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні в залі суду в смт Дворічна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: служба у справах дітей Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області та орган опіки та піклування Новоєгорівської сільської ради Дворічанського району Харківської області, про позбавлення батьківських прав, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, треті особи: служба у справах дітей Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області та орган опіки та піклування Новоєгорівської сільської ради Дворічанського району Харківської області, обгрунтовуючи свої вимоги наступним: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син зареєстрований та проживає з ОСОБА_1 . Батько у вихованні сина участі не приймає, аліменти сплачує нерегулярно, у зв`язку з чим має заборгованість в сумі 11329,03 гривень. Відповідач останній раз бачив сина, коли йому було сім місяців, тобто близько п`яти років відповідач не бачив свою дитину та не спілкувався з нею. Відповідно до характеристики Мечниківського НВК, який відвідував ОСОБА_3 , його мати ОСОБА_1 активно брала участь у вихованні дитини, допомагала та підтримувала його у всьому, відвідувала усі батьківські збори, святкові заходи, завжди цікавилася його поведінкою та успіхами, тримала тісний зв`язок з вихователем групи. Натомість батько дитини не брав жодної участі у вихованні сина. 04.06.2020 ОСОБА_2 надав ОСОБА_1 нотаріально засвідчено заяву, в якій він відмовляється від виховання та утримування сина і дав згоду на усиновлення його іншими особами.

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явилася, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила розглянути справу в його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення, просив справу розглянути в його відсутність.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області Кисільов О. А. в підготовче засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутність, а також зазначив, що служба у справах дітей не заперечує проти задоволення позову в повному обсязі.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Новоєгорівської сільської ради Дворічанського району Харківської області Стєганцев М. М. в підготовче засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без представника органу опіки та піклування.

За результатами підготовчого провадження на підставі повідомлених позивачем обставин справи, наданих ним доказів встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини.

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком значиться ОСОБА_2 - відповідач по справі, матір`ю - ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 28 серпня 2014 року (а. с. 6).

08 вересня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвали шлюб і ОСОБА_1 взяла собі дошлюбне прізвище - ОСОБА_1 (а. с. 7).

Відповідно до довідки про склад сім`ї № 260 від 11.06.2020, виданої Миколаївською сільською радою Харківської області, ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично за вказаною адресою не проживають (а. с. 12).

Відповідно до довідки № 714 від 25.06.2020, виданої Новоєгорівською сільською радою Харківської області, ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3 проживають без реєстрації паспортного столу за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 15).

Згідно характеристики, виданої Мечниківським НВК Дворічанської районної ради Харківської області, ОСОБА_3 виховувався у вказаному НВК, мати ОСОБА_1 брала активну участь у вихованні сина, допомагала та підтримувала його у всьому, відвідувала усі батьківські збори, святкові заходи, завжди цікавилася його поведінкою та успіхами, тримала тісний зв`язок з вихователем групи. Батько дитини ОСОБА_2 не брав участі у вихованні сина (а. с. 9).

Відповідач у справі, батько малолітнього ОСОБА_3 , в своїй нотаріально посвідченій заяві від 04.06.2020, яка адресована компетентним органам або всім, кого це стосується, зазначив, що він відмовляється від подальшого виховання та утримання свого сина і дає добровільну згоду на його усиновлення іншими особами (а. с. 10).

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно з ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визначеними в Україні.

На підставі ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 1 ст. 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі ст. 12 вищевказаного Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

На підставі ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

В ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, згідно зі ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми враховуються судом, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.

В підготовчому засіданні встановлено, що батько дитини не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина, не бере участі в його вихованні, матеріальному забезпеченні. Відповідач ОСОБА_2 повністю визнав позовні вимоги, зазначив, що він відмовляється від подальшого виховання та утримання свого сина і дає добровільну згоду на його усиновлення іншими особами.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України, суд роз`яснює відповідачу наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті.

Судом також встановлено, що визнання відповідачем ОСОБА_2 , який свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, пред`явленого до нього позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову і позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 11, 12, 13, 49, 81, 89, 142, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , до ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , треті особи: служба у справах дітей Дворічанської районної державної адміністрації Харківської області, юридична адреса: Харківська область, Дворічанський район, смт Дворічна, вул. Слобожанська, буд. 8, та орган опіки та піклування Новоєгорівської сільської ради Дворічанського району Харківської області, юридична адреса: Харківська область, Дворічанський район, с. Новоєгорівка, вул. Мечниківська буд. 8, про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , відносно його малолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законноїсили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Дворічанський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Є. О. Бунін