Справа № 497/1100/19
Провадження № 2/497/25/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2020 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Раца В.А.

при секретарі - Божевої І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Болграді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного транспортного страхового бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ПрАТ СК "ПЗУ Україна", про відшкодування шкоди завданої здоров`ю та майну потерпілого, заподіяну транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, -

ВСТАНОВИВ:

24.07.2019 року представник позивача ОСОБА_2 , який діє на підставі довіреності (а.с.85), звернувся до суду з позовом до Моторного транспортного страхового бюро України, та просить суд:

- зобов`язати відповідача здійснити відшкодування матеріальної шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 17.06.2018 року за участю транспортного засобу «ВАЗ 21703», р/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу «Москвич 412», р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 в розмірі 88 517,40 грн.;

- зобов`язати відповідача здійснити відшкодування витрат на лікування ушкодження здоров`я отриманих внаслідок ДТП в розмірі 67 132,11 грн.;

- зобов`язати відповідача на підставі ст.26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснити відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю 3 356,60 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 17.06.2018 року приблизно о 08:45 годині, ОСОБА_4 знаходячись за кермом автомобіля «Москвич 412», р/н НОМЕР_3 , рухався по а/д НОМЕР_4 (Болград-Одеса), де на 13 км + 100 м (на заокругленій направо ділянці дороги) діючи в порушення правил дорожнього руху України, не вибрав безпечну швидкість руху з урахуванням дорожньої обстановки, внаслідок чого не справився з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху, та допустив зіткнення з зустрічним автомобілем «ВАЗ 21703 », р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Водій ОСОБА_4 від отриманих травм в результаті ДТП помер по дорозі в лікарню. Позивач по справі отримав численні тілесні ушкодження, у тому числі переломи кісток. Винуватець ДТП загинув, а тому позивач керуючись пп. «а» п.41.1 ст.41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у встановлений законом строк звернувся з заявою до МТСБУ щодо надання необхідного пакету документів. Але відповідач відмовив позивачу у відшкодуванні шкоди, так як у Централізованій базі даних МТСБУ наявний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності по відношенню до транспортного засобу Москвич 412 д/н НОМЕР_2 , поліс № АМ/5852189, виданий страховою компанією ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та запропонував звернутися з заявою до цієї компанії. Але зазначений страховий поліс має відношення до ОСОБА_5 на якого і було зареєстровано право власності на транспортний засіб на момент скоєння ДТП ОСОБА_4 . Представник позивача вважає, що спричинену позивачу шкоду мав відшкодовувати саме ОСОБА_4 , але він загинув, тому в даному випадку згідно ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодування шкоди законом покладено на МТСБУ а відтак, рішення про відмову у відшкодуванні заподіяної шкоди є незаконним, тому просить стягнути зазначені суми.

30.08.2019 року від представника МТСБУ - Панасюк О.М. , який діє на підставі довіреності (а.с.96) надійшов відзив, в якому він просить відмовити в задоволенні позову. Відзив він обґрунтовує тим, що позивачем не надано доказів, щодо винуватості ОСОБА_4 у скоєнні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди. МТСБУ лише у визначених законом випадках виступає суб`єктом страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що не тотожно поняттю суб`єкта, який несе таку відповідальність. На дату ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Москвич 412» р/н НОМЕР_2 , застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» згідно полісу серії АМ № 5852189, тому він вважає, що відшкодування майнової шкоди має бути здійснено страховою компанією - ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відповідно до умов договору страхування, згідно якого розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 100 000 грн., здоров`ю - 200 000 грн. Також обов`язок страховика у разі визнання транспортного засобу фізично знищеним здійснити потерпілому страхову виплату закріплену у ст.30 Закону. Зазначає, що потерпілий не визнав чи належний йому автомобіль фізично знищеним та чи згодний він був передати страховій компанії залишки транспортного засобу. Витрати на лікування також вважає не підтвердженими документально відповідним закладом охорони здоров`я. У відповідності до п.24.2 ст.24 Закону мінімальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожен день лікування, підтвердження відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.

Ухвалою суду від 21.10.2019 року по справі було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог - ПрАТ СК «ПЗУ Україна».

31.01.2020 року представник позивача ОСОБА_2 надав заяву про уточнення позовних вимог, а саме збільшив розмір витрат на лікування, та просить стягнути з відповідача - 116 530,46 грн.

Представник позивача ОСОБА_2 , який діє за довіреністю, до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача - Моторного транспортного страхового бюро України, в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином про що свідчить поштове повідомлення, про причину своєї неявки суду не повідомив, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався, але надав відзив.

Представник третьої особи - ПрАТ СК "ПЗУ Україна" в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, про причину своєї неявки суду не повідомив, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався, заперечень на позов не надав.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Згідно із п. 8 ч. 2 ст.16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Застосування цього способу захисту здійснюється і в позадоговірних зобов`язаннях (гл. 82 ЦК України), якщо порушенням цивільного права особи їй завдано майнову шкоду, призведено до збитків.

Згідно ч. 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як роз`яснено у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Судом встановлено, що власником автомобіля ВАЗ21703, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , є позивач - ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.80).

Так, 17.06.2018 року ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння о 08:45 годині, керуючи автомобілем «Москвич-412», реєстраційний номер НОМЕР_3 (який належить ОСОБА_5 ), здійснював рух по автодорозі Т 1606 (Болград - Одеса ), від м.Болград в напрямку с.Каракурт при проїзді заокругленої ділянки дороги вліво на 13 км+100 метрів зазначеної автодороги, ОСОБА_4 був неуважним, рух керованого ним автомобіля постійно не контролював, обрав швидкість руху керованого ним автомобіля, допустив перетин автомобілем суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1., виїзд на яку заборонено, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв лобове зіткнення з зустрічним автомобілем «ВАЗ 21703», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , всі це данні було встановлено органом досудового слідства.

Це повідомлення було зареєстроване в ЄРДР №0000317 від 18.06.2018 року за ч.2 ст.286 КК України, але в подальшому постановою прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області Цоєвим Д.К. кримінальне провадження було закрито на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку зі смертю підозрюваного ОСОБА_4 (а.с.110-111). Даних про скасування цієї постанови суду надано не було, тому суд приходить до висновку, що винуватцем даної дорожньо-транспортної пригоди є ОСОБА_4 .

Окрім цього з даної постанови судом встановлено, що потерпілому ОСОБА_7 було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження.

У відповідності до частин 1 та 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Разом з тим, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства (ч.ч.1, 2 ст.999 ЦК України).

Так, судом встановлено, що згідно полісу АМ № 5852189 ПрАТ СК «ПЗУ Україна» цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Москвич, НОМЕР_3 була забезпечена у ПрАТ СК «ПЗУ Україна», та як вбачається з цього полісу ОСОБА_5 застрахував відповідальність на страховий ліміт за шкоду заподіяну здоров`ю 200 000 грн., за шкоду заподіяну майну 100 000 грн., строк дії з 20.05.2018 року до 19.05.2019 року (а.с.115).

В судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_8 пояснили, що вищезазначений автомобіль належав ОСОБА_5 , але 04.10.2017 року цей автомобіль у нього купив ОСОБА_8 , який в свою чергу продав автомобіль 15.06.2018 року ОСОБА_9 за 10 000 грн. Також свідки пояснили, що автомобіль не переоформлювали, тому до цього часу цей автомобіль рахується за ОСОБА_5 .

Отже судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди відповідальність водія автомобіля Москвич, НОМЕР_3 , а саме ОСОБА_4 не була забезпечене жодним договором страхування.

Визначаючи особу, яка повинна здійснити страхове відшкодування суд керуються наступним.

Правовий статус МТСБУ визначено в Законі «Про ОСЦПВВНТЗ». Так, за пунктом 39.1. статті 39 цього Закону МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Таке бюро є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 41 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ» передбачено також перелік випадків, в яких регламентні виплати здійснюються саме МТСБУ за рахунок коштів з централізованих страхових резервних фондів чи з коштів фонду страхових гарантій.

Згідно з пунктом 41.1. статті 41 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно - правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 р. № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за цим Законом визначається забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування.

Відповідно до ст. 6 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Аналізуючи викладені вище норми права та фактичні обставини справи суд констатує, що хоча на момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Москвич 412», державний номерний знак НОМЕР_3 , був застрахований в ПрАТ СК «ПЗУ Україна», але особою яка застрахувала свою відповідальність є ОСОБА_5 , а дорожньо-транспортна подія сталася з вини ОСОБА_4 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння (що є підставою для регресного позову), під час ДТП свою відповідальність ОСОБА_4 не застрахував, під час ДТП він помер, а тому саме МТСБУ є відповідачем за цім позовом.

Щодо сум відшкодування.

Так, судом встановлено, що 12.06.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Моторно транспортного страхового бюро України з заявою про відшкодування шкоди завданої здоров`ю та майну потерпілого( а.с.10-12). Але листом №3.1-05/20402 від 01.07.2019 року позивачу було повідомлено про відмову у відшкодуванні шкоди у зв`язку з наявністю договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, поліс № АП/5852189(а.с.13).

Звернення постраждалого поза межами встановленого ст.35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з підстав визначених п.33.1.4 ст.33 Закону, як поважна причина, обумовлено станом здоров`я внаслідок ушкоджень отриманих при ДТП та проведенням операцій, що підтверджується наданими медичними документами зокрема виписок з історії хвороби.

Також відповідно до п.37.1.4 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 37.1 Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування зокрема є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Пунктами 39.2.1 п.39.2 ст.39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» одним із основних завдань Бюро є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Відповідно до підпункту а) пункту 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», бюро за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди. Заподіяної транспортному засобу. Який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

П. 1.7 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», визначено, що забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначених у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах.

Відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1. та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Статтею 28 вищезазначеного закону визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана зокрема: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

У відповідності до положень цього Закону майном, яке може оцінюватися, вважаються об`єкти в матеріальній формі, будівлі та споруди (включаючи їх невід`ємні частини), машини, обладнання, транспортні засоби тощо; паї, цінні папери; нематеріальні активи, в тому числі об`єкти права інтелектуальної власності; цілісні майнові комплекси всіх форм власності.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно зі ст.9 цього ж Закону, Методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Оцінка майна проводиться на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції країни та Фондом державного майна України № 1074/8395 від 24.11.2003 року.

Пунктом 8.3. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 24.11.2003. № 142/52092, передбачено, що вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу.

Згідно положень пунктів 30.1., 30.2. ст.30 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку №147/18 експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу постраждалого ОСОБА_1 «ВАЗ21703», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був складений 14 листопада 2018 року по встановленню вартості матеріальної шкоди, КТЗ визнано фізично знищеним, вартість матеріальної шкоди визначено рівною ринковій КТЗ на момент пошкодження яка дорівнює 88 517,40 грн. (а.с.59-81).

Тобто саме ця сума підлягає до сплати постраждалій особі, а саме позивачу по справі.

Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачеві ОСОБА_7 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи №108 від 17.10.2018 року, проведеної в межах кримінального провадження.

Згідно виписки із медичних карток стаціонарного хворого № 15490 ; № 3211 ; № 4763 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в період з 27.06.2018 року по 25.07.2018 року (а.с.25-27), з 26.09.2018 року по 05.10.2018 року (а.с.23-24) та 22.10.2018 року по 07.11.2018 року. (а.с.29-30), що свідчить про тривале лікування та велику кількість витрат понесених позивачем.

У відповідності до пункту 24.1. ст.24 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

На підтвердження розміру витрат на лікування наслідків ушкодження здоров`я отриманих внаслідок ДТП позивачем надані квитанції про купівлю ліків, пристосувань для лікування переломів, витяги-епікризи з медичних карток стаціонарного хворого, рецепти, виписані лікарями, а також довідка до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 038790, з якої вбачається що з 19.11.2018 року ОСОБА_1 є інвалідом другої групи, інвалідність встановлена до 01.12.2019 року (а.с.9, 23-58). Всього матеріальна шкода на лікування, яка документально підтверджена становить 116 530,46 грн., тому суд вважає за можливим встановити саме цю суму для відшкодування шкоди заподіяної здоров`ю.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частинами 1 та 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, але так як судом було встановлено, що винуватець ДТП помер, тому суд вважає за можливим застосувати дію ст.26-1 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», тобто стягнути моральну шкоду у розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Так як судом було встановлено шкоду заподіяну здоров`ю в сумі 116 530,46 грн. х 5% : 100% = 5 826,52 грн., тобто саме ця сума є моральною шкодою заподіяною позивачеві, але позивач вимагає стягнути тільки 3 356,60 грн., тому саме цю суму суд вважає підлягаючої виплаті.

З урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених судом доказів та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 1166, 1187 Цивільного кодексу України ст.ст.9, 22, 24, 26-1, 30, 36, 39,41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» ст.ст.2-5,12,13, 76-81, 89, 133, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Моторного транспортного страхового бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ПрАТ СК "ПЗУ Україна", про відшкодування шкоди завданої здоров`ю та майну потерпілого, заподіяну транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність - задовольнити.

Зобов`язати Моторне (транспортне) страхове бюро України, , здійснити відшкодування матеріальної шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 17.06.2018 року за участю транспортного засобу «ВАЗ 21703», р/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу «Москвич 412», р/н НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 в розмірі 88 517,40 грн.;

Зобов`язати Моторне (транспортне) страхове бюро України, здійснити відшкодування витрат на лікування ушкодження здоров`я отриманих внаслідок ДТП в розмірі 116 530,46 грн.;

Зобов`язати Моторне (транспортне) страхове бюро України, здійснити відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю 3 356,60 грн.;

А всього 208 404 (двісті вісім тисяч чотириста чотири) гривні 46 копійок.

Належне відшкодування здійснити шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_10 , відкритого в ООД АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 20.03.2020 року.

Суддя В.А. Раца