Номер провадження: 22-ц/813/2176/20
Головуючий у першій інстанції Щенцева О.П.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Таварткіладзе О. М., Заїкіна А. П.,

за участю секретаря Віцько А. І.

учасники справи:

представник апелянта: Фірсова Г. А.

представник заявника: ОСОБА_1 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16.07.2018 року, постановлену Шенцевою О.П.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

13.07.2018 до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява від представника ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру загальною площею 185,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 ; заборони державним і приватним виконавцям, а також іпотекодержателю АТ «Райффайзен Банк Аваль» звертати стягнення на квартиру за вказаною адресою в порядку виконавчого провадження з примусового виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07.08.2013 та як на предмет іпотеки по іпотечному договору, укладеному 19.06.2007 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 ; заборони державним реєстраторам здійснювати реєстраційні дії щодо вказаної квартири, яка належить на праві власності ОСОБА_3 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, представник позивача посилався на те, що 13.07.2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , у якому просив поділити спільне майно подружжя зазначену квартиру, в рівних частках між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , визнати за ними по 1/2 частки у праві власності на спірну квартиру, визнати недійсними Кредитний договір №014/0029/74/76298 від 08.06.2007 року та іпотечний договір, укладений 19.06.2007 року між укладені між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 , скасувати заборону відчуження спірної квартири та вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек запис про заборону відчуження квартири та запис про іпотеку квартири. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що предметом іпотеки за іпотечним договором від 19.06.2007 року виступає спірна квартира, яка належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 08.06.2007 року, яка була придбана під час перебування ОСОБА_2 у шлюбних відносинах з ОСОБА_3 , тобто належить йому та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності. ОСОБА_2 стверджує, що кредитний договір від 08.06.2007 року та договір іпотеки від 19.06.2007 року були укладені без його згоди на отримання грошових коштів в кредит та без нотаріальної згоди про передачу квартири в іпотеку. Як співвласник спірної квартири, він не брав в Банку кредит, не має власних зобов`язань перед Банком, а також не виступав перед Банком майновим поручителем за зобов`язаннями ОСОБА_3 , тому передача спірного майна в іпотеку є незаконною.

Враховуючи те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07.08.2013 року у справі №2-6095/11 з ОСОБА_3 стягнуто на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за Кредитним договором у розмірі 808 250,33 дол. США, що еквівалентно 6460365,83 грн., ОСОБА_2 вважає, що такі обставини дають підстави вважати, що на квартиру, яка за його твердженням є об`єктом спільної сумісної власності, може бути звернуто стягнення шляхом продажу на електронних торгах в порядку виконавчого провадження з примусового виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07.08.2013 року або відповідно до п.5.4 іпотечного договору може бути звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу іпотекодержателем квартири будь-якій особі, або у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, що може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду за результатами розгляду позовної заяви, якщо воно буде ухвалено на користь ОСОБА_2 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.07.2018 року заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про забезпечення позову задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись із ухвалою суду, апеляційну скаргу подав представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Свиридов І.Б., в якій з посиланням на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права ставиться питання про скасування ухвали.

Апеляційну скаргу представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Свиридов І.Б. обґрунтовує тим, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам п.2 ч.1 ст.151 ЦПК України, а тому повинна була бути повернута заявнику. Крім того представник апелянта зазначає, що Банку, який є іпотекодержателем нерухомого майна, що є предметом спору не направлялась зазначена ухвала, хоча вжиті заходи забезпечення позову безпосередньо стосується прав та майнових інтересів банку. ОСОБА_5 зазначає, що заява ґрунтується на подачі до суду позову про поділ майна, визнання права власності та визнання договорів недійсними відносно нерухомого майна, яке придбане за кредитні кошти Банку, а не за особисті грошові кошти подружжя. Кредитні кошти були надані для придбання спірної квартири та саме ця квартира була надана в іпотеку банку за іпотечним договором від 19.06.2007 року. Постановленням оскаржуваної ухвали, суд вирішив питання про обмеження прав ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», що перешкоджає банку у його господарської діяльності. Крім того представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» зазначає на час укладання договору іпотеки банк не знав і не міг знати про те, що майнові права подружжя будуть в майбутньому визнані судом поновленими та спірна квартира, можливо, буде належати на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , і, що останній не надав ОСОБА_3 згоди на укладання цього договору.

Представник апелянта звертає увагу на те, що в разі поділу майна враховуються борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї, внаслідок укладання кредитного договору виникає також зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники. Крім того ОСОБА_5 звертає увагу на те, що на протязі тривалого часу ОСОБА_3 здійснювалися спроби у будь - який спосіб не повертати кошти отримані за кредитним договором від 08.06.2007 року та, зверталась до суду з позовами про визнання недійсним кредитного договору, договору іпотеки, усунення перешкод у здійснені права власності та інше, проте всі рішення, постановленні на користь позичальника, були скасовані.

Отже, апелянт вказує, що подана ОСОБА_2 позовна заява про поділ майна, визнання договорів недійсними та заяви про вжиття заходів забезпечення позову є черговою спробою не повертати борг за кредитним договором та чинити перешкод у виконанні рішень суду. Ухвалюючи оскаржуване рішення про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони державним та приватним виконавцям здійснювати примусове виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси за виконавчим листом по справі та зверненням стягнення на квартиру, яка є предметом іпотеки, суд порушив норми Конституції України, які є нормами прямої дії, інші закони, а також не врахував висновки Верховного Суду викладені в постановах щодо застосування норми права до спірних правовідносин.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.02.2019 року справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 липня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про вжиття заходів забезпечення позову було прийнято до провадження та призначено до розгляду.

06 березня 2019 року ухвалою Одеського апеляційного суду було задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп» про заміну відповідача правонаступником.

Розпорядженням № 5891 Щодо повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 22.11.2019 року у відповідності до п. 3.12. Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затвердженими рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28.12.2018 року з подальшими змінами було проведено автоматизований розподіл справи та визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду під головуванням судді Князюка О. В.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.11.2019 року справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16 липня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про вжиття заходів забезпечення позову було прийнято до провадження судді Князюка О, В. та призначено до розгляду.

ОСОБА_2 та ОСОБА_6 Л ОСОБА_7 Л. не скористались правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Суд, приймаючи ухвалу про забезпечення позову виходив з того, що є підстави для такого забезпечення.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ст. 150 ч.1 п.1, ч.3 ЦПК України).

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася із такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Згідно частини 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Особа, яка подає заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Як вбачається із виділених матеріалів, між сторонами виник спір щодо розподілу майна подружжя та визнання недійсним Кредитного договору №014/0029/74/76298 від 08.06.2007 року, укладеного між ОСОБА_3 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та визнання недійсним договору іпотеки, укладеного між ОСОБА_3 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», предметом якого є квартира загальною площею 185,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 .

13.07.2018 до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява від представника ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру загальною площею 185,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 ; заборони державним і приватним виконавцям, а також іпотекодержателю АТ «Райффайзен Банк Аваль» звертати стягнення на квартиру за вказаною адресою в порядку виконавчого провадження з примусового виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07.08.2013 та як на предмет іпотеки по іпотечному договору, укладеному 19.06.2007 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 ; заборони державним реєстраторам здійснювати реєстраційні дії щодо вказаної квартири, яка належить на праві власності ОСОБА_3 .

Однак, заява ОСОБА_2 не містить достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення заявленого ним позову.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що ухвала про забезпечення позову повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Проте, в оскаржуваній ухвалі відсутні мотиви, з яких суд першої інстанції дійшов висновків про обґрунтованість припущень заявника про те що, невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Крім того, під час розгляду заяви про забезпечення позову судом першої інстанції не враховано принцип співмірності щодо арештованого майна до розміру заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову, які просив застосувати представник позивача і які застосував суд - шляхом накладення арешту на всю квартиру та заборони державним і приватним виконавцям, а також АТ «Райффайзен Банк Аваль» звертати стягнення га іпотечнку квартиру та здійснювати реєстраційні дії щодо квартири, не є співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки, з позовних вимог вбачається, що позивач просить визнати право власності на Ѕ частини вказаної квартири.

Таким чином, постановляючи ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції не врахував зазначених вимог закону та дійшов до передчасного висновку про задоволення вказаної заяви в повному обсязі.

Згідно п. 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами процесуального права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення питання про забезпечення позову у справі, у зв`язку із чим ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 16 липня 2018 року до ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову.

При цьому апеляційний суд зазначає, що позивач не позбавлений права повторно звернутися до суду з вищезазначеною заявою у разі наявності належно мотивованих підстав для вчинення відповідних процесуальних дій та подання ним достовірних та достатніх доказів в обґрунтування своїх вимог.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп» задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 16.07.2018 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову відмовити у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 березня 2020 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А. П. Заїкін

О. М. Таварткіладзе