24.03.2020 року Провадження №2/425/214/20
Справа №425/209/20
місто Рубіжне Луганської області
Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі головуючого - судді Коваленка Д.С., секретар - Клименко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні залу судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , якою просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 .
В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Позивач подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідачі у встановлений їм строк правом на подачу відзиву на позов не скористалися.
За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Позиція позивача полягала в тому, що він володіє будинком АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва на право приватної власності виданого Виконавчим комітетом Рубіжанської міської ради від 28 квітня 1987 року. Він як власник цього будинку надав членам своєї сім`ї, право користування цим будинком. Однак відповідачі не проживають у вказаному будинку з березня 2014 року. А реєстрація місця проживання відповідачів у цьому будинку, заважає йому, вільно розпоряджатись та користуватись будинком і тому відповідачів слід визнати такими, що втратили право користування зазначеним будинком.
Відповідачі правом на подачу відзиву на позов не скористалися, і будь-які докази суду не надали; були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, але не з`явилися без повідомлення причин; позивач не заперечує проти розгляду справи та вирішення справи у заочному порядку.
Тому суд, на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати.
І на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також у їх сукупності, встановив наступні обставини:
Двадцять восьмого квітня 1987 року Виконавчим комітетом Рубіжанської міської ради Мороз Володимиру Петровичу, на підставі рішення виконавчого комітету Рубіжанської міської ради від 21 квітня 1987 року № 179, в обмін договору купівлі-продажу від 17 грудня 1975 року, було видано свідоцтво на право приватної власності на домоволодіння, яке розташоване: АДРЕСА_1 (а.с. 7,8,9-10,11-12).
Двадцять шостого червня 2007 року ОСОБА_1 надав своїй доньці та онуку право користування вказаним будинком, і того ж дня його донька та онук - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували своє місце проживання у будинку АДРЕСА_1 (а.с. 13).
Проте, відповідно до акту про встановлення фактичного місця проживання від 21 січня 2020 року, складеного в присутності сусідів-свідків ( ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ), ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у будинку АДРЕСА_1 не проживають з березня 2014 року (а.с.14).
Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачами виникли цивільні правовідносини у сфері права власності, в межах яких між ними виник спір щодо наявності у відповідачів, як членів сім`ї власника, права користування будинком у зв`язку з їх відсутністю понад п`яти років.
Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів:
Відповідно до положень частини першої статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно з частиною першою статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном.
Також положення частин перших статей 383 і 405 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) прямо встановлюють, що власник будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. При цьому житлове приміщення, яке члени сім`ї мають право займати визначається власником.
Отже, члени сім`ї власника будинку можуть отримати право користування ним від власника, який при цьому, може визначити конкретне житлове приміщення у будинку якою можуть користуватись члени його сім`ї.
Судом встановлено, що відповідачі отримали право користування будинком АДРЕСА_1 , саме як члени сім`ї власника, оскільки відповідачі являються донькою та онуком позивача (а.с. 1-3,14).
Однак згідно з положеннями частини другої статті 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Тож з огляду на те, що відповідачі продовжують бути зареєстрованими у будинку АДРЕСА_1 , але позивачем доведена їх відсутність у будинку без поважних причин понад один рік, а дані про наявність іншої домовленості між позивачем та відповідачами відсутні, і законом іншого не встановлено, відповідачів, як членів сім`ї позивача, слід визнати таким, що втратили право користування цим будинком.
А тому, позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування будинком по АДРЕСА_1 , слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Таким чином, керуючись статтями 2,19,23,34,43,49,133-142,206,211,213,217,220-222,244-248,258,259,263-265,268,272,273,351,352,354,355 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) такими, що втратили право користування будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення позивач не подав апеляційної скарги, а відповідач не подав письмової заяви про перегляд заочного рішення. У випадку подання позивачем апеляційної скарги, заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У випадку подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили у випадку подання відповідачем апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга може бути подана до Луганського апеляційного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня проголошення цього заочного рішення. Заява про перегляд цього заочного рішення може бути подана до Рубіжанського міського суду Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя - Д.С. Коваленко