Житомирський апеляційний суд
Справа №286/2817/19 Головуючий у 1-й інст. Вачко В. І.
Категорія 39 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2020 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №286/2817/19 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 10 лютого 2020 року, ухвалене під головуванням судді Вачко В.І. у м. Овручі,

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі АТ КБ «ПриватБанк», Банк, позивач) звернулось з даним позовом, в якому просило стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 14.06.2011 у розмірі 34780 грн. 77 коп. та судові витрати.

Позовні вимоги Банк мотивував тим, що, ОСОБА_1 14 червня 2011 року підписав заяву № б/н і отримав у АТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 12000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір.

Відповідно до умов зазначеного договору позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі, проте останній своєчасно не повертає кредитні кошти, не сплачує відсотки за його користування та ухиляється від виконання зобов`язань по кредитному договору.

Станом на 15 липня 2019 року заборгованість складає 34780 грн. 77 коп., з яких: 16609 грн. 89 коп. заборгованість за тілом кредиту; 7035 грн. 58 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 9002 грн. 88 коп. нарахована пеня за прострочення зобов`язання; 500 грн. штраф фіксована частина; 1632 грн. 42 коп. штраф процентна складова.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 10 лютого 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 1000 грн. заборгованості за договором № б/н від 14.06.2011. Вирішено питання судових витрат. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині відмови у стягненні частини заборгованості по простроченому тілу кредиту, а також неустойкою та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову, в іншій частині рішення залишити без змін.

Банк зазначає, що висновки суду не ґрунтуються на матеріалах справи, суд порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права.

Зокрема, укладаючи договір та приєднуючись до Умов та правил надання банківських послуг ОСОБА_1 підтвердив, що зобов`язується у тому числі, регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку. Крім того, на думку позивача, суд в порушення вимог процесуального законодавства, безпідставно зменшив суму фактично отриманих відповідачем кредитних коштів до суми встановленого кредитного ліміту. Таким чином, суд першої інстанції прийнявши вказане рішення неповно та не всебічно з`ясував обставини справи, допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, у судове засідання не з`явилися. Представник АТ КБ «ПриватБанк» надав додаткові письмові пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги, а також клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_1 заяв та клопотань не подавав, а його представник адвокат Левківський С.В. надіслав клопотання про розгляд справи без його участі.

Таким чином, суд вважає за можливе справу розглянути у їх відсутності на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 367 ЦПК України, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга повинна бути залишена без задоволення з огляду на наступне.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановлено, що 14.06.2011 ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, в якій зазначена згода позичальника, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Підписом у Анкеті-заяві відповідач також засвідчив, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку (а.с. 10).

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, які відповідачем не підписані (а.с. 11, 12-26).

Згідно з розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 14 червня 2011 року станом на 15 липня 2019 року становить 34780,77 гривень та складається з 16609,89 гривень боргу по тілу кредиту, 7035,58 гривень боргу за простроченим тілом кредиту; 9002,88 гривень пені за прострочене зобов`язання, 500 гривень фіксованої частини штрафу та 1632,42 гривень процентної складової штрафу.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Судом першої інстанції встановлено, що заборгованість за кредитним договором від 14 червня 2011 року, незважаючи на розрахунок заборгованості наданий Банком, по тілу кредиту складає 1000 грн., оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів, що відповідачу збільшувався первісно встановлений кредитний ліміт у розмірі 1000 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, обґрунтовував свої висновки тим, що фактично отримані позичальником кошти (у зазначеному вище розмірі) в добровільному порядку не були повернуті, тому вимога щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягає задоволенню.

За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по тілу кредиту саме в розмірі 1000 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, пені та штрафів, суд першої інстанції, обґрунтовував свої висновки тим, що позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом, пені, комісії та штрафу, тому вимога банку про стягнення зазначених складових заборгованості не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» вказувало, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши заяву-анкету. Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку.

Проте, наданий позивачем Витяг з Тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника, а тому не може вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту та того, що під час підписання заяви відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг.

А відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності вимог банку про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Доводи апеляційної скарги про те, що заборгованість за тілом кредиту складається з двох складових, а саме: заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за простроченим тілом кредиту, колегія суддів не приймає, оскільки з наданого позивачем розрахунку заборгованості не вбачається, що прострочена заборгованість за кредитом у сумі 7035,58 грн становить собою заборгованість за тілом кредиту, до того ж, заборгованість за тілом кредиту не може бути більшою за розмір фактично отриманої суми кредитних коштів, якими користувався відповідач.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

А тому, вирішуючи спір, суд першої інстанції обґрунтовано застосував висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у його постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 щодо застосування норм права до спірних правовідносин.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позову.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" залишити без задоволення, а рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 10 лютого 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді