Провадження № 2/761/2053/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Савенко О.І., Борисенко Д.О.,

за участі представника позивача: ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ритуальної служби Спеціалізоване комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) про визнання користувачем місця родинного поховання, -

В С Т А Н О В И В:

27 серпня 2019 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: визнати її користувачем місця родинного поховання на Лісовому кладовищі в м.Києві, ділянка 19, ряд 9, місце 33 з правом проведення підпоховання до своєї похованої матері та отримання свідоцтва про поховання своєї матері - ОСОБА_2 .

Вимоги обгрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 - мати позивача, яка похована на Лісовому кладовищі, ділянка 19, ряд 9, місце 33. Як зазначає позивач, поховання матері вона не здійснювала так як перебувала у відрядженні в Росії. Поховання здійснив громадянин ОСОБА_3 , який на той час був начальником господарчої частини у Святошинському психоневрологічному інтернаті де проходила лікування мати позивача. Весь цей час позивач вільно відвідує могилу матері, доглядає її, прибирає місце поховання. В травні 2018 року позивач звернулась до відповідача із заявою про видачу свідоцтва про поховання матері для можливості в подальшому здійснювати підпоховання, проте відповідач в цьому відмовив, зазначивши що таке свідоцтво отримав ОСОБА_3 , який здійснив поховання матері позивача.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на заявлені вимоги до суду не надійшов.

А тому на підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність представника відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

ОСОБА_1 є дочкою померлої ОСОБА_2 .

З довідки вбачається, що ОСОБА_2 похована на Лісовому кладовищі (ділянка 19 , ряд 9, місце 33) поховання здійснив ОСОБА_3 вул.Крамского, 16 про що є відповідний запис в Книзі реєстрації поховань та перепоховань кладовища.

В судовому засіданні представник позивача повідомив, що поховання матері позивача здійснював ОСОБА_3 , який на день смерті ОСОБА_2 працював в Святошинському психоневрологічному інтернаті (м.Київ, вул..Крамського, буд.16) на посаді санітара. В зазначеному інтернаті мати позивача проходила лікування в той час як позивач перебувала у відрядженні в Росії.

В травні 2018 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до Ритуальної служби Спеціалізоване комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) в якій просила видати свідоцтво про поховання матері - ОСОБА_4 , яка похована на Лісовому кладовищі.

На вказану заяву позивачу 15.05.2018 року відповідач надав відповідь в якій зазначив, що у зв`язку з тим, що поховання здійснив ОСОБА_3 , вони не можуть видати свідоцтво про поховання.

Згідно з положеннями ст.2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», користувач місця поховання (місця родинного поховання) - особа, яка здійснила перше поховання на відведеному місці поховання (родинного поховання) та/або має відповідне свідоцтво про смерть похованого і свідоцтво про поховання, передбачене статтею 25 цього Закону.

Стаття 6 зазначеного Закону передбачає, що усі громадяни мають право на поховання їхнього тіла та волевиявлення про належне ставлення до тіла після смерті. Волевиявлення про належне ставлення до тіла після смерті може бути виражене у:

згоді чи незгоді на проведення патолого-анатомічного розтину;

згоді чи незгоді на вилучення анатомічних матеріалів для трансплантації та/або виготовлення біоімплантатів;

побажанні бути похованим у певному місці, за певними звичаями, поруч з певними раніше померлими чи бути підданим кремації;

дорученні виконати своє волевиявлення певній особі;

іншому дорученні, що не суперечить законодавству.

Згідно з положеннями ст.11 Закону України «Про поховання та похоронну справу», поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого поховання померлого здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка зобов`язалася поховати померлого. Виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка зобов`язалася поховати померлого, в установленому законодавством порядку в день звернення видаються:

лікарське свідоцтво про смерть - закладом охорони здоров`я;

свідоцтво про смерть та довідка про смерть - відділом державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчим органом сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад, консульською установою чи дипломатичним представництвом України.

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що особа, яка зазначена як особа яка здійснила поховання матері позивача на даний час уже померла.

В судовому засіданні було встановлено, що дійсно ОСОБА_3 є особою, яка здійснювала поховання матері позивача - ОСОБА_2 .

В той же час в судовому засіданні встановлено, що користувачем місця поховання матері позивача є ОСОБА_1 .

У відповідності до положень статті 25 зазначеного Закону, після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) видається відповідне свідоцтво, зразок якого затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Це свідоцтво дає право його пред`явнику на встановлення намогильних споруд у межах могили (родинного поховання), вирішення питання про проведення підпоховання, здійснювати інші дії, пов`язані з використанням місця поховання, якщо це не суперечить законодавству.

Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є донькою померлої та користувачем місця поховання, тому оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення вимог в частині визнання ОСОБА_1 користувачем місця родинного поховання на Лісовому кладовищі в м.Києві, ділянка 19 , ряд 9, місце 33.

В той же час суд не вбачає підстав для зазначення в рішенні суду прав позивача як користувача місця родинного поховання, зокрема її права проведення підпоховання до своєї похованої матері та отримання свідоцтва про поховання своєї матері - ОСОБА_2 , оскільки зазначені права надані користувачу місця поховання положеннями Закону України «Про поховання та похоронну справу».

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 77-83, 89, 95, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_3 ) до Ритуальної служби Спеціалізоване комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (м.Київ, вуд.Бульварно-Кудрявська, 47/14, ) про визнання користувачем місця родинного поховання - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1 користувачем місця родинного поховання на Лісовому кладовищі в м.Києві, ділянка 19, ряд 9, місце 33.

В іншій частині вимоги позову задоволенню не підлягають.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 10 березня 2020 року

Суддя: Н.Г.Притула