Справа № 539/761/19
Провадження № 2/539/34/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2020 року Лубенський міськрайонний суд
в складі : головуючого судді Іващенка Ю.А.,
при секретарі Мирна Т.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 09.06.2016 року між ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_2 з іншої сторони укладено іпотечний договір, згідно котрого останній отримав грошові кошти у сумі 375 000 грн, та в якості забезпечення виконання своїх боргових зобов`язань передав в іпотеку належну йому на праві власності квартиру за адресою : квартира АДРЕСА_1 .
В подальшому ОСОБА_2 свої зобов`язання по договору не виконав, грошові кошти у встановлений договором строк не пізніше 01.06.2018 року не повернув, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки - належну відповідачу квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за іпотечним договором на суму 375 000 грн. шляхом визнання за ним права власності на предмет іпотеки.
На підставі викладеного, позивач ОСОБА_1 прохав суд : в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за іпотечним договором від 09.06.2016 року, яка станом на 12.03.2020 року становить 375 000 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру що розташована за адресою АДРЕСА_2 вартістю 172 739 грн., яка перебуває у власності ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 20.12.2004 року, зареєстрованого за реєстровим №5549, посвідченого приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу Полтавської області Ковальчук А.Г.), а саме визнати право власності ОСОБА_1 на квартиру що розташована за адресою АДРЕСА_2 .
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_3 . не з`явилися, представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій прохав справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч. ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача який належним чином не повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи відповідно до ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
На підставі доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено, що 09.06.2016 року між ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_2 з іншої сторони укладено іпотечний договір, згідно котрого останній отримав грошові кошти у сумі 375 000 грн. та в якості забезпечення виконання своїх боргових зобов`язань передав в іпотеку належну йому на праві власності на підставі договору дарування від 20.12.2004 року квартиру за адресою квартира АДРЕСА_1 .
Відповідно до п.4 іпотечного договору - вартість предмета іпотеки визначена сторонами у 250 000 грн.
Відповідно до пункту 8.2.3 Іпотечного договору у випадку порушення іпотекодавцем вимог щодо погашення боргу у встановлений термін, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки.
п. 13 Договору, встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду.
п. 14 Договору, встановлено, що за домовленістю сторін, у разі невиконання боржником зобов`язання, в тому числі, часткового, забезпеченого іпотекою, цей договір передбачає передачу права власності на майно, та є правовою підставою для реєстрації права власності на предмет іпотеки.
Таким чином, пунктом 13 іпотечного договору, сторони погодили виключно судовий спосіб покладення стягнення на предмет іпотеки. Також, в іпотечному договорі (п.14) міститься відповідне застереження, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в разі порушення зобов`язань з повернення предмету позики.
Тобто сторони, підписавши іпотечний договір, обумовили всі його умови, у тому числі виключили позасудовий спосіб врегулювання спору і передбачили можливість звернення до суду іпотекодержателя з позовом про визнання за ним права власності на предмет іпотеки.
У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Після настання крайнього строку повернення позики, ОСОБА_2 свої зобов`язання по іпотечному договору не виконав, позичені грошові кошти в розмірі 375 000 грн. у встановлений договором строк не пізніше 01.06.2018 року не повернув, в результаті чого за іпотечним договором у нього перед позивачем утворилася заборгованість станом на як на час подачу позову, так і на час вирішення спору судом в розмірі 350 000 грн.
Згідно зі статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідачем не надано суду доказів про сплату всього чи частини боргу.
Щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за іпотекодержателем суд зазначає наступне.
У статті 12 Закону України «Про іпотеку» вказано, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Стаття 33 цього Закону передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Тобто, законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання.
В той же час, договором можуть бути встановлені інші способи реалізації права іпотекодержателя на задоволення своїх вимог. Такі способи так само підлягають судовому захисту.
Згідно ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.
Згідно правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року по справі № 910/4997/17, не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань за рішенням суду. Так, у постанові ВС зазначено, що судами попередніх інстанцій вірно встановлено , що виходячи з положень частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, частини 3 статті 33, статті 36, частини 1 статті 37 Закону України «Про іпотеку», не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.
Таким чином, оскільки Іпотечним договором сторони погодили такий спосіб захисту прав Іпотекодержателя, як звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.
Статтею 5 ЦПК України визначено способи захисту, які застосовуються судом, а саме: здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
При цьому, суд враховує, що у позасудовий спосіб позивач не може реалізувати свої права на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.
Так, на звернення позивача до приватного нотаріуса Тищенко І.В. з вказаного питання, постановою нотаріуса від 20.02.2020 року йому відмовлено у вчиненні виконавчого напису на іпотечному договорі з тих підстав, що згідно п. 13 іпотечного договору звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду.
Виходячи з вищевикладеного, позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення.
Судові витрати підлягають стягненню з відповідача у відповідності з ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 (адреса місця проживання АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (адреса місця проживання АДРЕСА_4 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.
У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за іпотечним договором від 09.06.2016 року станом на 12.03.2020 року в розмірі 375 000 грн, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_2 , вартістю (згідно оцінки ПП «Бюро послуг та консультацій» станом на 13.02.2019 року) 172 739 грн., що перебуває у власності ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 20.12.2004 року, зареєстрованого за реєстровим №5549, посвідченого приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу Полтавської області Ковальчук А.Г., шляхом передачі іпотекодержателю ОСОБА_1 права власності на предмет іпотеки в рахунок в виконання основного зобов`язання та визнати за ОСОБА_1 , зареєстрованим по АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1727 грн. 39 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Роз`яснити відповідачу, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 20.03.2020 року.

Суддя Ю.А. Іващенко