Справа № 362/6299/19
Провадження № 2/362/858/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

02 січня 2020 року суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л.,розглянувши в порядку спрощеного провадження у місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 11916 гривень 25 копійок.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 01.02.2016 року між ним і відповідачем було укладено договір у вигляді заяви про приєднання №2242687 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки).

Відповідно до заяви позивача на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), яка є складовою заяви на приєднання, на прохання клієнта, банк встановив клієнту кредит у сумі 10 000 гривень 00 копійок.

Оскільки відповідач порушив взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за договором кредиту, станом на 19.02.2019 року у нього виникла заборгованість за кредитом у вказаному розмірі, що порушує права позивача.

За клопотанням представника позивача дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження.

Враховуючи, що ухвалу суду надіслану відповідачу за останньою відомою адресою реєстрації місця його проживання повернуто до суду з відміткою листоноші «за зазначеною адресою адресат відсутній», керуючись ч. 4 ст. 130 ЦПК України суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином про розгляду справи.

Оскільки відповідач, який отримав копію ухвали про відкриття провадження, у встановлений законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, на підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

18.01.2016 року відповідачем підписано заяву про приєднання № 2242687 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу та заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) в розмірі кредиту у сумі 10000 гривень 00 копійок із фіксованою процентною ставкою 30 % річних (а.с. 22 - 27).

Також відповідач ознайомлений із повідомленням про умови кредитування (а.с. 30).

Зокрема, положеннями Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб визначено умови та порядок здійснення позивачем банківського обслуговування відповідача, які також містять умови користування встановленою відновленою кредитною лінією (а.с. 10 - 13).

Під час розгляду справи в судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконує свої зобов`язання перед позивачем за укладеним між ними кредитним договором.

З наданого позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 19.02.2019 року відповідач має заборгованість по договору на загальну суму 11916 гривень 25 копійок, з яких: заборгованість за кредитом - 9519 грн. 90 коп., заборгованість за відсотками - 2096 грн. 99 коп., заборгованість за пенею - 189 грн. 36 коп., витрати інфляції - 71 грн. 62 коп., 3% річних на суму простроченого кредиту - 18 грн. 00 коп., 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 20 грн. 38 коп. (а.с. 5 - 9).

Про необхідність повного погашення заборгованості з підстав, передбачених кредитним договором, банк повідомляв позичальника листом-вимогою від 31.10.2018 року № 100.19-07/101906/137/2018-26/вих. (а.с. 31).

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За нормами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2).

В пункті 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», судам роз`яснено, що договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами).

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України).

Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу.

Таким чином, відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплатити процентів у строки передбачені Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

При цьому, на підставі пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 1 - 13, 19, 23, 27, 34, 76 - 83, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263 - 265, 273, 280 - 282 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість в сумі 11 916 (одинадять тисяч дев`ятсот шістнадцять) гривень 25 копійок та 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) гривню 00 копійок у відшкодування судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Дата складення повного рішення суду - 02 січня 2020 року.