ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3004/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді - Лужецької О.Р.

при секретарі - Григораш Н.М.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про відшкодування матеріальної шкоди, пені та інфляційних витрат

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі по тексту - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту - Відповідач-1, ОСОБА_3 ), приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аренал Страхуванння» (далі по тексту - Відповідач-2, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування), в якому просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь 24 206 грн. 33 коп. матеріальної шкоди, інфляційних втрат та 3% річних; стягнути з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на його користь 124 663 грн.01 коп. матеріальної шкоди, пені, інфляційних втрат, 3% річних та витрати за проведену експертизу. Крім того, просив покласти на відповідачів судові витрати пропорційно заявленим позовним вимогам.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.12.2017 на Харківському шосе, 179 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ГАЗ 3309», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , автомобіля «Шевролет», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Деу», державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 , внаслідок чого автомобіль «Шевролет», державний номерний знак НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 25.01.2018 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ГАЗ 3309», державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» згідно полісу серії АК № НОМЕР_4 від 29.01.2017 року.

25.12.2018 року позивачем було повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду ПрАТ «Європейський страховий альянс».

Позивач вказує на те, що ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» протягом 10 днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду не направило свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, а тому 18.01.2018 він самостійно звернувся до експерта для визначення розміру шкоди.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 02/01 від 14.03.2018 вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Шевролет», державний номерний знак НОМЕР_2 складає 122 144 грн.69 коп. Вартість витрат за проведення експертизи становить 3 925 грн.

18.01.2018 ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування, однак, виплата страхового відшкодування, у встановлені законом строки, проведена не була.

Таким чином, позивач вважає, що відповідач-2, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» у зв`язку із настанням страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі зобов`язане відшкодувати позивачу оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП його майну.

Також, у зв`язку із порушенням строків виплати ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» страхового відшкодування, з останнього підлягає стягненню 5 300 грн. 17 коп. - інфляційне збільшення суми боргу, 1 264 грн.18 коп. - 3% річних, 14 173 грн.66 коп. - пеня за несвоєчасну виплату страхового відшкодування та 3 925 грн. за проведення експертизи та відправлення телеграм.

Крім того, просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь 24 206 грн. 33 коп. матеріальної шкоди, інфляційних втрат та 3% річних

На підставі викладеного просив позов задовольнити.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.09.2018 відкрито провадження у справі. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

08.10.2018 на адресу суду від відповідача-2, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-2, заперечуючи проти позову пояснив, що 26.12.2017 до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернувся водій забезпеченого транспортного засобу ОСОБА_3 з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та повідомив про участь забезпеченого транспортного засобу в ДТП з транспортним засобом «Chevrolet», реєстраційний номер НОМЕР_2 та «Daewoo». При цьому, у повідомлені про дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_3 не зазначив місцезнаходження пошкодженого майна та контактних даних інших учасників ДТП.

18.01.2018 ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування. На прохання ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» заповнити повідомлення про ДТП та повідомити місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу«Chevrolet», реєстраційний номер НОМЕР_2 позивач категорично відмовився.

18.01.2018 на адресу позивача, вказану у заяві було направлено листа з проханням надати транспортний засіб «Chevrolet», реєстраційний номер НОМЕР_2 для огляду представником страховика з метою визначення розміру завданих збитків, а також утриматися від проведення ремонтних робіт або будь-яких змін його стану до проведення огляду експертом, однак даний лист повернуся у зв`язку з закінченням строку зберігання. Отже, позивач свідомо не виконав покладений на нього статтею 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) обов`язок забезпечити можливість оглянути пошкоджений транспортний засіб, що призвело до неможливості встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір шкоди, а тому страховиком було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Крім того, 08.10.2018 від представника ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» надійшла заява із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.11.2018 постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

12.11.2018 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому ОСОБА_1 пояснив, що не зазначив місцезнаходження пошкодженого майна та контактних даних інших учасників ДТП саме страхувальник ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». Крім того, зауважив, що інший учасник ДТП - водій ОСОБА_4 зобов`язаний був також написати письмове повідомлення про ДТП, проте своїх зобов`язань не виконав.

28.11.2018 на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач-2 заперечував проти позову. Посилаючись на обставини, викладені у відзиві.

28.11.2018 позивач звернувся до суду з заявою про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 154752 грн.86 коп. матеріальної шкоди, пені, інфляційних витрат та 3% річних. Крім того, просив стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 25 307 грн.75 коп.; судові витрати покласти пропорційно задоволеним вимогам.

10.01.2019 від ОСОБА_3 на адресу суду надійшла заява, в якій він заперечує проти задоволення позову в повному обсязі та просить суд відмовити у задоволенні позову.

10.06.2019 вищевказану цивільну справу № 753/15942/18 передано для повторного автоматизованого розподілу справ між суддями у зв`язку із перебуванням судді ОСОБА_5 у відпустці, пов`язаної з вагітністю та пологами.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 25.06.2019 суддею Лужецькою О.Р. справу прийнято до свого провадження.

19.09.2019 ОСОБА_1 звернувся із заявою про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на його користь 199 974 грн.96 коп. матеріальної шкоди, пені, інфляційних втрат та 3% річних; стягнути з ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду в сумі 28 629 грн.14 коп.

Виходячи із змісту заяви про збільшення позовних вимог, 25.09.2019 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулося із заявою про застосування строку позовної давності в частині стягнення пені.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14.01.2020 закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні призначеному на 11.03.2020 позивач позов підтримав та просив суд його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Представник відповідача-1 проти позову заперечувала та просила суд відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні проти позову заперечувала та просила суд відмовити у його задоволенні.

Врахувавши сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 21.12.2017 на Харківському шосе, 179 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ГАЗ 3309», державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , автомобіля «Шевролет», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Daewoo», державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 , внаслідок чого автомобіль «Chevrolet», державний номерний знак НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 25.01.2018 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Встановлено, що 25.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Європейський страховий альянс», з яким він уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ГАЗ 3309», державний номерний знак НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» згідно полісу серії АК №5832187 від 29.01.2017 року.

Згідно полісу №5832187 страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 100 000 грн., франшиза - 1000 грн

26.12.2017 ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» з заявою про дорожньо-транспортну пригоду та повідомив про участь забезпеченого транспортного засобу в ДТП з автомобілем «Chevrolet», державний номерний знак НОМЕР_2 та автомобіля «Daewoo». Інформацію про місцезнаходження пошкодженого автомобіля та контактних даних інших учасників не зазначив.

Згідно з п.34.1 ст.34 Закону, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у томі числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового випадку.

28.12.2017 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» направило запит до Дарницького районного суду м. Києва та до УПП м. Києва з метою отримання інформації та документів за зазначеною подією.

18.01.2018 ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування, при цьому не повідомив позивача про місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу.

18.01.2018 на адресу позивача, вказану у заяві про виплату страхового відшкодування направлено лист з проханням надати автомобіль «Chevrolet», державний номерний знак НОМЕР_2 для огляду представником страховика для визначення розміру завданих збитків, проте лист повернувся у зв`язку із закінченням строку зберігання.

Судом встановлено, що 18.01.2018 ОСОБА_1 звернувся до експерта ОСОБА_7 для визначення розміру шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

24.01.2018 здійснено огляд пошкодженого автомобіля та складено протокол (акт) огляду транспортного засобу. При цьому, ОСОБА_3 був присутній при огляді експертом автомобіля та погодився з переліком пошкоджень, підписавши акт огляду транспортного засобу.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 02/01 від 14.03.2018, складеного судовим експертом ОСОБА_7 вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Шевролет», державний номерний знак НОМЕР_2 складає 122 144 грн.69 коп. Вартість витрат за проведення експертизи становить 3 300 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 19.04.2018 директор Департаменту врегулювання збитків ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» ОСОБА_8 отримав експертне автотоварознавче дослідження № 02/01 від 14.03.2018, що підтверджується його підписом.

Водночас, оскільки транспортний засіб Chevrolet», державний номерний знак НОМЕР_2 не було надано позивачем для огляду призначеному страховиком представнику, що унеможливило встановлення факту дорожньо-транспортної пригоди, причин та обставин її настання, а також розміру заподіяної шкоди 02.04.2018 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відмовило ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про страхування» встановлено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Відповідно до частини 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди (пункт 37.1.3 статті 37 Закону 1961-IV).

Обов`язок повідомлення страховика покладений саме на водія транспортного засобу, причетного до такої пригоди, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Цей обов`язок установлено законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП і запобігти необґрунтованим виплатам.

Потерпілий, в силу норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», має право на отримання страхового відшкодування і не зобов`язаний повідомляти про страховий випадок страхову компанію, яка за законом повинна здійснювати страхове відшкодування, так як цей обов`язок покладено саме на водія транспортного засобу, причетного до такої пригоди, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку.

Встановлено, що відповідачем-2 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» здійснено запити до УПП м. Києва та Дарницького районного суду м. Києва щодо отримання відомостей про ДТП, внаслідок чого отримано довідку про дорожньо-транспортну пригоду № 854572 та постанову Дарницького районного суду м. Києва від 25.01.2018, що свідчить про обізнаність страхової компанії про наявність факту дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з тим, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», отримавши довідку про дорожньо-транспортну пригоду, постанову суду про визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, експертне автотоварознавче дослідження, включно з актом огляду, фото додатками не вчинив жодних дій направлених на встановлення розміру шкоди, на підставі чого суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт ДТП, причини та обставини її настання, а також наявність шкоди.

ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» не надало доказів на підтвердження неможливості страховика встановити факт ДТП, причини та обставини її настання, що є беззаперечною підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у разі невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених Законом, а тому суд приходить до висновку, що заподіяна потерпілому шкода має бути відшкодована страховиком, який застрахував цивільно-правову відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП.

Неповідомлення про страховий випадок не є підставною для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки вказані дії не призвели до неможливості страховиком встановити вищевказані обставини.

Крім того, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Не заслуговують на увагу доводи відповідача-2, що позивач не повідомив страхову компанію про вказану подію та не надав транспортний засіб для огляду, оскільки зібраними по справі доказами встановлено факт ДТП, причини та обставини її настання, а також розмір заподіяної шкоди. Відповідач-2 достовірно знав про намір позивача отримати страхове відшкодування, але жодних дій, які б були направлені на з`ясування та визначення розміру страхового відшкодування не вчинив.

Доводи позивача, що експертне автотоварознавче дослідження № 02/01 від 14.03.2018 є недопустимим доказом, оскільки складене з порушенням вимог законодавства, суд відхиляє. Вказане Дослідження проведено судовим експертом, який має відповідну кваліфікацію по спеціальності 12.2., відповідає вимогам, встановленим Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

За приписами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на сторони обов`язок доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Обов`язок доказування покладається на сторони у зв`язку з чим відбувається реалізація принципу змагальності сторін і свободи в наданні ними своїх доказів суду і у доведенні перед судом їх переконливості.

Водночас, якщо страхова компанія не погоджується з розміром шкоди, то вона не позбавлена права звернутися до суду з клопотанням про призначення судової експертизи. Подання стороною такого клопотання свідчить, що він не згідний з розміром шкоди, який заявлений позивачем.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має призначати судову експертизу за власним бажанням.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

У судовому засіданні судом сторонам було роз`яснено його право призначити судову автотоварознавчу експертизу.

Відповідно до вказаних норм закону відповідачі, заперечуючи проти позову, зокрема в частині розміру шкоди повинні довести факт відсутності завданої позивачу шкоди або наявність шкоди в іншому розмірі. При цьому, відповідачі не спростували належними та допустимими доказами висновок експертного дослідження автотоварознавця про визначення вартості матеріального збитку, зокрема не скористалася своїм правом та не заявили під час судового розгляду клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, не надали належних доказів, які спростовували докази позивача, а отже не довели у належний спосіб, що розмір страхового відшкодування визначений позивачем неправильно. Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд приймає експертне автотоварознавче дослідження № 02/01 від 14.03.2018 в якості доказу розміру шкоди, завданої позивачу.

Отже, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача-1 застрахована у відповідача-2, йому було надіслано необхідні документи для підтвердження факту ДТП, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення зі страхової компанії страхового відшкодування є обґрунтованою. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 02/01 від 14.03.2018 сума матеріального збитку становить 122 144 грн.69 коп. Дану суму позивач просив стягнути в примусовому порядку.

Згідно положень п.9.1.ст.9 Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до п.9.4 ст.9 Закону, страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору із зазначенням в договорі страхування.

Згідно полісу № АК/5832187 страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн., франшиза - 1000 грн.

Відповідно до п.1 ст.12 Закону, страхове відшкодування, визначене відповідно до законодавства зменшується на суму франшизи. Таким чином, розмір виплати страхового відшкодування становить 99 000 грн.

Враховуючи вищевикладене, на підставі п. 22.1 ст. 22, ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» у зв`язку із настанням страхового випадку у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі зобов`язане відшкодувати позивачу оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його майну в розмірі 99 000 грн.

Разом з тим, позивач не надав доказів того, що страховик ухилився від направлення свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення розміру збитків, а тому підстав для стягнення з відповідача-2 суми витрат на проведення експертизи в розмірі 3 300 грн. не має.

Крім того, вимога позивача про стягнення зі страхової компанії поштових витрат не підтверджена належними та допустимими доказами, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Встановлено, що позивач із заявою про виплату страхового відшкодування звернувся до страхового товариства 18.01.2018 року та останнім днем для виплати суми страхового відшкодування було 18.04.2018. Однак, до теперішнього часу виплату так і не здійснено.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 постанови Пленуму №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика (ст. 992 ЦК України).

Отже, враховуючи викладене ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» як боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, однак проведений ним розрахунок не можна вважати вірним з тих підстав, що прострочення виконання страховиком свого зобов`язання у період часу з 03.02.2018 не мало місця. Крім того, позивачем неправильно визначено розмір страхового відшкодування.

У даному випадку період прострочення виконання зобов`язання розпочався з 19.04.2018, у зв`язку з тим, що 18.01.2018 ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування і з того часу в силу положень п.36.2 ст.36 Закону, рішення щодо виплати або відмови у виплаті страхового відшкодування страховик повинен прийняти протягом 90 днів з моменту подачі заяви про виплату страхового відшкодування.

Враховуючи, що заява про виплату страхового відшкодування була подана 18.01.2018 розрахунок штрафних санкцій слід починати з 19.04.2018 по 31.12.2019 (622 дні).

Отже, вимога позивача в частині стягнення збитків від інфляції та 3%річних підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача-2 на користь позивача підлягає стягненню 8 712 грн. - збитків від інфляції ( 99 000* 108,80(сукупний індекс інфляції) /100% - 99 000 грн.) та 5 061 грн.21 коп. - 3% річних (99 000 грн. *3%/100%/365*622 дні).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача-2 на користь позивача суму страхового відшкодування 99 000 грн., інфляційне збільшення суми боргу 8 712 грн. грн. та 3% річних в сумі 5 061 грн. 21 коп.

Крім того, згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Враховуючи, що 18.01.2018 позивачем була подана заява про виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно якого страховик не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, то відповідач-2 зобов`язаний був виплатити позивачу страхове відшкодування до 18.04.2018, а отже з 19.04.2018 має нараховуватись пеня.

Приймаючи до уваги те, що позивач у розрахунку розміру пені виходив із суми страхового відшкодування 103 925 грн. та визначає спірний період з 03.02.2018 то суд, з урахуванням наявних у справі доказів не може брати його до уваги, вважає, що розрахунок пені за прострочення виплати страхового відшкодування слід розраховувати з суми невиплаченого страхового відшкодування саме у розмірі 99 000 грн. починаючи з 19.04.2018.

Відповідно до розрахунку наданого позивачем пеня за прострочення виконання зобов`язання (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) складає 69 034 грн. 67коп.

Разом з тим, з розрахунку, здійсненим судом за допомогою офіційної бази «Ліга», вбачається, що сума пені за період з якого виникло прострочення за невиконання зобов`язання з 19.04.2017 по 31.12.2018 має становити 58 100 грн.79 коп.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідача-2 на користь позивача пені у розмірі 58 100 грн.79 коп.

Не заслуговують на увагу доводи страхової компанії про застосування строку позовної давності до пені із застосуванням наслідків такого спливу, оскільки такі твердження спростовуються наявними у справі доказами.

Позивач також просив стягнути з відповідача-1, ОСОБА_3 матеріальну шкоду, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог в сумі 28 629 грн. 14 коп., на що слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до пункту 12.1. статті 12 Закону № 1961-IV розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

З огляду на викладене, з ОСОБА_9 , як особи винної у спричинені матеріальної шкоди позивачу, підлягає стягненню на користь позивача різниця між розміром шкоди та сумою страхового відшкодування, що становить 22 144 грн. 69 коп. та 1000 грн. -франшиза.

Позивач також просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 збитки від інфляції в сумі 5 137 грн. 57 коп., 3% річних в сумі 1 346 грн. 88 коп.

Суд не погоджується з такою позицією позивача, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відтак, грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання, її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Положення статті 625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК) (абзац другий пункту 4 постанови Пленуму ВССУ від 01 березня 2013 року № 4 (далі - Постанова ПВССУ № 4).

У даній ситуації між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виникли правовідносини щодо відшкодування матеріальної шкоди особою, винною у завданні такої шкоди.

Відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов`язання, а тому на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності.

Таким чином, положення статті 625 ЦК України про обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, не поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди, а відтак підстав для задоволення позову в цій частині суд не вбачає.

Відповідно до частини першої статті 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду, яке він може реалізувати у випадку виявлення при вирішенні спору о суті порушення певним органом чи особою вимог законодавства.

Втім, суд, розглядаючи клопотання позивача про винесення окремої ухвали щодо протиправних дій з боку працівників ПрАТ «СК «Арсенал страхування» та Нацкомфінпослуг не встановив передбачених законом підстав для його задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору в розмірі 1 711 грн., з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору в розмірі 232 грн.

Керуючись ст.ст. 1187, 1194 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 76-82, 89, 133, 137, 141, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про відшкодування матеріальної шкоди, пені та інфляційних витрат, задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Борщагівська, 154) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) суму страхового відшкодування в розмірі 99 000 (дев`яносто дев`ять) тисяч, пеню в розмірі 58 100 (п`ятдесят вісім тисяч сто) грн. 79 коп., збитки від інфляції в розмірі 8 712 (вісім тисяч сімсот дванадцять) грн., 3% річних в розмірі 5 061 (п`ять тисяч шістдесят одна) грн. 61 коп. та судовий збір 1 711(одна тисяча сімсот одинадцять) грн.74 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) матеріальну шкоду в розмірі 22 144 (двадцять дві тисячі сто сорок чотири) грн. 69 коп., франшизу в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. та судовий збір 232 (двісті тридцять дві) грн.

В іншій частині позову, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19.03.2020.

Суддя Лужецька О.Р.