Справа № 189/1970/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2020 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - Лукінова К.С.

При секретарі Копиця С.І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Покровське клопотання Павлоградського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в інтересах ОСОБА_1 (боржник ОСОБА_2 ) про визнання і виконання на території України рішення суду Верховного суду штату Нью-Йорк, округу Вестчестер в частині стягнення з ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

06.12.2019 року за допомогою поштового зв`язку Павлоградський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги звернувся до Покровського районного суду Дніпропетровської області в інтересах ОСОБА_1 (боржник ОСОБА_2 ) з клопотанням про визнання і надання дозволу на примусове виконання вироку Верховного суду штату Нью-Йорк, округу Вестчестер на території України. В обґрунтування поданого клопотання представник заявника вказав на те, що рішенням Верховного суду штату Нью-Йорк, округу Вестчестер від 01.12.2017 року, порядковий номер №50956/2017, встановлено, що ОСОБА_4 має виключне право фізичної особи та юридичної опіки над неповнолітніми дітьми: ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер його соціального страхування: ХХХ-ХХ-3441 і ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , номер його соціального страхування: ХХХ-ХХ-4235. Боржника ОСОБА_3 зобов`язано сплачувати Позивачеві ОСОБА_7 суму у розмірі 2704,17 доларів США на місяць в якості матеріальної підтримки, починаючи з 1 грудня 2017 року і до 1 квітня 2021 року шляхом прямих виплат, відповідно до рішення суду. Також встановлено, що Боржник повинен сплачувати Позивачеві в якості матеріальної підтримки для неповнолітніх дітей, народжених у шлюбі, а саме ОСОБА_8 , суму у розмірі 3949,25 доларів США на місцяь, починаючи з 1 грудня 2017 року, яка повинна сплачуватися через центр обробки даних щодо аліментів Служби по догляду за дітьми, абонентська скринька АДРЕСА_1 , поряд з 81% на покриття внесків на медичне страхування, відповідно до рішення суду. Відповідач (Боржник) несе відповідальність за його пропорційну частку у 81% за неоплачені витрати на медичне обслуговування дітей. Заявниця стверджує, що ОСОБА_2 не виконує свої зобовязання по сплаті аліментів та боргу по аліментах, у звязку з чим просить визнати та здійснити примусове виконання рішення Верховного суду штату Нью-Йорк, округу Вестчестер від 01.12.2017 року, порядковий номер № 50956/2017 в Україні. Спираючись на норми ЗУ «Про міжнародне приватне право», ст. 462, 465, 466, 467 ЦПК України, Конвенцію про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання, яка укладена в 2007 році в м. Гаазі і ратифікована Україною 11.01.2013 року, ЗУ «Про приєднання України до Конвенції про стягнення аліментів за кордоном», Інструкції про порядок виконання в Україні Конвенції, затвердженої Наказом МЮУ від 29.12.2006 року № 121/5, просив суд: визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення Верховного суду штату Нью-Йорк, округу Вестчестер про стягнення аліментів з ОСОБА_3 , який проживає по АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 (засоби звязку невідомі) у розмірі 2704,17 доларів США на місяць в якості матеріальної підтримки, починаючи з 1 грудня 2017 року і до 1 квітня 2021 року шляхом прямих виплат, відповідно до рішення суду; визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення Верховного суду штату Нью-Йорк, округу Вестчестер про стягнення аліментів на користь неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер його соціального страхування: ХХХ-ХХ-3441 і ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , номер його соціального страхування: ХХХ-ХХ-4235 суму у розмірі 3949,25 доларів США на місяць, починаючи з 1 грудня 2017 року, яка повинна сплачуватися через центр обробки даних щодо аліментів Служби по догляду за дітьми, абонентська скринька АДРЕСА_1 , поряд з 81% на покриття внесків на медичне страхування, відповідно до рішення суду. Загальна сума стягнень складає 6653,42 доларів США; суми боргу, зазначену в іноземній валюті визначити в Національній валюті за курсом НБУ на день постановлення ухвали.

09.12.2019 року дане клопотання надійшло до канцелярії Покровського районного суду Дніпропетровської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2019 року дане клопотання передано для розгляду головуючому судді Лукіновій К.С.

Ухвалою судді Покровського районного суду Дніпропетровської області від 23.12.2019 року було відкрито провадження за вказаним клопотанням, повідомлено ОСОБА_3 про надходження такого клопотання та запропоновано у місячний строк з дня отримання клопотання подати можливі письмові заперечення проти цього клопотання.

Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_10 отримав вказане клопотання з додатками та ухвалу суду від 23.12.2019 року особисто 26.12.2019 року (а.с. 46).

27.01.2020 року суддя Покровського районного суду Дніпропетровської області Лукінова К.С. призначила до судового розгляду вказане клопотання на 02.03.2020 року о 09:30 годин, про що повідомила учасників справи.

28.01.2020 року з порушенням строків на подання, до канцелярії суду надійшли заперечення проти клопотання про визнання і надання дозволу на примусове виконання вироку Верховного суду штату Нью-Йорк, округу Вестчестер на території України від боржника ОСОБА_3 в яких він зазначив, що до клопотання не додано доказів того, що ОСОБА_2 не виконує свої зобов`язання по сплаті аліментів та боргу по аліментах; до клопотання не додано інформації про те, що Конвенція набрала чинності для США; у довіреності представника заявника не зазначено, що представнику надані повноваження для складення, підписання та подання клопотання про визнання і надання дозволу на примусове виконання вироку Верховного суду штату Нью-Йорк, округу Вестчестер на території України та прийняття участі під час розгляду клопотання; є наступні підстави для відмови у визнанні та виконанні рішення іноземного суду, а саме: у справі, у якій відповідач не з`явився, або не був представлений у провадженні в державі походження; коли закон держави походження передбачає повідомлення про провадження, відповідач не був належним чином повідомлений про провадження та не мав можливості бути заслуханим або коли закон держави походження не передбачає повідомлення про провадження, відповідач не був належним чином повідомлений про рішення та не мав можливості оскаржити або подати апеляцію на підставі неправильного встановлення обставин справи та застосування закону, або відсутній документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи; якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, яка була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи. ОСОБА_2 зазначає, що він, як сторона стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, був позбавлений можливості взяти участь у судовому процесі через те, що йому не було належним чином і вчасно повідомлено про дату, час та місце розгляду справи. У цей час він знаходився на території України та не міг взагалі знати, що суд буде розглядати таку справу, а саме дату та місце розгляду та взагалі про суть справи. Він взагалі дізнався про рішення іноземного суду під час отримання клопотання від Покровського районного суду Дніпропетровської області на території України. На його думку це підтверджується копією закордонного паспорта, який він отримав в 2017 році на території України та взагалі не мав можливості як фінансової та і не знав про дату та місце розгляду справи у США, що є порушенням його прав на захист. Той факт, що розгляд справи проводився в його відсутності підтверджується й самим рішенням іноземного суду. Вказує, що і він і стягувач є громадянами України та мають постійне місце проживання в Україні, а тому вважає, що даний спір мав розглядатися на території України. Просив в клопотанні відмовити.

10.02.2020 року до суду надійшла відповідь на відзив в якому зазначено, що 07.09.2016 року Сполучені Штати Америки здали на зберігання свій документ про ратифікацію Гаазької конвенції від 23.11.2007 року про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших форм утримання сім`ї та, таким чином, стали 33 державою, до якої застосовується дана Конвенція. Конвенція набула чинності для США 01.01.2017 року. Крім цього, представник заявниці має належні повноваження на подання даного клопотання, що передбачено Довіреністю, виданої Міністерством юстиції України № 12-1755-18 від 11.11.2019 року і містить визначені юридичні дії, які належить вчиняти повіреному. Щодо повідомлення ОСОБА_3 про розгляд справи в Верховному суді штату Нью-Йорк округу Вестчестер представник заявниці зазначає, що у Рішенні Верховного Суду штату Нью-Йорк округу Вестчестер від 01.12.2017 року за порядковим номером 50956/2017 зазначено наступне: «Відповідач був особисто викликаний до суду на території штату Нью-Йорк», «інтереси відповідача представляє адвокат, пан ОСОБА_11 , який працює у ПОВ «Рейблінг, Прото і Сакс», «Справу було призначено для слухання на 15 листопада 2017 року і Суд прийняв документ щодо вручення судової повістки Відповідачеві. Відповідач не з`явився і тим порушив свої зобов`язання». Просив вимоги поданого клопотання задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання, що призначене судом на 18.03.2020 року о 10:00 годині сторони та їх представники не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Представник заявника надійшла заява або про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за їх відсутності.

Представник боржника направив заяву про розгляд справи в його відсутності.

Згідно ст. 467 ЦПК України неявка учасників процесу не перешкоджає розгляду клопотання.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Порядок розгляду даної категорії справ передбачений розділом ІХ ЦПК України «Визнання та виконання рішень іноземних судів, міжнародних комерційних арбітражів в Україні, надання дозволу на примусове виконання рішень третейських судів», а також Конвенцією про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання від 23.11.2007 року (ратифіковано Україною 11.01.2013 року).

Так, згідно п. 1, п.2, п. 3 та п. 4 ч. 3 ст. 466 ЦПК України, якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи: засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання; офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні); документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи; документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше).

Згідно ч. 4 ст. 466 ЦПК України суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

Однак, міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а саме Конвенцією про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання від 23.11.2007 року (ратифіковано Україною 11.01.2013 року) визначено зміст заяви та необхідні додатки до неї.

Представник заявниці, подаючи до суду клопотання, що є предметом розгляду судом в цьому судовому засіданні зазначив, що ним подано визначені Законом України документи та міжнародними договорами, при цьому зауваживши, що вважає копію рішення іноземного суду, що засвідчена ним особисто належною, а посилання в рішенні іноземного суду на наступне: «Відповідач був особисто викликаний до суду на території штату Нью-Йорк», «інтереси відповідача представляє адвокат, пан ОСОБА_11 , який працює у ПОВ «Рейблінг, Прото і Сакс», «Справу було призначено для слухання на 15 листопада 2017 року і Суд прийняв документ щодо вручення судової повістки Відповідачеві. Відповідач не з`явився і тим порушив свої зобов`язання» - доказами сповіщення відповідача про розгляд справи в іноземному суді, тобто формально виконав вимоги як ст. 466 ЦПК України, так і норм Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання від 23.11.2007 року (ратифіковано Україною 11.01.2013 року), що формально не дало суду підстав для повернення заяви стягувачу.

Однак, статтею 468 ЦПК України передбачені підстави для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Так, клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено:

1) якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили;

2) якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином і вчасно повідомлено про розгляд справи;

3) якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України;

4) якщо раніше ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, яка порушена до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді;

5) якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Кодексом строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні;

6) якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду;

7) якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України;

8) якщо раніше в Україні було визнано та надано дозвіл на виконання рішення суду іноземної держави у спорі між тими самими сторонами, з того самого предмета і на тих самих підставах, що і рішення, що запитується до виконання;

9) в інших випадках, встановлених законами України.

Крім цього, Конвенцією про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання від 23.11.2007 року (ратифіковано Україною 11.01.2013 року), а саме статтею 22 «Підстави для відмови у визнанні та виконанні» також передбачено такі підстави.

Так, у визнанні та виконанні рішення може бути відмовлено, якщо:

a) визнання та виконання рішення є очевидно несумісним з основами правопорядку ("ordre public") запитуваної держави;

b) рішення було отримано шляхом шахрайства у зв`язку з процесуальними питаннями;

c) провадження між тими самими сторонами про той самий предмет триває в органі запитуваної держави, і таке провадження було розпочато раніше;

d) рішення є несумісним з рішенням, винесеним між тими самими сторонами та про той самий предмет або в запитуваній державі, або в іншій державі, якщо це останнє рішення відповідає умовам, необхідним для визнання та виконання в запитуваній державі;

e) у справі, у якій відповідач або не з`явився, або не був представлений у провадженні в державі походження:

i) коли закон держави походження передбачає повідомлення про провадження, відповідач не був належним чином повідомлений про провадження та не мав можливості бути заслуханим або

ii) коли закон держави походження не передбачає повідомлення про провадження, відповідач не був належним чином повідомлений про рішення та не мав можливості оскаржити або подати апеляцію на підставі неправильного встановлення обставин справи та застосування закону, або

f) рішення було прийнято в порушення статті 18.

Тобто, надаючи оцінку доводам та доказам, що висловлені представником заявника у своїх письмових заявах, що містяться в справі, можна дійти висновку про те, що надана інформація в копіях, що міститься на а.с. 6-23 не має офіційного перекладу тексту з відповідним посиланням на джерело перекладу з одночасним його посвідченням органами нотаріату України. При цьому суд позбавлений можливості самостійно перевіряти та надавати оцінку здійсненому перекладу, так само як і приймати цей переклад як достовірний. Поверхнева перевірка цих документів цілком ставить їх під сумнів, зокрема а.с. 9 на якому зазначено його дату 7/15/2019 (дд/мм/рррр), хоча в календарному році відсутні 15 місяців.

Всупереч вищевикладеним нормам права представником заявниці суду не надано засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання, тобто копія рішення Верховного суду штату Нью-Йорк, округу Вестчестер від 01.12.2017 року, порядковий номер №50956/2017, що має бути засвідчена саме цим судом, а не копія з копії рішення, що засвідчена представником заявника. Ті ж самі порушення допущені і під час подання перекладу рішення, а саме не подано їх оригіналів, а лише надано засвідчені копії представником заявниці.

Підставою для відмови в задоволенні клопотання є те, що у справі, у якій відповідач не з`явився та не був представлений у провадженні в державі походження: коли закон держави походження передбачає повідомлення про провадження, відповідач не був належним чином повідомлений про провадження та не мав можливості бути заслуханим або коли закон держави походження не передбачає повідомлення про провадження, відповідач не був належним чином повідомлений про рішення та не мав можливості оскаржити або подати апеляцію на підставі неправильного встановлення обставин справи та застосування закону.

Так, матеріали справи не містять доказів належного сповіщення про час та місце розгляду справи відповідача в державі походження та належне повідомлення його про прийняте судом рішення і не мав можливості оскаржити прийняте рішення чи подати на нього апеляцію в державі походження.

При цьому, судом не приймаються до уваги твердження представника заявниці про те, що доказами сповіщення відповідача про час та місце розгляду справи є посилання в рішенні суду на наступне: «Відповідач був особисто викликаний до суду на території штату Нью-Йорк», «інтереси відповідача представляє адвокат, пан ОСОБА_11 , який працює у ПОВ «Рейблінг, Прото і Сакс», «Справу було призначено для слухання на 15 листопада 2017 року і Суд прийняв документ щодо вручення судової повістки Відповідачеві. Відповідач не з`явився і тим порушив свої зобов`язання», оскільки в самому тексті рішення не зазначено в який спосіб відповідач був повідомлений про дату розгляду справи судом і до клопотання не додано належним чином засвідчену копію з належним перекладом документу «Документ щодо вручення судової повістки Відповідачеві». Крім цього, відповідач не був представлений в суді в країні походження, оскільки з тексту самого рішення вбачається, що «інтереси відповідача представляє адвокат, пан ОСОБА_11 , який працює у ПОВ «Рейблінг, Прото і Сакс…29 червня 2017 року почесний суддя вищого суду ОСОБА_12 , зареєстрував судовий акт, знявши повноваження з пана ОСОБА_13 виступаючого в ролі адвоката відповідача».

Ще однією підставою для відмови в задоволенні клопотання є те, що до матеріалів справи не додано доказів того, що рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, набрало законної сили.

Враховуючи норми ЦПК України в частині змагальності сторін, суд вважає, що на дату розгляду клопотання судом рішення Верховного суду штату Нью-Йорк, округу Вестчестер від 01.12.2017 року, порядковий номер №50956/2017 законної сили не набрало, оскільки на самому рішенні відсутнє таке посилання чи застереження.

Крім цього, матеріали справи не містять доказів вручення рішення Верховного суду штату Нью-Йорк, округу Вестчестер від 01.12.2017 року, порядковий номер №50956/2017 відповідачеві у справі в країні походження та надання йому можливості оскаржити це рішення чи подати на нього апеляцію в країні походження, що є ще однією підставою для відмови в задоволенні клопотання судом. Слід зупинити окрему увагу на тому факті, що згідно останнього абзацу рішення Верховного суду штату Нью-Йорк, округу Вестчестер від 01.12.2017 року, порядковий номер №50956/2017 зазначено, що «Позивач надає Відповідачеві копію цього Рішення суду, з повідомленням про винесення рішення, протягом 20 днів після винесення рішення», хоча таких доказів до справи не долучено і повідомлення про вручення рішення відсутнє.

На підставі викладеного, керуючись ст. 468 ЦПК України, Конвенцією про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання від 23.11.2007 року (ратифіковано Україною 11.01.2013 року), суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Павлоградського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в інтересах ОСОБА_1 (боржник ОСОБА_2 ) про визнання і виконання на території України рішення суду Верховного суду штату Нью-Йорк, округу Вестчестер в частині стягнення з ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та проголошено в судовому засіданні 18.03.2020 року.

Суддя К.С. Лукінова

Справа № 189/1970/19

2-к/189/1/20

18.03.2020