ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2854/18
Провадження №2/477/52/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2020 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді Семенової Л.М.,

при секретарі судових засідань Сірюк С.В.,

за участю:

представника відповідача ПАТ «Фідобанк» - Погодіна В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ПАТ «Фідобанк» про визнання зобов`язання виконаним, припинення іпотечного договору та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з позовом до відповідача ПАТ «Фідобанк», в якому просили визнати виконаними зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором №014/4933/3/09585 від 29 січня 2008 року; визнати виконаними зобов`язання ОСОБА_2 за іпотечним договором від 29 січня 2008 року; припинити договір поруки № 014/4933/3/09585/1 від 25 вересня 2015 року; припинити іпотечний договір від 29 січня 2008 року, у зв`язку з виконанням основного зобов`язання; зобов`язати приватного нотаріуса Філіпченко В.В. Миколаївського міського нотаріального округу виключити з державного реєстру іпотек запис про обтяження належного ОСОБА_2 майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , зняти заборону відчуження цього майна та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження.

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 зазначає, що 29.01.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та ним ( ОСОБА_1 ) укладено кредитний договір №014/4933/3/09585 про надання останньому кредиту в іноземній валюті.

В забезпечення виконання даного договору, того ж дня 29.01.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, предметом якого є двокімнатна квартира в АДРЕСА_1 .

Додатковою угодою № 1 до договору поруки, було визначено, що кредит надається до 28.01.2016 року.

22.05.2012 року внесено зміни до договору Іпотеки у зв`язку з реструктуризацією заборгованості за кредитним договором та за цими змінами договір забезпечує вимоги у строк до 28.01.2019 року.

Додатковою угодою № 4 від 25.09.2015 року, укладеного із правонаступником ВАТ «Ерсте Банк» - ПАТ «Фідобанк», визначено заборгованість ОСОБА_1 за договором від 2008 року у розмірі 17413, 36 доларів США та досягнуто домовленості про встановлення клієнту непоновлюваної кредитної лінії, збільшення вказаної лінії та про видачу траншу Кредиту в сумі 470 596,05 грн. в два етапи, перший на суму 228 637,42 грн., другий 241 958,63 грн. Кредитні кошти нового траншу (1 та 2) надані з метою сплати (погашення) заборгованості за договором кредиту.

Позивач ОСОБА_1 вказує, що на день звернення до суду із цим позовом Банком не виконано зобов`язання та не перераховано другого траншу на суму 241 958, 63 грн., у зв`язку з чим йому - ОСОБА_1 нараховано пеню та штрафні санкції, котрі він має сплатити за власні кошти, але з вини банку, оскільки останній взяті на себе зобов`язання по наданню грошових коштів для погашення кредиту не виконав.

Окрім того, позивач ОСОБА_1 зазначав про порушення прав позивача у зв`язку з наданням йому кредиту в іноземній валюті, що суперечить нормам чинного законодавства України, посилаючись на те, що гривня, як національна валюта, є єдиним законним платіжним засобом на території України та надання кредиту в іноземній валюті вимагало наявності у Банка відповідної генеральної чи індивідуальної ліцензії.

Посилався на порушення вимог ст.3 Цивільного кодексу України, зокрема принципу справедливості та добросовісності, так як на сьогоднішній день значно виріс курс долара по відношенню до гривні, отже існує істотна зміна становища щодо виконання боргових зобов`язань за кредитним договором, через що значно погіршився його фінансовий стан, і існує істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позивача.

Стосовно договору іпотеки, то позивач ОСОБА_1 також просить визнати цей договір припиненим, так як останній є похідним від основного зобов`язання і є дійсним до припинення основного зобов`язання або до закінчення дії іпотечного договору.

Позивач ОСОБА_2 зазначала, що є поручителем за основним договором №014/4933/3/09585 від 29.01.2008 року, але в порушення вимог Закону, її не було поставлено до відома про укладення Додаткової угоди №4 до кредитного договору, з ним вона не ознайомлена, своєї згоди на зміну умов кредитування не надавала, в той час як у зв`язку з такою зміною збільшився обсяг її відповідальності як поручителя, тому, посилаючись на приписи ч.1 ст.559 ЦК України, просить визнати договір поруки припиненим.

Вказувала про порушення її прав як співвласника усього придбаного у шлюбі майна, так як з нею не було узгоджено та підписано без її участі Додаткову угоду №1 від 25.01.2010 року до основного кредитного договору.

В своєму відзиві на позовну заяву Банк вказував, що дійсно 29.01.2008 року між ВАТ «Ерсте банк», правонаступником якого є ПАТ «ФІДОБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит в сумі 24585,75 доларів США, з урахуванням додаткової угоди №2 від 29.04.2010 року, зі строком користування кредитними коштами до 28.01.2016 року та, з урахуванням додаткової угоди №3 від 22.05.2012 року, зі сплатою 13,5 % річних.

В подальшому, з метою здійснення реструктуризації заборгованості позичальника за кредитним договором шляхом зміни валюти зобов`язання з іноземної на національну, 25.09.2015 року укладено Додаткову угоду №4, згідно якої сторони визначили розмір заборгованості ОСОБА_1 на день укладення даної угоди в сумі 17413,36 доларів США та домовились про встановлення клієнту непоновлювальної кредитної лінії, збільшення його ліміту та надання нового траншу кредиту в сумі 470596,05 грн. шляхом зарахування на поточний рахунок двома окремими траншами з різними відсотковими ставками, строком користування кредитним коштами до 28.01.2019 року.

Сума кредиту нового траншу надана з метою сплати (погашення) заборгованості за договором.

Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, перерахував обидва транши, що були використані на погашення заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору в іноземній валюті.

Щодо права Банку надавати кредит в іноземній валюті, то на час укладення спірного договору, ВАТ «Ерсте Банк» мав відповідну ліцензію №224, надану Національним Банком України 29.05.2007 року та дозвіл №224-1 від 29.05.2007 року.

Щодо посилання ОСОБА_3 щодо дисбалансу обов`язків через підвищення курсу долара, то відповідно до умов кредитного Договору, з урахуванням Додаткової угоди №4 від 25.09.2015 року, боргові зобов`язання встановлені у національній валюті.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_2 про припинення договору поруки, то Банк зазначає, що твердження поручителя про ненадання нею згоди на укладення Додаткової угоди №4 від 25.09.2015 року та додаткової угоди №1 від 25.01.2010 року, спростовується її особистими підписами у цих документах.

Третьою особою ОСОБА_4 надано письмові пояснення щодо позову (а.с. 45 т. 2), зі змісту яких ОСОБА_4 заперечувала проти позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та вказувала на безпідставність заявлених вимог.

Зазначає, що на підставі рішення Національного банку України від 20 травня 2016 року № 8 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПУАТ «ФІДОБАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

19 червня 2019 року між нею - ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством «Фідобанк» укладений договір, за яким продавцем відступлено їй право вимоги за кредитним договором № 014/4933/3/09585 від 29 січня 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» (відступленого на користь ПАТ «Фідобанк), а також право вимоги за договором іпотеки від 29 січня 2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та ВАТ «Ерсте Банк» (відступленого на користь ПАТ «Фідобанк) двокімнатної квартири АДРЕСА_2 .

В заперечення вимог позивачів зазначає, що пунктом 1 додаткової угоди № 4 сторони погодили, що станом на 25 вересня 2015 року розмір заборгованості за кредитним договором становить 17 413,36 доларів США або 373 768,53 грн. по курсу НБУ 21,46447 грн. за 1$, з якої тіло кредиту 14 385,82 дол. США або 308 783,99 грн., прострочка по тілу кредиту 2 115,83 дол. США або 45 415,17 грн., нараховані до сплати проценти 60,94 дол. США або 1 308,04 грн. та прострочені проценти 850,77 дол. США або 18 261,33 грн., при цьому за умов договору нараховані та прострочені платежі, всього 3 027,54 дол. США або 64 984,54 грн. мають бути повністю погашені за рахунок наданого траншу, крім того, решта коштів - залишок тіла кредиту у розмірі 14 385,82 дол. США погашається в зв`язку з проведенням реструктуризації шляхом зміни валютних зобов`язань з іноземної валюти в гривню. При цьому, п.2.5. додаткової угоди встановлює порядок договірного списання коштів з рахунку клієнта, яке доручено кредитору за рахунок наданих коштів, використання яких здійснюється банком за необхідністю виключно з метою погашення заборгованості клієнта.

Зміст додаткової угоди полягає у застосуванні механізму повного погашення поточної валютної заборгованості за кредитним договором з одночасною зміною валюти зобов`язання з доларів США на гривню, а також часткового забезпечення повернення кредитних коштів за рахунок наданого траншу.

Згідно нового графіку платежу сплата чергових платежів за Траншем 1 у сумі 228 637,42 грн. та процентів за користування Траншем 1 за період з 26 вересня 2015 року по 28 січня 2019 року у сумі 83 497,29 грн., а всього за користування першим траншем поверненню підлягає 312 134,71 грн., здійснюється щомісячно ануітентними платежами у розмірі 7 613,00 грн.

Повернення другого траншу у розмірі 241 958,63 грн. здійснюється 28 січня 2019 року без сплати процентів за користування.

Вказує, що останній платіж часткового погашення простроченої заборгованості здійснено 25.09.2018 року. З розрахунку, доданого до Договору відступлення прав вимоги, заборгованість за кредитним договором станом на 19.05.2019 року становить 167 720 грн, з якої заборгованість по тілу кредиту 147 707, 07 грн., з процентів 31,59 грн., неустойки 19 981,89 грн. 04.11.2019 року на адресу фактичного проживання відповідачів надіслано копію вказаного договору та розрахунок заборгованості. Будь-яких заперечень щодо нового кредитора від боржників не надходило.

За наведеного вважає, що доводи позовної заяви спростовуються фактичними обставинами справи, в тому числі, не відповідає дійсності посилання позивачів на існування зобов`язання в іноземній валюті. Щодо вимоги стосовно припинення договору поруки, то зазначає, що 25.09.2015 року поручитель особисто підписала зміни до договору поруки на умовах Додаткової угоди №4.

20 лютого 2020 року судом задоволено клопотання представника позивачів про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , належну ОСОБА_2 та право власності на яку 03.01.2020 року зареєстровано за ОСОБА_4 .

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до суду не прибули. Їх представник ОСОБА_5 подала заяву, в якій позовні вимоги своїх довірителів підтримала, просила про розгляд справи за їх відсутності. В попередніх судових засіданнях, у яких представник приймала участь, остання підтримала доводи позовних вимог, що викладені у позовній заяві. Проти заміни відповідача з ПАТ «Фідобанк» на ОСОБА_4 заперечувала, посилаючись на те, що позивачі не були поставлені до відома про відступлення права вимоги за договором кредиту, укладеним із ОСОБА_1 . Також посилалася на те, що вказані права вимоги не могли бути відступлені фізичні особі ОСОБА_4 , адже відносини між сторонами існують з приводу кредитування, що має право здійснювати лише фінансова установа.

Представник відповідача ПАТ «Фідобанк» Погодін В.О., участь якого в судовому засіданні забезпечена шляхом відеоконференції, проти позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заперечував, підтвердивши доводи, що викладені у наданому Банком відзиві на позовну заяву.

Третя особа ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_6 до суду не прибули, про причину неявки не повідомили, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлені належно, що підтверджується даними зворотніх поштових повідомлень (а.с. 140-141 т.2), у зв`язку з чим, відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, є можливим розгляд за їх відсутності. Судом прийнято до уваги письмові пояснення третьої особи, зміст яких викладено вище.

Зі змісту наданих письмових доказів слідує, що 29.01.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №014/4933/3/09585, за яким останній отримав кредит в розмірі 26 000 доларів США до 28.01.2015 року зі сплатою 13,5 %. Встановлено комісії за видачу та ведення поточного рахунку, що мали бути сплачені при наданні кредиту. Повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитом визначена щомісячними платежами відповідно до графіку за Додатком № 1 до цього договору (а.с. 14- 16).

Вказаний договір забезпечено майновим поручителем позивачем ОСОБА_2 на підставі договору іпотеки від 29.01.2008 року, за яким поручитель надала в іпотеку квартиру АДРЕСА_3 . Строк дії договору не зазначений, тобто чинність останнього пов`язана з припиненням основного зобов`язання (а.с. 17-19).

Згідно п. 8.4 Договору іпотеки, сторони дійшли згоди, що у разі внесення змін до кредитного договору щодо зміни розміру процентів по кредиту (в тому числі їх збільшення) до цього Договору зміни не вносяться.

Відповідно до Додаткової угоди №1 від 25.01.2010 року (а.с. 20) сторони визначили момент надання та повернення кредиту, обчислення строку користування кредитом. Згідно п.1.4 Договору визначили, що нарахування процентів здійснюється щоденно, та розмір періодичних платежів за процентами на фактичну дату сплати процентів є змінною величиною, яка, в тому числі, залежить від кількості днів фактичного користування кредитом та суми залишку заборгованості за кредитом на кожен день нарахування процентів, корегувань процентної ставки та облікової політики кредитора.

При цьому, даною угодою не вносились зміни щодо розміру процентної ставки чи інших платежів за договором, зокрема неустойки при порушенні зобов`язань.

29 квітня 2010 року між позичальником ОСОБА_1 та Банком укладено Додаткову угоду №2, за якою сторони досягли згоди, що фактична заборгованість за кредитом збільшується на суму прострочених платежів за відсотками 1720,48 доларів США та становить 24 585,75 доларів США. Збільшення кредиту проводиться шляхом приєднання суми прострочених платежів за відсотками до заборгованості за кредитом та не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику. Узгоджено повернення кредиту до 28.01.2016 року зі сплатою 13,5 % річних за новим графіком (а.с. 24).

У зв`язку з укладенням вказаної додаткової угоди, відбулися зміни і за договором поруки.

Так, відповідно до додаткової угоди № 1 від 29 квітня 2010 року до договору поруки, сторони визначили розмір заборгованості за кредитом станом на 29.04.2010 року в розмірі 24585,75 доларів США, визначили термін повернення кредиту по 28 січня 2016 року за графіком відповідно до додатку за кредитним договором від 29.01.2008 року. Вказана додаткова угода підписана ОСОБА_2 як поручителем, ОСОБА_1 як позичальником (а.с. 23).

Того ж дня внесено зміни до Договору Іпотеки. Такими змінами визначено, що цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що витікають з кредитної угоди №014/4933/3/09585 від 29.01.2008 року та додаткової угоди №2 від 29.04.2010 року, визначено розмір наданого кредиту в сумі 24585,75 доларів США (а.с. 25).

22.05.2012 року укладено Додаткову угоду №3, якою продовжено строк дії договору кредиту до 28.01.2019 року та узгоджено новий графік повернення кредиту. Вказаний договір підписано як позичальником, так і поручителем (а.с. 27).

Того ж дня (22.05.2012 р.) внесено зміни до договору Іпотеки, в якому визначено новий строк повернення кредиту, що забезпечується предметом іпотеки, зокрема до 28.01.2019 року (а.с. 28).

25.09.2015 року між ОСОБА_1 та Банком укладено Додаткову угоду № 4, якою фактично здійснено реструктуризацію кредитних зобов`язань клієнта в іноземній валюті шляхом зміни валюти зобов`язання з подальшим анулюванням частини боргу (п. 5 угоди). За вказаною угодою, для погашення валютної заборгованості за основним договором клієнту надано шляхом зарахування на поточний рахунок кредит в розмірі 470 596,05 грн. двома траншами з різними процентними ставками за кожним (а.с. 34).

Того ж дня (25.09.2015 року) укладено договір поруки із ОСОБА_2 , за яким остання зобов`язалася відповідати перед Кредитором за невиконання усіх його боргових зобов`язань в повному обсязі, як існуючих на час укладення договору так і тих, що можуть виникнути у майбутньому, а саме: зобов`язання по поверненню кредиту в розмірі 470 596,05 грн. до 28.01.2019 року; зобов`язання по сплаті процентів за користування кредитним коштами в розмірі, обумовленому основним договором, але не більше 20 % річних; зобов`язання по сплаті неустойки (а.с. 30 т. 1).

01.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Банку з вимогою перерахувати другий транш в розмірі 241 958, 63 грн. на погашення валютної кредитної заборгованості, посилаючись на невиконання Банком свого обов`язку щодо цього, та що мало бути здійснено не пізніше наступної дати укладення Додаткової угоди № 4 (а.с. 42-43) та, не дочекавшись відповіді на вказану вимогу, звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого.

Стосовно вимог позивача ОСОБА_1 про визнання виконаним зобов`язання за кредитним договором №014/4933/3/09585 від 29.01.2008 року, то за змістом ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Главою 50 Цивільного кодексу України визначені загальні підстави припинення зобов`язання, зокрема: припинення зобов`язання виконанням (ст. 599); припинення зобов`язання переданням відступного (ст. 600); припинення зобов`язання зарахуванням (ст.ст. 601-603); припинення зобов`язання за домовленістю сторін (ст. 604); припинення зобов`язання прощенням боргу (ст. 605); припинення зобов`язання поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст. 606); припинення зобов`язання неможливістю його виконання (ст. 607); припинення зобов`язання смертю фізичної особи (ст. 608); припинення зобов`язання ліквідацією юридичної особи (ст. 609).

В той же час, позивач не послався на жодну норму матеріального права, якою б обґрунтовував свої вимоги про визнання виконаним зобов`язання.

Зі змісту позовної заяви слідує, що такі вимоги ОСОБА_1 висуває у зв`язку з невиконанням Банком в повному обсязі своїх зобов`язань за Додатковою угодою № 4 від 25.09.2015 року про надання траншу на погашення валютної заборгованості.

В той же час твердження ОСОБА_1 щодо невиконання Банком свого обов`язку спростовується даними виписки по особовому рахунку з 25.09.2015 року по 29.09.2015 року, з якого слідує, що 28.09.2015 року за призначенням: надання кредиту ОСОБА_1 згідно з договором №014/4933/3/09585 від 29.01.2008 року та протоколу КК № 88/6 від 17.09.2015 року, на рахунок 1945, отримувач ОСОБА_1 , зараховано 228 637, 42 грн. та 241 658,63 грн., всього на суму 470 596,05 грн. (а.с.136-139 т. 1).

Стосовно таких посилань позивача як надання кредиту в іноземній валюті, що потребувало відповідної ліцензії, а також порушення Банком принципу справедливості та добросовісності у зв`язку зі значним підвищенням курсу долара по відношенню до гривні, через що існує істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позивача, то такі посилання зазначені у позовній заяві як додаткова інформація і не зазначаються як обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Окрім того, такі посилання не є підставою для визнання договірного зобов`язання виконаним, а вимог про визнання договору недійсним, позивачем не висунуто, та з урахуванням принципу диспозитивності (ст.13 ЦПК України), суд не вирішує спір за межами заявлених позовних вимог.

За наведеного вище, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання виконаним його зобов`язання за кредитним договором №014/4933/3/09585 від 29 січня 2008 року, є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Щодо вимог ОСОБА_2 про припинення договору поруки №014/4933/3/09585/1 від 25 вересня 2015 року у зв`язку з порушенням ч.1 ст.559 ЦК України, зокрема ненадання нею згоди на зміну забезпеченого зобов`язання, яке відбулось у зв`язку з укладенням Додаткової угоди №4 до кредитного договору від 29.01.2008 року, то доводи позивача ОСОБА_2 спростовуються змістом письмових доказів, що надані самою стороною позивача. Зокрема, укладеним із нею договором поруки (а.с.30) забезпечено зобов`язання по поверненню кредиту в розмірі 470 596,05 грн. в строк до 28.01.2019 року, зобов`язання по сплаті процентів у розмірі, обумовленому основним договором, але не більше 20 % річних, зобов`язання по сплаті комісій та неустойки, визначених основним договором.

Доказів щодо змін умов кредитування після 25.09.2015 року суду не надано.

Договір поруки від 25.09.2015 року підписано ОСОБА_2 (а.с. 31 зворотній бік».

За наведеного, доводи позивача ОСОБА_2 про існування підстав до припинення договору поруки, що визначені ч.1 ст.559 ЦК України, не знайшли свого підтвердження, доказів щодо цього відповідно до вимог ст. ст. 12, 83 ЦПК України, позивачем не надано.

Щодо вимог ОСОБА_2 про визнання виконаними зобов`язання ОСОБА_2 за іпотечним договором від 29 січня 2008 року та припинення іпотечного договору від 29 січня 2008 року, у зв`язку з виконанням основного зобов`язання, то у відповідності з ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Доводів, які б вказували про наявність підстав для припинення договору іпотеки позивачем не надано і не наведено.

Доказів про припинення основного зобов`язання, що забезпечене майновим поручителем ОСОБА_2 , суду не надано.

Інші вимоги, зокрема: зобов`язання нотаріуса виключити з державного реєстру іпотек запис про обтяження належного ОСОБА_2 та зняття заборони відчуження цього майна і виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження, то такі є похідними від попередніх вимог. У зв`язку з відмовою в задоволенні основних позивних вимог, а саме: визнання виконаними зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором №014/4933/3/09585 від 29 січня 2008 року; визнання виконаними зобов`язання ОСОБА_2 за іпотечним договором від 29 січня 2008 року; припинення договору поруки № 014/4933/3/09585/1 від 25 вересня 2015 року; припинення іпотечного договору договір від 29 січня 2008 року, то у задоволенні похідних вимог також слід відмовити.

Відповідно до ч.9 ст. 158 ЦПК України, підлягають скасуванню забезпечені ухвалою суду від 20 лютого 2020 року заходи забезпечення даного позову.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, п. 3 Перехідних положень ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ПАТ «Фідобанк» про визнання зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором №014/4933/3/09585 від 29 січня 2008 року виконаним; визнання виконаними зобов`язання ОСОБА_2 за іпотечним договором від 29 січня 2008 року; припинення договору поруки №014/4933/3/09585/1 від 25 вересня 2015 року; припинення іпотечного договору від 29 січня 2008 року, та зобов`язання нотаріуса виключити з державного реєстру іпотек запис про обтяження належного ОСОБА_2 майна та зняття заборони відчуження цього майна і виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження, - відмовити в повному обсязі.

Скасувати заходи забезпечення позову, що застосовані відповідно до ухвали судді від 20 лютого 2020 року у даній справі (номер справи 477/2854/18, провадження №2-з/477/8/20), зокрема скасувати арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_2 , право власності на яку 03.01.2020 року зареєстровано за ОСОБА_4 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Новоодеським РС УДМС України в Миколаївській області 16.04.2015 року, особистий код платника податків НОМЕР_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо або через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 23 березня 2020 року, з якої обчислювати строк на подання апеляційної скарги.

З повним текстом рішення учасники справи можуть ознайомитись та отримати його копію в канцелярії суду з 23.03.2020 року.

Суддя Л.М. Семенова