ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/3084/19
Провадження № 2/210/538/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"06" лютого 2020 р. м. Кривий Ріг
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого-судді Ступак С.В.,
секретаря судового засідання Драгунової Я.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
У червні 2019 року адвокат Лисиця Т.І. звернувся до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок вчинення злочину пов`язаного із незаконним заволодінням коштами у розмірі 86 160 гривень, грошову суму кошів у розмірі 123 938,88 грн. інфляційних втрат в період з червня 2013 року по лютий 2018 року від суми коштів, якою Відповідач незаконно та неправомірно заволоділа, грошову суму кошів у розмірі 14 806, 72 грн. 3% річних за період з червня 2013 року по лютий 2018 року від суми коштів, якою Відповідач незаконно та неправомірно заволоділа та компенсацію за заподіяну йому моральну шкоду внаслідок вчинення злочину пов`язаного із незаконним заволодіння коштами, в розмірі 224 905,60 грн.
Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 липня 2019 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості передано до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, оскільки останнє відоме місце реєстрації відповідача ОСОБА_2 в Дзержинському районі м. Кривого Рогу.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 серпня 2019 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами загального позовного провадження.
В обґрунтування позовних вимог представник позивач зазначила, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у 2013 році було укладено усну угоду про співпрацю. Відповідач, будучи членом Криворізького благодійного фонду в ім`я Святої Великомучениці Анастасії Узорешительниці «ВІДРАДА», під приводом партнерства у здійсненні підприємницької діяльності, пов`язаної з придбанням товарів «секондхенд» і подальшої його експлуатації для отримання фінансового прибутку, обумовивши заздалегідь умови його розподілу отримала від Позивача грошові кошті в загальній сумі 86 160 гривень.
Станом на день звернення з Позовом про стягнення заборгованості матеріали кримінального провадження до суду не передані, місцезнаходження Відповідача невідоме. Разом з тим, в ході досудового розслідування Відповідачем під аудіозапис було визнано, що вона шляхом обману заволоділа коштами Позивача.
Представником позивача у позові зазначено, що позивач станом на 18 лютого 2019 року не заявляв цивільного позову в межах розгляду кримінальної справи, а тому на її думку, не позбавлений права пред`явити такий цивільний позов в прядку цивільного судочинства до особи яка скоїла злочин та з вини якої була заподіяна шкода, а саме до ОСОБА_2 , яка всупереч домовленості використала кошти не за призначенням, заволодівши ними шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство).
Тому посилаючись на вимоги ст. ст. 525, 526, 625, 1166 ЦК України та ст. 25 КПК України просила суд позов задовольнити.
Крім того, представник позивача у позові зазначила, що Позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що Позивач обговорюючи умови партнерства у здійсненні підприємницької діяльності у 2013 році реально розраховував на отримання прибутку в подальшому. Окрім того грошові кошти, які були передані Відповідачці були узяті з сімейного бюджету, для сім`ї Позивача є досить значними, що мало наслідком погіршення умов побуту Позивача та його сім`ї. За таких обставин позивач відчуває постійні моральні страждання, переживання, депресії та пригнічений стан пов`язаний з витраченням шалених коштів, які вінзароблявпротягом тривалого часу та змиритися з тим, що їх не можливо повернути із за шахрайських дій з боку Відповідача Позивач не може, що тримає його у постійній нервовій та психологічній напрузі. Від цього страждає не лише позивач, але й його близькі рідні. У зв`язку з чим, посилаючись на те, що суб`єктом відповідальності згідно ст. 1167 ЦК України є відповідач ОСОБА_2 , остання зобов`язана відшкодувати Позивачу (потерпілому) моральну шкоду, яку останній оцінює рівномірно до завданої шкоди, а саме в розмірі 224 905, 60 грн. виходячи з характеру скоєного злочину, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або
В судовому засіданні позивач присутній не був, поза межами судового засідання 06 лютого 2020 року, від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без участі позивача, щодо прийняття по справі заочного рішення зазначив, що не заперечує.
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином, що підтверджується поштовим конвертом разом з рекомендованими повідомленнями повернутим до суду без вручення, про причини поважності неявки суд не сповістив, відзив на позовну заяву не надав.
Відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Частиною 3 та частиною 4 ст. 130 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.
Відповідно до положень ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з положеннями ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до положень ч. 7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до ч.1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
За змістом ст.1166 ЦК України, для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
Відповідно до вимог ст. 28 КПК України, у разі вчинення кримінального правопорушення, особа, яка зазначала матеріальної шкоди від злочину, вправі пред`явити до обвинуваченого цивільний позов, який розглядається судом разом з кримінальною справою.
Особа не позбавляється права надати цивільний позов в порядку цивільного судочинства, однак, доказами неправомірних дій з боку винної особи, може бути вирок, який набрав законної сили.
Враховуючи встановлені у справі обставини та зазначені норми права, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач не надав достатніх доказів неправомірних дій з боку відповідача, а саме, щодо незаконного заволодіння коштами Позивача.
Щодо заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає, що статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.
Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.
При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.
Крім того, позивач ОСОБА_1 згідно резолютивної частини позовної заяви, просить стягнути матеріальну та моральну шкоду на користь ОСОБА_1 , який не є учасником по справі.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 , задоволенню не підлягають.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 23, 1166, 1177 ЦК України, ст. 28 КПК України, ст.ст. 4, 10-13, 19, 76-81, 89, 128, 130, 178, 280, 281, 133, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: С. В. Ступак