Постанова

Іменем України

11 березня 2020 року

м. Київ

справа № 210/1609/15-ц

провадження № 61-40313св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Усика Г. І. (суддя-доповідач),

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Погрібного С. О., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

правонаступник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

третя особа - державний нотаріус Третьої криворізької державної нотаріальної контори Рикова Тетяна Валентинівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду

м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня 2016 року у складі судді Чайкіної О. В. та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області

від 06 червня 2018 року у складі колегії суддів: Барильської А. П., Бондар Я. М., Зубакової В. П.,

ВСТАНОВИВ:

И-

Короткий зміст позовних вимог

У квітня 2015 року ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа - державний нотаріус Третьої криворізької державної нотаріальної контори Рикова Т. В., про визнання права власності в порядку спадкування.

На обгрунтування позовних вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її племінник ОСОБА_4 , 1956 року народження. Після його смерті відкрилася спадщина на:

- однокімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 30,00 кв. м, житловою площею 16,9 кв. м;

- двокімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 41,84 кв. м, житловою площею

27,8 кв. м;

- грошові кошти (вклади), які знаходяться у філії Дзержинського відділення № 7806 Акціонерного товариства «Ощадбанк» на рахунках:

№ НОМЕР_1 , № НОМЕР_6, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8, № НОМЕР_9, відкритих на ім`я ОСОБА_4 , 1956 року народження, на загальну суму 21 988,23 грн;

- грошові кошти, які знаходяться в Публічному акціонерному товаристві «Укрсоцбанк» на рахунках № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , відкритих на ім`я ОСОБА_4 , 1956 року народження, на загальну суму 183 504,00 грн;

- грошові кошти, які знаходяться у Публічному акціонерному товаристві комерційний банк «Південкомбанк» на рахунку № НОМЕР_4 , відкритому на ім`я ОСОБА_4 , 1956 року народження, на загальну суму 10 000,00 грн.

Зважаючи на відсутність спадкоємців попередніх черг, вона звернулася до державного нотаріуса Третьої криворізької державної нотаріальної контори Рикової Т. В., із заявою про прийняття спадщини після смерті племінника

ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також їй стало відомо про те, що на спадкове майно претендує ОСОБА_3 , який фактично оспорює її право на спадкування за законом після померлого

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , якому постановою державного нотаріуса Третьої криворізької державної нотаріальної контори Рикової Т. В. від 25 жовтня 2011 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із наявністю спадкоємців за законом третьої черги.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 березня 2013 року позов ОСОБА_3 до державного нотаріуса Третьої криворізької державної нотаріальної контори Риковой Т. В., третя особа - ОСОБА_1 , про визнання дій державного нотаріуса незаконними та скасування постанови, задоволено частково. Скасовано постанову державного нотаріуса Третьої криворізької державної нотаріальної контори Рикової Т. В.

від 25 жовтня 2011 року № 1903/02-31 про відмову ОСОБА_3 у вчиненні нотаріальної дії. У задоволенні позову ОСОБА_3 в іншій частині позовних відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 серпня 2013 року скасовано рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 березня 2013 року у частині задоволених позовних вимог та ухвалено у цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 у зазначеній частині вимог відмовлено.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 травня 2014 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_3 про перегляд рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 березня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Зазначені судові рішення підтверджують відсутність правових підстав для оспорення відповідачем її права на спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . Однак, зважаючи на те, що після смерті спадкодавця, він заволодів правовстановлюючими документами на нерухоме спадкове майно, та ініціював ряд кримінальних проваджень, у ході проведення досудового розслідування яких був вилучений оригінал спадкової справи та накладено арешти на спадкове майно, постановою державного нотаріуса Третьої криворізької державної нотаріальної контори Рикової Т. В. від 30 грудня

2014 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю оригіналу спадкової справи та наявністю арешту, накладеного на майно померлого ОСОБА_4 .

Посилаючись на наведене, позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на:

- однокімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 30,00 кв. м, житловою площею 16,9 кв. м;

- двокімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 41,84 кв. м, житловою площею

27,8 кв. м;

- грошові кошти (вклади), які знаходяться у філії Дзержинського відділення № 7806 Акціонерного товариства «Ощадбанк» на рахунках:

№ НОМЕР_1 , № НОМЕР_6, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8, № НОМЕР_9, відкритих на ім`я ОСОБА_4 , 1956 року народження, на загальну суму 21 988,23 грн;

- грошові кошти, які знаходяться в Публічному акціонерному товаристві «Укрсоцбанк» на рахунках № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , відкритих на ім`я ОСОБА_4 , 1956 року народження, на загальну суму 183 504,00 грн;

- грошові кошти, які знаходяться у Публічному акціонерному товаристві комерційний банк «Південкомбанк» на рахунку № НОМЕР_4 , відкритому на ім`я ОСОБА_4 , 1956 року народження, на загальну суму 10 000,00 грн.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на:

- однокімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 30,00 кв. м, житловою площею 16,9 кв. м;

- двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 41,84 кв. м, житловою площею 27,8 кв. м;

- грошові вклади (кошти), що розміщені у філії Дзержинського відділення № 7806 Акціонерного товариства «Ощадбанк» на рахунках: № НОМЕР_1 ,

№ НОМЕР_6, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8, № НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_4 , на загальну суму 21 988,23 грн;

- грошові кошти, що розміщені у Публічному акціонерному товаристві «Укрсоцбанк» на рахунках № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , відкритих на ім`я ОСОБА_4 , на загальну суму 183 504,00 грн;

- грошові кошти, що розміщені у Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «Південкомбанк» на рахунку № НОМЕР_4 , відкритому на ім`я ОСОБА_4 , на загальну суму 10 000,00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач, будучи спадкоємцем третьої черги за законом, прийняла спадщину, у порядку, визначеному частиною першою статті 1269 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), та у строки передбачені частиною першою статті 1270 ЦК України, однак право на спадкове майно не оформила в силу наявності реальних перешкод, спричинених діями відповідача, яким ініційовано кримінальні провадження, у ході яких вилучено оригінал спадкової справи, що унеможливило видачу ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом. Твердження ОСОБА_3 про те, що він є єдиним законним спадкоємцем померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , є безпідставними та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 червня

2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

від 01 грудня 2016 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та застосував норми матеріального права, рішення суду є законним та обгрунтованим, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Узагальнені доводи касаційної скарги та аргументів інших учасників справи

У липні 2018 року до Верховного Суду надійшлакасаційна скарга ОСОБА_5 , у якій він просив скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня 2016 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга обгрунтована посиланням на те, що задовольняючи вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності у порядку спадкування на майно, належне померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , суди належним чином не перевірили наявність кровного споріднення між спадкодавцем та спадкоємцем, зважаючи на те, що згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 25 вересня 2013 року щодо народження матері спадкодавця - ОСОБА_6 , вона була одна дитина, перша, а також не визначили коло спадкоємців, які мають право на спадщину та не встановили наявність заповітів, складених ОСОБА_4 щодо спадкового майна.

Ураховуючи, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю оригіналу спадкової справи та наявністю арешту на майно померлого ОСОБА_4 , а відповідно до положень статті 392 ЦК України захисту підлягає лише суб`єктивне документально підтверджене право власності на успадковане нерухоме майно, суди першої та апеляційної інстанцій не мали визначених законом підстав для визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

Суди належним чином не встановили коло учасників у справі, зважаючи на те, що ОСОБА_3 до моменту встановлення його статусу як спадкоємця, не є належним відповідачем до заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, тоді як

ОСОБА_2 не могла бути залучена до участі у справі як правонаступник позивача, оскільки спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

У вересні 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від ОСОБА_2 , у якому вона просила залишити касаційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення, посилаючись на те, що суди першої та апеляційної інстанцій повно встановили фактичні обставини справи та правильно застосували норми матеріального права.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Відповідно до статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

Судами попередніх інстанцій установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер

ОСОБА_4 , 1956 року народження, який за життя заповіт не складав.

Після смерті ОСОБА_4 відкриласяспадщина на:

- однокімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 30,00 кв. м, житловою площею 16,9 кв. м;

- двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 41,84 кв. м, житловою площею 27,8 кв. м;

- грошові кошти (вклади), що розміщені у філії Дзержинського відділення № 7806 Акціонерного товариства «Ощадбанк» на рахунках: № НОМЕР_1 ,

№ НОМЕР_6, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8, № НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_4 , на загальну суму 21 988,23 грн;

- грошові кошти, що розміщені у Публічному акціонерному товаристві «Укрсоцбанк» на рахунках № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , відкритих на ім`я ОСОБА_4 , на загальну суму 183 504,00 грн;

- грошові кошти, що розміщені у Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «Південкомбанк» на рахунку № НОМЕР_4 , відкритому на ім`я ОСОБА_4 , на загальну суму 10 000,00 грн.

Матір`ю померлого ОСОБА_4 була ОСОБА_9 , батьком - ОСОБА_10 . Згідно з відомостями з погосподарської книги № 31 за 1947-1949 роки Великокостромської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, по особовому рахунку № НОМЕР_5 будинку АДРЕСА_3 (рік побудови до 1918), головою домогосподарства значився ОСОБА_11 , 1901 року народження, членами його сім`ї: ОСОБА_12 , 1901 року народження (дружина) та три дочки: ОСОБА_13 , 1927 року народження, ОСОБА_14 , 1929 року народження та ОСОБА_15 , 1932 року народження. ОСОБА_14 після укладення шлюбу з ОСОБА_16 змінила прізвище на « ОСОБА_17 » (актовий запис про шлюб від 14 грудня 1952 року № 1353).

30 березня 2011 року позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець третьої черги за законом, звернулася до державного нотаріуса Третьої криворізької державної нотаріальної контори Рикової Т. В. із заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 племінника ОСОБА_4 . У зв`язку з надходженням заяви позивача, державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори Риковою Т. В., 30 березня 2011 року заведено спадкову справу № 145/2011, та розпочато дії з видачі свідоцтва про право на спадщину у порядку, встановленому законом.

03 червня 2011 року до державного нотаріуса Третьої криворізької державної нотаріальної контори Рикової Т. В. із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_3 , обгрунтовуючи заяву тим, що протягом останніх п`яти років до дня смерті спадкодавця він проживав разом із спадкодавцем однією сім`єю. Рішення суду про встановлення факту проживання однією сім'єю ОСОБА_3 та померлого ОСОБА_4 відсутнє.

30 грудня 2014 року державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори Риковою Т. В. винесено постанову про відмову

ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю оригіналу спадкової справи та наявністю арештів на майно померлого.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 померла.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши матеріали справи, доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті1220,1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Установивши, що право позивача ОСОБА_1 на отримання у власність спадкового майна після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 оспорюється ОСОБА_3 , а також втрачено оригінали правовстановлючих документів на спадкове майно, суди дійшли обгрунтованого висновку, що обраний позивачем спосіб захисту (визнання права власності) узгоджується з положеннями статті 392 ЦК України, а ОСОБА_3 є належним відповідачем у справі.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року, чинного на дату звернення до суду із зазначеним позовом, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Обгрунтовуючи підстави заявленого позову, ОСОБА_1 посилалася на відсутність у неї можливості у позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за законом з незалежних від неї причин, а саме з огляду на вилучення органами досудового розслідування кримінального провадження оригіналу спадкової справи та накладення арешту на спадкове майно.

Зважаючи на викладене, спір, що виник між сторонами пов`язаний, насамперед, із встановлення наявності/відсутності у позивача права на спадщину за законом відповідно до положень ЦК України, що спростовує доводи відповідача про те, що ОСОБА_1 не мала правових підстав на пред'явлення позову про визнання права власності на спадкове майно.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що суди першої та апеляційної інстанцій належним чином не встановили наявність родинних зв`язків між спадкоємцем та спадкодавцем, не перевірили наявність/відсутність інших спадкоємців у померлого, а також складеного спадкоємцем заповіту є необгрунтованими. Суди достатньо повно перевірили доводи відповідача та наявні у справі докази, надали їм належну оцінку, а тому зазначені твердження заявника додаткового правового аналізу не потребують.

Спірні правовідносин допускають правонаступництво, оскільки не є нерозривно пов`язаними з особою позивача, а тому доводи касаційної скарги щодо відсутності у апеляційного суду процесуальних підстав для заміни померлої ОСОБА_1 на її правонаступника - спадкоємця ОСОБА_2 , є неспроможними.

Разом з тим, визначаючи правові підстави визнання за ОСОБА_1 права власності на банківські вклади, суди попередніх інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права.

Так, виходячи зі змісту статті 1058 ЦК України, договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові гроші вкладника передаються ним у власність банку, а відтак з моменту передачі вкладником грошових коштів банку, банк набуває право власності на ці кошти, а тому за зобов`язальними правовідносинами, що виникли між ними на підставі договору банківського вкладу у вкладника виникає право вимагати видачі суми вкладу по закінченню строку дії договору з виплатою відповідної суми процентів передбачених умовами договору, а банку - обов`язок повернути вклад з нарахованими на нього процентами за користування грошовими коштами.

Ураховуючи наведене, суди дійшли помилкового висновку про визнання за ОСОБА_1 права власності у порядку спадкування за законом на грошові кошти за договорами банківських вкладів, оскільки правильним вирішенням зазначеного спору є визнання права на вклад, а тому оскаржувані судові рішення у цій частині підлягають зміні.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частинипершої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, щорішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня

2016 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області

від 06 червня 2018 року у частині визнання за позивачем права власності у порядку спадкування на нерухоме майно належне спадкодавцеві на дату відкриття спадщини та на грошові кошти, розміщені спадкодавцем у Публічному акціонерному товаристві «Укрсоцбанк» та у Публічному акціонерному товаристві комерційний банк «Південкомбанк», є законним та обгрунтованим, доводи касаційної скарги правильність висновків суду першої та апеляційної інстанцій у зазначеній частині не спростовують.

Оскільки суди попередніх інстанцій у частині позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 права власності у порядку спадкування за законом на грошові кошти за договорами банківських вкладів, розміщених у філії Дзержинського відділення № 7806 Акціонерного товариства «Ощадбанк»,правильно визначилися з характером спірних правовідносин, повно і всебічно дослідили матеріали справи, надали належну правову оцінку доводам сторін та наявним у справі доказам, але неправильно застосували норми матеріального права, зазначене відповідно до статті 412 ЦПК України є підставою для зміни оскаржуваних судових рішень у цій частині.

Щодо поновлення виконання судового рішення

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки ухвалою судді Верховного Суду від 27 липня 2018 року зупинено виконання рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня 2016 року до закінчення касаційного провадження, його необхідно поновити, з урахуванням зміненої резолютивної частини рішення.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 412, 415, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня 2016 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року у частині вирішених позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом на грошові кошти за договорами банківських вкладів змінити, виклавши резолютивну частину у наступній редакції.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на вклади, розміщені у філії Дзержинського відділення № 7806 Акціонерного товариства «Ощадбанк» на рахунках: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_6, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8, № НОМЕР_9, відкритих на ім`я ОСОБА_4 , 1956 року народження, на загальну суму 21 988,23 грн.

В іншій частині рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня 2016 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 червня 2018 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 грудня 2016 року, з урахуванням зміненої резолютивної частини рішення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Г. І. Усик

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко