Справа № 525/1528/19
Провадження №2/525/138/2020

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2020 Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Хоролець В.В., при секретарі Хоменко М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області в порядку загального позовного провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

З позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їхній батько ОСОБА_4 , останнім місцем проживання та реєстрації якого було АДРЕСА_1 . На момент смерті він проживав разом із своєю дружиною ОСОБА_3 та дочкою ОСОБА_2 . До складу спадкового майна, поряд з іншим, увійшли гаражі, один знаходиться у АДРЕСА_2 , який складається з гаража (літ. А-1). Даний гараж був побудований батьком ОСОБА_4 на підставі рішення від 14 серпня 1992 року виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області про будівництво гаража і виділення земельної ділянки для гаражного будівництва та дозволом на проведення будівельних робіт, виданого відділом архітектури Великобагачанської райдержадміністрації, актом виносу в натурі меж земельної ділянки та побудови, проектом забудови земельної ділянки індивідуального забудовника, будівельним паспортом, справою на будівництво гаража і господарських приміщень в АДРЕСА_2 , забудовник ОСОБА_4 . Свідоцтво про право власності батько позивачів, як вбачається з доводів позовної заяви, за життя не отримав.

Також, як зазначають позивачі у справі, до складу спадкового майна увійшов гараж, який знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , який складається з гаража (літ. А-1). Даний гараж був побудований батьком ОСОБА_4 на підставі рішення виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради Полтавської області від 30.01.1998 року про надання дозволу на будівництво гаража по АДРЕСА_3 , на підставі рішення виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради Полтавської області від 25.12.1998 року про надання земельної ділянки площею 48 кв.м для гаражного будівництва по АДРЕСА_3 на підставі рішення виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради Полтавської області від 29.12.2003 року про надання дозволу на будівництво гаража розміром 5 на АДРЕСА_4 м АДРЕСА_5 АДРЕСА_3 , дозволом на проведення будівельних робіт за підписом голови виконкому та головного архітектора району, актом виносу в натурі земельної ділянки та розбивки під забудівлі, планом ділянки із експлікацією за погодженням з селищним головою, але, як вказують позивачі у справі, батько за життя свідоцтва про право власності на даний гараж не отримав.

Позивачі по справі зазначають, що вони як діти померлого є спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька, спадщину вони прийняли шляхом подання заяви в шестимісячний строк після його смерті до приватного нотаріуса Великобагачанського нотаріального округу Сахарової Л.І. Мати позивачів ОСОБА_3 є також спадкоємицею першої черги за законом, але вона від прийняття спадщини відмовилася та не претендує на неї. Однак коли позивачі звернулися до приватного нотаріуса Великобагачанського нотаріального округу Сахарової Л.І. із завою про видачу їм свідоцтва про право на спадщину на гаражі, то нотаріус відмовила позивачам, в зв`язку з тим, що на гаражі немає правовстановлюючих документів - свідоцтва про право власності на ім`я батька.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому просили суд визнати, що на момент смерті на ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , належав на праві власності гараж, який знаходиться в АДРЕСА_2 та який відповідно до технічного паспорта складається з гаража, позначеного літерою А-1; в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , як за спадкоємицею першої черги за законом, визнати за ОСОБА_2 право власності на гараж, який знаходиться в АДРЕСА_2 , та який відповідно до технічного паспорта складається з гаража, позначеного літерою А-1 та визнати, що на момент смерті на 16.02.2019 року ОСОБА_4 належав на праві власності гараж, який знаходиться в АДРЕСА_3 та який відповідно до технічного паспорта складається з гаража, позначеного літерою А-1; в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , як за спадкоємцем першої черги за законом, визнати за ОСОБА_1 право власності на гараж, який знаходиться в АДРЕСА_3 та який відповідно до технічного паспорта складається з гаража, позначеного літерою А-1 (а.с.а.с.3-4).

Загальне позовне провадження у справі було відкрите ухвалою суду від 21.11.2019 року, розгляд даної цивільної справи призначено за правилами загального позовного провадження і підготовче засідання у справі призначено на 18.01.2020 року (а.с.47). Після відкриття провадження у справі за нормами ЦПК України, суд витребував відповідну інформацію від приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Полтавської області Сахарової Л.І. відомості про те, хто прийняв спадщину (відмовився від прийняття спадщини) та про наявність /відсутність заповіту після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнім місцем проживання якого було сел. Велика Багачка Великобагачанського району Полтавської області та чи надходили претензії кредиторів. Відповідно до даної ухвали було вирішено зробити Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно та їх обтяжень щодо гаража, який розташований в АДРЕСА_2 та щодо гаража, який розташований в АДРЕСА_3 .

Підготовче засідання у справі проведено 21.01.2020 року і справу призначено до судового розгляду по суті на 25.02.2020 року (а.с.71).

Від відповідача по справі Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області надійшло письмове клопотання про проведення відповідного засідання без участі відповідача. Даний відповідач вищезазначений позов визнає та заперечень немає (а.с.82).

18.02.2020 року до проведення судового засідання від позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшли письмові заяви про підтримання позовних вимог в повному обсязі та про розгляд справи в їх відсутність (а.с.а.с.83-84).

З довідки секретаря судового засідання Хоменка М.М. від 25.02.2020 року вбачається, що в ході телефонної розмови з адвокатом Ситник О.В. остання повідомила, що в судове засідання про розгляду справи не можу прибути у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та просила проводити розгляд справи за її відсутності (а.с.85),

Суд вирішив за можливе розгляд справи проводити в судовому засіданні 25.02.2020 року у відсутність сторін, застосовуючи при цьому положення ст.247 ЦПК України.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 15 ЦК України (норма матеріального права) передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Про це вказується у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.05.2018 року.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , який на момент смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: селище Велика Багачка, Великобагачанського району Полтавської області (а.с.6) помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що Великобагачанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 19.02.2019 року та зроблено відповідний актовий запис №42 (а.с.6).

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно частин 1,2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 06.05.1972 року вбачається, що ОСОБА_4 , 1947 р.н. та ОСОБА_5 , 1950 р.н. зареєстрували шлюб 06.05.1972 року, про що Полтавським міським Палацом одруження зроблено запис за №653. Прізвище після одруження: його ОСОБА_6 , її ОСОБА_6 (а.с.7).

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 28.12.1997 року, виданого Великобагачанським райвідділом ЗАГС Полтавської області вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в сел. Велика Багачка Великобагачанського району Полтавської області, про що зроблено запис за № 110 від 28.12.1977 року (а.с.8).

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 21.12.1985 року, виданого Великобагачанським районним відділом ЗАГС Полтавської області вбачається, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в сел. Велика Багачка Великобагачанського району Полтавської області, про що зроблено запис за №106 від 21.12.1985 року (а.с.9).

Згідно довідки виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області №9464 від 08.10.2019 року вбачається, що відповідно до будівельного паспорту на забудову земельної ділянки індивідуальним забудовником від 14 серпня 1992 року, виданий гр. ОСОБА_4 для будівництва гаража за поштовою адресою АДРЕСА_2 (а.с.10).

Згідно довідки виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області №9465 від 08.10.2019 року вбачається, що відповідно до будівельного паспорту на забудову земельної ділянки індивідуальним забудовником від 27 січня 2004 року, виданий гр. ОСОБА_4 на гараж за поштовою адресою АДРЕСА_3 (а.с.11).

В технічному паспорті нежитлової будівлі гаража в АДРЕСА_2 , інвентаризаційна справа № НОМЕР_5 , виданому ПП Миргородське підприємство технічної інвентаризації та експертиз «Інвентаризатор» від 11.10.2019 року, зазначено план гаража, схему розташування земельної ділянки гаража, експлікацію гаража та характеристику будинку, господарських будівель та споруд (а.с.а.с.12-16).

Відповідно до будівельного паспорту на забудову земельної ділянки, що виділена індивідуальному забудовнику ОСОБА_4 в АДРЕСА_2 вбачається, що відділом архітектури Великобагачанської районної державної адміністрації було складено будівельний паспорт на будівництво (а.с.17).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області від 14.08.1992 року вбачається, що ОСОБА_4 надано дозвіл на будівництво гаража і виділення земельної ділянки для гаражного будівництва в АДРЕСА_2 та вирішено видати паспорт на забудову земельної ділянки (а.с.18).

На ім`я громадянина ОСОБА_4 . Великобагачанською селищною радою народних депутатів надано дозвіл на проведення будівельних робіт на земельній ділянці площею 62 кв.м, що надана під забудову відповідно до рішення виконкому Великобагачанської селищної ради народних депутатів від 14.08.1992 року з метою проведення будівельних, санітарно технічних і спеціальних робіт по будівництву господарських споруд, зазначені на плані забудови земельної ділянки, виданого відділом архітектури Великобагачанської районної адміністрації, закінчення будівництва - серпень 1993 року (а.с.19).

Відповідно до проекту забудови земельної ділянки індивідуального забудовника вбачається, що ОСОБА_4 в АДРЕСА_2 на земельній ділянці площею 62 кв.м надано дозвіл на забудову ділянки і будівництва індивідуального гаража і господарських будівель на основі рішення виконкому Великобагачанської селищної ради народних депутатів від 14 серпня 1992 року (а.с.20).

Відповідно до Акта виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель від 17.08.1992 року вбачається, що ОСОБА_7 - представник районного архітектора на підставі рішення Великобагачанської селищної ради народних депутатів від 14.08.1992 року і у відповідності з проведенням забудови земельної ділянки, в присутності представника виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради народних депутатів Ворони В.І., встановили в натурі межі земельної ділянки, виділеної гр. ОСОБА_4 для будівництва індивідуального гаража і господарських будівель (а.с.21).

З архівного витягу з протоколу №1 засідання виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради Полтавської області від 30 січня 1998 року вбачається, що ОСОБА_4 дано дозвіл на будівництво гаража по АДРЕСА_3 (а.с.22).

Також, з архівного витягу з протоколу №11 засідання виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради народних депутатів Полтавської області від 25 грудня 1998 року вбачається, що ОСОБА_4 в порядку ст.19 ЗК України надано земельну ділянку площею 48 кв.м для гаражного будівництва по АДРЕСА_3 в постійне користування і видано дозвіл на будівництво (а.с.23).

З архівного витягу з протоколу №12 засідання виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради Полтавської області від 29 грудня 2003 року вбачається, що ОСОБА_4 дано дозвіл на будівництво гаража розміром 5х7 кв.м по АДРЕСА_3 (а.с.24).

З дозволу на проведення будівельних робіт, що виданий головою виконкому Великобагачанської селищної ради ОСОБА_8 В.І. та головним архітектором району ОСОБА_9 вбачається, що виконком Великобагачанської селищної ради дозволяє в АДРЕСА_1 ОСОБА_4 на земельній ділянці площею 42 кв.м, що відведена під забудову відповідно рішення виконкому Великобагачанської селищної ради від 29.12.2003 року проведення будівельних, сантехнічних і спеціальних робіт по будівництву і господарських споруд, що визначені на плані забудови земельної ділянки, виданого відділом архітектури Великобагачанської райдержадміністрації; строк закінчення будівництва до грудня 2005 року (а.с.25).

З будівельного паспорта на забудову земельної ділянки індивідуальним забудовником вбачається, що ОСОБА_4 видано будівельний паспорт на гараж та господарські споруди в АДРЕСА_3 (а.с.26).

Відповідно до Акту виносу в натуру земельної ділянки та розбивки під забудівлі від 29.12.2003 року вбачається, що ОСОБА_10 - представник районного архітектора на підставі рішення виконкому Великобагачанської селищної ради від 29.12.2003 року у відповідності з проектом забудови земельної ділянки, в присутності представника виконкому Великобагачанської селищної ради ОСОБА_11 . встановила в натурі межі земельної ділянки, виділені гр. ОСОБА_4 для будівництва індивідуального гаража (в районі будинку АДРЕСА_3 ) (а.с.27).

Відповідно до проекту забудови земельної ділянки індивідуального забудовника вбачається, що ОСОБА_4 в АДРЕСА_3 на земельній ділянці площею 42 кв.м надано дозвіл на забудову ділянки і будівництва індивідуального гаража і господарських споруд на основі рішення сесії Великобагачанської селищної ради від 29 грудня 2003 року; також вбачається, що схематично вказано місце розташування гаража, а також суміжні домоволодіння (а.с.28).

Відповідно до рішення від 29.12.2003 року про заяви громадян вбачається, що виконавчим комітетом Великобагачанської селищної ради Полтавської області дано дозвіл ОСОБА_4 , жителю АДРЕСА_1 на будівництво гаража розміром 5х7 м по АДРЕСА_3 ) (а.с.29).

Гараж по АДРЕСА_3 складається в цілому відповідно до технічного паспорта гаража (літ. А-1) (а.с.а.с.30-34).

Постановою від 12.09.2019 року приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Сахаровою Л.І. було відмовлено позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтв про право на спадщину на гараж, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та гараж, що розташований за адресою: сел. Велика Багачка, вулиця Європейська (колишня вулиця Жовтнева АДРЕСА_2 області у зв`язку з тим, що у спадкоємців відсутні правовстановлюючі документи на вказані об`єкти нерухомого майна (а.с.35).

З повідомлення приватного нотаріуса Великобагачанського районного нотаріального округу Сахаровою Л.І. №1515/01-16 від 09.12.2019 року, з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та фотокопії заяв зі спадкової справи вбачається, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 заяви про прийняття спадщини подали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заяву про відмову від прийняття спадщини подала ОСОБА_3 . Інших заяв про прийняття/відмову від прийняття спадщини не надходило, та відсутні претензії кредиторів. Свідоцтва про право на спадщину видано 30 вересня 2019 року (а.с.а.с.60-65).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті.

Отже, з досліджених матеріалів справи вбачається, що спадкоємцями за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 є позивачі у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які прийняли спадщину у встановленому законом порядку, однак в даний час, з урахуванням підстав відмови нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину (у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на гаражі), позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не можуть оформити своє право на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_4 , тому змушені звернутися до суду з відповідним позовом.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Аналогічні положення містяться у ч.1 ст.15 ЦК України та ст.4 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК).

Зі змісту п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення у особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 цього Кодексу.

Також, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правоустановчого документу. При цьому, передумовою для застосування положень ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

В контексті звернення позивачів до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.1 ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велів Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Отже, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, визнання відповідачем позову, виходячи з підстав, які викладені нотаріусом у постанові про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії, з урахуванням принципу юридичної визначеності та враховуючи вищевказану практику Верховного Суду України щодо права власності, а також практику ЄСПЛ щодо права власності особи, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування, в межах заявлених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.55 Конституції України, ст.ст.15,16,328,392,1216-1218,1220,1261,1296,1297 ЦК України, ч.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,ст.ст.4,11,12,13,76-80,81,83,89,206,247,259,263-265,272-273 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати, що на момент смерті на ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , останнім постійним місцем проживання якого було селище Велика Багачка Полтавської області належав на праві власності гараж, який знаходиться в АДРЕСА_2 , та який відповідно до технічного паспорта складається з гаража, позначеного літерою А-1.

В порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , як за спадкоємицею першої черги за законом, визнати за ОСОБА_2 право власності на гараж, який знаходиться в АДРЕСА_2 , та який відповідно до технічного паспорта складається з гаража, позначеного літерою А-1.

Визнати, що на момент смерті на ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 останнім постійним місцем проживання якого було селище Велика Багачка Полтавської області належав на праві власності гараж, який знаходиться в АДРЕСА_3 , та який відповідно до технічного паспорта складається з гаража, позначеного літерою А-1.

В порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , як за спадкоємцем першої черги за законом, визнати за ОСОБА_1 право власності на гараж, який знаходиться в АДРЕСА_3 , та який відповідно до технічного паспорта складається з гаража, позначеного літерою А-1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Великобагачанський районний суд Полтавської області.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін: позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , паспорт серії НОМЕР_7 ; позивач ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , паспорт серії НОМЕР_9 , представник позивача адвокат Ситник Оксана Володимирівна, місце знаходження АДРЕСА_7 ; відповідач Великобагачанська селищна рада Великобагачанського району Полтавської області, місце знаходження сел. Велика Багачка, вул. Каштанова, 20 Великобагачанського району Полтавської області, ; третя особа ОСОБА_3 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 , паспорт серії НОМЕР_11 .

Повний текст рішення складений 23 березня 2020 року у зв`язку з перебуванням судді на стаціонарному лікуванні в період часу з 05.03.2020 року по 19.03.2020 року включно.

Суддя В.В.Хоролець