Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.,

за участю секретаря - Передрій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Київської міської ради про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, в якій позивач просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_2 терміном у три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Вимоги позиву обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі на нерухоме майно - квартиру за адресою:

АДРЕСА_1 . На початку листопада 2019 року позивач мала намір оформити спадщину, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте за станом здоров`я позивач потрапила до лікарні, де перебувала на денному стаціонарі з 04 листопада 2019 року по

12 листопада 2019 року. Після виписки з лікарні, звернувшись до Десятої Київської державної нотаріальної контори, 12 листопада 2019 року позивач отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, з посиланням на пропущення шестимісячного строку на прийняття спадщини. Зазначає, що строк для прийняття спадщини позивачем пропущено через поважні причини, а саме: погіршення стану здоров`я та подальшу госпіталізацію.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року у вказаній справі було відкрито провадження, справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

24 січня 2020 року до суду від представника відповідача Київської міської ради - Котової О.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить суд на підставі поданих стороною доказів прийняти рішення згідно чинного законодавства та слухати справу за відсутності представника Київської міської ради (а.с.65-66).

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 20 лютого 2020 року закінчено підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Прилепа Р.А. в судове засідання не з`явились, представник позивача 02 березня 2020 року подав до суду заяву, в якій просить здійснювати судовий розгляд справи у відсутність позивача та її представника, зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Також вказав, що сторона позивача відмовляється від вимог про стягнення з відповідача судового збору. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву викладено клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві (актовий запис №7863) (а.с.30).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на все належне йому майно.

Позивач ОСОБА_1 є донькою померлого ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.37).

12 листопада 2019 року позивачем ОСОБА_1 до Десятої Київської державної нотаріальної контори подано заяву, згідно якої спадщину після смерті свого батька позивач приймає та просить видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.29).

Постановою державного нотаріуса Десятої Київської державної нотаріальної контори Шульги С.В. від 12 листопада 2019 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька ОСОБА_2 , у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с.50).

Як убачається з матеріалів спадкової справи №1134/2019, відкритої щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , копія якої наявна в матеріалах справи (а.с.28-50), інші особи, які б прийняли спадщину, відсутні.

Спадкодавець ОСОБА_2 за адресою реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 на час смерті був зареєстрований один (а.с.33).

Як убачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 з 04 листопада

2019 року по 12 листопада 2019 року знаходилась на лікуванні в денному стаціонарі з приводу загострення хронічного судинного захворювання, що підтверджується довідкою Центральної поліклініки Військово-медичного управління Служби безпеки України (а.с.11).

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові

від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

В даній справі судом установлено, що шестимісячний строк подання позивачем заяви про прийняття спадщини після смерті батька сплив ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому з 04 по 12 листопада 2019 року позивач знаходилась на лікуванні в денному стаціонарі та одразу після виписки - 12 листопада 2019 року звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а позов до суду подала

26 листопада 2019 року (а.с.17), тобто пропущений нею строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень частин 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку наявним в матеріалах справи письмовим доказом, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 за станом свого здоров`я, внаслідок загострення хронічного захворювання та перебування на лікуванні мала об`єктивні перешкоди для вчасного звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та суд визнає ці обставини поважними. Також, при вирішенні даної справи, суд враховує, що пропущений позивачем строк для прийняття спадщини є незначним.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини є обґрунтованими, оскільки спадщина після смерті ОСОБА_2 у визначені законом строки ніким не прийнята, інших спадкоємців немає, пропущений позивачем строк для прийняття спадщини є незначним та пропущений з поважних причин.

Тому позов підлягає задоволенню.

Позивач не ставить вимоги про стягнення з відповідача судового збору, про що представником позивачів подано до суду відповідну заяву.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 1220, 1222, 1223, 1261, 1269, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, статтями 2, 10, 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 209, 258, 259, 263-266, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Київської міської ради (місцезнаходження: м.Київ, вул. Хрещатик, 36, ) про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Перебіг визначеного додаткового строку рахувати з дати набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: