ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/404/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"24" березня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Комаревцевої Л.В.

при секретарі Гаврилюк О.В.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщення,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщення.

Обґрунтовуючи вимоги позивач вказує, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . Дана квартира була придбана у ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу від 05.12.2019. ОСОБА_3 самостійно знялась з реєстраційного обліку у вищевказаній квартирі, її син ОСОБА_2 не проживає у квартирі з 2017 року, однак залишається зареєстрованим у ній.

Враховуючи, що відповідач близько двох років не проживає у спірній квартирі та відсутній за місцем реєстрації більше року без поважних причин, а його реєстрація порушує права позивача, як власника квартири та особового рахунку, в тому числі позивач змушений нести додаткові витрати на утримання житла. ОСОБА_1 просить суд визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Дарницького районного суд м. Києва від 13.12.2019 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У судове засідання позивач не з`явився, представником позивача подано клопотання, в якому останній просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, відзиву та будь яких заяв, клопотань до суду не надходило.

Відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження з викликом у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 05.12.2019, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борозинець Ю.Г. (а.с. 4-5).

Згідно даного договору ОСОБА_3 (продавець) передала у власність, а ОСОБА_1 (покупець) прийняв у власність належну продавцю квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до даного договору квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_3 на праві власності по 1/2 частці на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації 05.12.2000 на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 04.12.2000 за №1455-С/КІ та на підставі Договору дарування 1/2 частки квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Одарченко Н.І. від 20.07.2001, реєстровий номер №4882.

ОСОБА_3 попередньо знялась з реєстраційного обліку у вищевказаній квартирі. Однак, як вбачається з Витягу до Реєстру територіальної громади м. Києва за №11168139 від 04.12.2019, син ОСОБА_3 - ОСОБА_2 залишається зареєстрованим у квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Позивач вказує, що відповідач ОСОБА_2 з 2017 року не проживає у квартирі АДРЕСА_1 , тобто понад рік не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей відповідача у квартирі не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У зв`язку з тим, що відповідач не мешкає в спірній квартирі з 2017 року, але зареєстрований у ній, чим порушує право власності позивача, позбавляє можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, тобто позивач обмежений у здійсненні свого права власності.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов`язані з позбавленням його володінням майном.

Позивач самостійно здійснює витрати щодо утримання квартири, сплачує комунальні послуги та витрати за користування житловим приміщенням. В свою чергу відповідач, не здійснює плату за користування житловим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири. Факт реєстрації в квартирі відповідача, тягне за собою додаткові матеріальні витрати на оплату комунальних послуг, що завдає позивачу матеріальну шкоду.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд визнає вимоги позову обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 .

За загальним правилом встановленим ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 13, 48, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст. ст. 391, 321, 391, 405 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщення - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 768,40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено 24.03.2020.

Суддя: Комаревцева Л.В.