Справа № 183/813/17
№ 2/183/158/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Пащенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення збитку заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», в якому просить стягнути з відповідача спричинену йому матеріальну шкоду у розмірі 13 052, 90 грн., витрати за послуги спеціаліста у розмірі 1000 грн., а також сплачений судовий збір.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 12 лютого 2016 року о 08:05 годині біля буд.6 по вул. 195 Стрілкової Дивізії в м. Новомосковську Дніпропетровської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ford Fiesta», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , яка не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечної дистанції, порушуючи п.13.1 Правил дорожнього руху України, скоїла зіткнення з автомобілем «Dacia», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням позивача. Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2016 року ОСОБА_2 визнано винною у вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУаАП.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СТ «Арсенал Страхування», в зв`язку з чим позивач звернувся на адресу зазначеної страхової компанії з заявою щодо здійснення організації заходів, направлених на оцінку та відшкодування шкоди. 02.03.2016 року висновком спеціаліста автотоварознавця на замовлення позивача був складений висновок, у відповідності до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, з урахуванням зносу становить 16309,94 грн., без урахування зносу - 26490,07 грн. Фактична ж вартість відновлюваних робіт пошкодженого автомобіля «Dacia», державний номер НОМЕР_2 , складає 26305 гривен. ОСОБА_1 посилається на те, що страховою компанією здійснено страхове відшкодування спричиненої майнової шкоди у розмірі 13252,10 грн., що і становить вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу. Разом з тим, фактичні витрати позивача з ремонту пошкодженого транспортного засобу перевищують розмір сплаченого страхового відшкодування, тому позивач вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати йому різниці між вартістю відновлюваних робіт та страховою виплатою.

Посилаючись на вимоги ст. 1194 ЦК України, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальні збитки у розмірі 13 052, 90грн. та витрати з послуг фахівця у розмірі 1000 грн.

Ухвалою суду від 28 лютого 2017 року відкрите провадження по справі (а.с. 24).

Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2017 року позов було задоволено (а.с. 92-96), однак ухвалою суду від 28 лютого 2018 року заочне рішення скасоване (а.с. 132-134).

Ухвалою суду від 11 липня 2018 року по справі призначено судову автотоварознавчу експертизу (а.с. 211-213), однак ухвала суду не виконана

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, одночасно третьою особою подано письмові пояснення по суті позову.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу.

Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2016 року ОСОБА_2 визнано винною у вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУаАП, за те, що остання 12 лютого 2016 року о 08:05 годині біля буд.6 по вул. 195 Стрілкової Дивізії в м. Новомосковську Дніпропетровської області, керуючи автомобілем «Ford Fiesta», державний номер НОМЕР_1 , не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечної дистанції, порушила вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху України, скоїла зіткнення з автомобілем «Dacia», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням позивача.

За нормою частини третьої ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Власиком транспортного засобу - автомобіля «Dacia», державний номер НОМЕР_2 , являється позивач по справі, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 6).

Судом встановлено, не оспорено сторонами, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Ford Fiesta», державний номер НОМЕР_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», згідно полісу АІ/8563194, у відповідності до якого сума страхового ліміту за шкоду, заподіяну майну складає 50000 грн.

Судом встановлено, що для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Dacia», державний номер НОМЕР_2 , ПП «Центром судових експертиз та оцінки» було проведено експертизу, у відповідності до висновку якого вартість майнової шкоди складає 15425,06 грн. Зазначену суму спричиненої майнової шкоди зменшено на суму франшизи, страховиком було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 13252,10 грн.

Позивач посилається на те, що він поніс фактичні витрати на відновлення пошкодженого автомобіля у розмірі 26305 грн., та підтверджує ці обставини актом виконаних робіт СТО ФОП « ОСОБА_3 № 8 від 20.10.2016 року (а.с. 17), тому покладає на відповідача обов`язок компенсувати спричинений матеріальний збиток у вигляді різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, виходячи з положень ст. 1194 ЦК України.

Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані наступними нормами закону.

У відповідності до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, згідно з яким право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

За таких обставин, помилковим є посилання позивача на те, що його право, як потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, навіть якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована, з огляду на наступне.

Як зазначено вище, згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/8563194 страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000 грн., що підтверджується в тому числі, матеріалами справи про адміністративне правопорушення, та не спростовується сторонами, третьою особою.

Як зазначав суд вище, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Форд Фієста, державний номер НОМЕР_3 , на час ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Страховий Союз».

Як зазначає позивач, та підтверджує третя особа у своїх поясненнях вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Dacia», державний номер НОМЕР_2 , було визначено ПП «Центром судових експертиз та оцінки», та складає 15425,06 грн. Зазначену суму спричиненої майнової шкоди зменшено на суму франшизи, страховиком було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 13252,10 грн.

Слід звернути увагу на те, що коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Аналізуючи викладене суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду № 14-176цс18 від 04 липня 2018 року, постанові Верховного Суду № 61-32208св18 від 20 березня 2019 року та постанові Верховного Суду № 61-12605св18 від 24 квітня 2019 року.

Крім того, суд зауважує, що порядок та умови виплати страхового відшкодування регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Порядок розрахунку вартості відновлювального ремонту встановлено Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092.

Відповідно до пункту 36.7 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення страховика про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Питання щодо судових витрат належить вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 12,76,81,89, 223, 263, 265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сорока О.В.