ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року м. Херсон

справа № 654/1371/19

провадження № 22-ц/819/336/20

22-ц/819/345/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Пузанової Л.В.,
суддів:Склярської І.В.,
Чорної Т.Г.,
секретарГеленко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційні скарги ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області у складі судді Сіянка В.М. від 20 листопада 2019 року та ухвалу цього ж суду від 19 листопада 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Херсонгаз» про визнання дій та рішень незаконними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до Акціонерного товариства «Херсонгаз» про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначили, що ОСОБА_3 на праві власності належить будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності на будинок ОСОБА_3 набув на підставі виданого 02 березня 2004 року Голопристанською державною нотаріальною конторою свідоцтва про право на спадщину, а реєстрацію права власності було здійснено 05.01.2018 року.

08.02.2019 року за зазначеню адресою без участі власника будинку працівниками АТ «Херсонгаз» було складено акт №2677/85 про порушення Кодексу газорозподільних систем у вигляді несанкціонованого газопроводу приєднаного до вузла вводу, після чого будинок відключено від газопостачання.

Вважають, що акт складено з порушенням визначеного Кодексом газорозподільних систем порядку, оскільки при складенні акту місце знаходження газопроводу на земельній ділянці ОСОБА_3 встановлено не було, як і не було встановлено, що даний несанкціонований газопровід взагалі прокладений на території земельної ділянки та знаходиться у придатному для використання стані і що через цей газопровід здійснюється забір газу поза засобом обліку.

Зі змісту акту не вбачається, що було виявлено та зафіксовано самовільне підключення газових приладів, пристроїв споживача до системи газопостачання шляхом врізки в газопроводи, яке не може бути виявлено при планових обходах, а лише із застосуванням спеціальних приладів та методів, про що акт окремо складено не було.

15.02.2019 року АТ «Херсонгаз» направило їм акт-розрахунок на відшкодування необлікованого (донарахованого) об`єму газу та обсягу природного газу і його вартості на загальну суму 237343,72 грн, розрахунок оплати витрат на виконання робіт з припинення (обмеження) розподілу природного газу на загальну суму 336,48 грн, претензію про компенсацію вартості необлікованого об`єму природного газу №2677 та попередження про припинення надання послуг з газопостачання №2677.

Посилаючись на те, що дії відповідачів по відключенню від газопостачання будинку та нарахування збитків на загальну суму 237 343,72 гривень є незаконними та такими, що порушують права споживача природного газу власника будинку ОСОБА_3 , якому акт про порушення не вручався, роботи по виявленню самовільного під`єднання до системи газопостачання та засідання комісії щодо розрахунку збитків проводилися без його участі та повідомлення, а факт самовільного під`єднання газопроводу (газового відводу) та фізичного з`єднання з газорозподільною системою, внаслідок чого витрати природного газу не обліковуються, належними доказами підтверджено не було, позивачі просили суд визнати протиправним та скасувати рішення комісії з розгляду акту про порушення; визнати недійсним акт розрахунок на відшкодування необлікованого об`єму газу та обсягу природного газу і його вартості на суму 237 343 грн 72 коп.; зобов`язати відповідача відновити постачання природного газу у домоволодінні, що належить ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом підключення газорозподільчої системи протягом 7 днів з дня набрання рішенням законної сили.

19 листопада 2019 року позивачі звернулись до суду із заявою про забезпечення поданого позову, в якій, посилаючись на відсутність у будинку газопостачання у зимовий період, просили зобов`язати АТ «Херсонгаз» відновити постачання природного газу у домоволодінні, що належить ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом підключення газорозподільчої системи до будинку.

Ухвалою суду від 19 листопада 2019 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено, а рішенням суду від 20 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційних скаргах Лєбєдєва Вікторія Сергіївна, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення скасувати і ухвалити нові про задоволення позову та заяви про забезпечення позову.

Апеляційні скарги обґрунтовано тим, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, зокрема щодо правомірності дій відповідача із відключення належного ОСОБА_3 на праві власності будинку від системи газопостачання за несанкціонований газопровід та як наслідок - нарахування суми збитків за відсутності належних доказів, підтверджуючих наявність в діях позивачів складу правопорушення, і дійшов помилкового висновку про недоведеність позовних вимог, не надавши належної правової оцінки доводам щодо покладення обов`язку з встановлення винної особи у вчиненні даного правопорушення на відповідача.

Також вважає помилковим висновок суду щодо тотожності обраного способу забезпечення позову позовним вимогами та відсутності підстав для його забезпечення, оскільки позовна вимога про зобов`язання відповідача відновити газопостачання у будинку є похідною від основної вимоги про визнання акту-розрахунку недійсним.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу АТ «Херсонгаз» викладені в ній доводи не визнало, рішення суду першої інстанції просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судових рішень в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновки суду по суті спору мотивовано тим, що дії відповідача при складанні акту про порушення позивачами Кодексу газорозподільних систем, а саме: несанкціоноване втручання в роботу газорозподільної системи шляхом під`єднання несанкціонованого газопроводу, внаслідок якого здійснювалося необліковане використання природного газу, а також по нарахуванню вартості необлікованого об`єму природного газу за результатами складеного акту про порушення відповідають вимогам закону та є правомірними.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Литвиненка О.А. про забезпечення позову, суд виходив з того, що заявлений ним вид забезпечення позову (зобов`язання відновити постачання природного газу до помешкання позивачів шляхом підключення до газорозподільної системи) є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог та фактично є вирішенням спору по суті. Крім того, суд зауважив, що обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, заявник не навів будь-яких об`єктивних причин, що свідчать про ймовірність невиконання рішення суду чи ускладнення його виконання у випадку задоволення заявлених позивачами вимог.

В процесі розгляду справи суд встановив, що позивачі зареєстровані та проживають в АДРЕСА_1 в будинку, що належить на праві власності ОСОБА_3 , та є споживачами природного газу, який постачається в будинок Акціонерним товариством «Херсонгаз».

08 лютого 2019 року під час проведення інвентаризації встановленого газового обладнання за наведеною вище адресою представниками товариства виявлено порушення пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, а саме: виявлено несанкціонований газопровід, проведений шляхом прихованих заходів (врізка до підземного газопроводу-вводу).

Факт порушення зафіксовано в акті про порушення №2677/85 від 08.02.2019 року, який складений в присутності ОСОБА_1 та підписаний двома представниками оператора ГРМ.

Із змісту акту вбачається, що, ознайомившись із його змістом, ОСОБА_1 жодних зауважень не висловила та була повідомлена про те, що комісія Оператора ГРМ з розгляду цього акту буде проводити засідання 15.02.2019 року (а.с.4).

Постачання природного газу в будинок позивачів було припинено, про що складений відповідний акт (а.с.5).

В цей же день (08.02.2019р.) ОСОБА_1 на ім`я голови правління АТ «Херсонгаз» подала письмове пояснення, в якому з приводу несанкціонованого газопроводу, виявленого на її системі газопостачання, пояснила, що їй про будь-яке втручання в роботу газорозподільної системи нічого не відомо, вона жодних протиправних дій не вчиняла та припускає, що під`єднання до системи газопостачання здійснив чоловік, з яким вона проживала без реєстрації шлюбу та який у минулому працював слюсарем в «Херсонгазі» та мав відповідні навики. При цьому зауважила, що в 2018 році вона зверталася до товариства стосовно незадовільної роботи лічильника, який їй замінили та все перевірили. Жодних підозр щодо несанкціонованого отримання природного газу не виникало (а.с.33).

15 лютого 2019 року відбулося засідання комісії з розгляду актів про порушення АТ «Херсонгаз», на якому була заслухана ОСОБА_1 .

Згідно із протоколом №7 від 15 лютого 2019 року комісія вирішила відповідно до пункту першого глави третьої розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем здійснити нарахування об`єму необлікованого природного газу за граничними об`ємами споживання природного газу за два роки до дати виявлення та усунення порушення (08.02.2019) з урахуванням 30% в неопалювальний період (а.с.34-36).

Відповідно до акту-розрахунку, який ОСОБА_1 отримала 15.02.2019 року, розмір відшкодування необлікованого (донарахованого) об`єму газу та обсягу природного газу і його вартості внаслідок несанкціонованого втручання в систему газопостачання споживача, що є побутовим, у спірних правовідносинах становить 237 343, 72 гривень (а.с.6).

Відповідно до частини першої статті першої Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги;

Частиною другою статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» встановлені обов`язки споживача природного газу, серед яких споживач зобов`язаний не допускати несанкціонованого відбору природного газу.

У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом (частина третя статті 13 Закону України «Про ринок природного газу»).

Згідно із пунктом четвертим глави першої розділу І Кодексу газорозподільних систем несанкціонований відбір природного газу- це відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема цього Кодексу.

Несанкціонованим втручанням в роботу газорозподільної системи є втручання в роботу газорозподільної системи, в тому числі шляхом несанкціонованого відновлення газоспоживання, несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ (засіб вимірювальної техніки) та/або під`єднання несанкціонованого газопроводу, внаслідок чого порушується нормальний режим роботи ГРМ та/або здійснюється необліковане (обліковане частково чи з порушенням законодавства) використання природного газу, а несанкціонованим газопроводом є самовільно під`єднаний газопровід (газовий відвід, штуцер, патрубок), у тому числі без наявного підключеного газового обладнання, фізично з`єднаний, зокрема вварений, врізаний з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачання, витрата (споживання) природного газу через який не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу).

Відповідно до частини першої глави сьомої розділу YІ Кодексу газорозподільних систем несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ (засіб вимірювальної техніки) чи ГРМ (газорозподільну систему) є підставою для припинення/обмеження газопостачання на об`єкт споживача, а відповідно до частини першої глави другої розділу ХІ цього Кодексу наявність несанкціонованого газопроводу належить до порушень споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу.

Главою третьою розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, яка регулює порядок визначення необлікованих об`ємів газу та зміни їх режиму нарахування побутовому споживачу (фізичній особі), визначено, що у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється граничними об`ємами споживання природного газу населення з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.

Якщо несанкціонований газопровід проведений шляхом прихованих заходів або фізичною особою, яка є несанкціонованим споживачем, початок періоду, за який визначається об`єм необлікованого природного газу, визначається з дня набуття споживачем (фізичною особою) права власності/користування на житлові (підсобні) приміщення/, але не більше двох років, що передували дню виявлення порушення.

Враховуючи, що виявлений відповідачем несанкціонований газопровід розташований на земельній ділянці, що виділена для індивідуального будівництва та обслуговування належного ОСОБА_3 з 02.03.2004 року житлового будинку по АДРЕСА_1 та проведений шляхом прихованих заходів (врізаний штуцер до підземної частини газопроводу), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії відповідача у спірних правовідносинах відповідають положенням Кодексу газорозподільних систем, а вимоги позивачів є необґрунтованими.

При цьому суд надав правильну оцінку доводам позивачів про те, що при складанні акту про порушення відповідачем не встановлено місце підключення несанкціонованого газопроводу до приладів використання природного газу та не доведено, що несанкціонований відбір природного газу відбувся саме на подвір`ї належного їм будинку, оскільки ці доводи спростовані викладеними в акті обставинами, наданими відповідачем фото із зображенням несанкціонованого газопроводу-вводу з краном у відкритому положенні. Крім того, суд обґрунтовано послався на положення пункту першого глави другої розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, відповідно до яких, як зазначалося вище, для встановлення наявності несанкціонованого газопроводу та несанкціонованого відбору природного газу достатнім є встановлення факту самовільно під`єднаного газопроводу (газовий відвід, штуцер, патрубок), у тому числі без наявного підключеного газового обладнання.

Обґрунтованими колегія суддів вважає також висновки суду щодо відсутності підстав для застосування заходів забезпечення позову у обраний позивачем ОСОБА_1 спосіб.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

При цьому частиною десятою наведеної норми процесуального права передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Обраний представником позивача адвокатом Литвиненком О.А. вид забезпечення позову (зобов`язання відповідача відновити постачання природного газу у домоволодіння, яке належить ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом підключення газорозподільчої системи до будинку) є тотожним задоволенню позовних вимог в частині зобов`язання відповідача відновити постачання природного газу у домоволодіння, яке належить ОСОБА_3 та знаходиться за наведеною адресою, шляхом підключення до газорозподільчої системи протягом 7 днів з дня набрання рішенням законної сили, тому в силу закону не міг бути застосований судом до вирішення спору по суті.

Отже, висновки суду у спірних правовідносинах відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами доказів та нормам матеріального права, що регулюють ці відносини.

Доводи апеляційних скарг не ґрунтуються на законі, належних доказах та як такі, що висновків суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Зокрема, твердження скаржника про те, що акт про порушення складено у відсутності споживача природного газу, яким є ОСОБА_3 , а не ОСОБА_1 , не спростовує висновків суду щодо встановленого факту порушення Кодексу газорозподільних систем та не має правового значення для правильного вирішення спору, що виник між сторонами, оскільки відповідно до пункту першого глави першої розділу І Кодексу газорозподільних систем споживач природного газу (споживач)- це фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ (оператора газорозподільної системи), яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для продажу.

Згідно з пунктом першим глави п`ятої розділу ХІ наведеного Кодексу, що регулює порядок оформлення акта про порушення, акт про порушення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набув право власності на домоволодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Голопристанською державною нотаріальною конторою 02.03.2004 року, тобто будучи малолітнім (а.с.15-16).

Особовий рахунок щодо постачання природного газу в будинок відкритий на ОСОБА_1 , яка є матір`ю ОСОБА_3 і яка після досягнення ним повноліття не вчинила необхідних дій щодо переоформлення особового рахунку на ім`я сина як власника і яка є споживачем природного газу, який постачається в будинок.

Саме ОСОБА_1 була присутньою під час складання акта про порушення, підписала його, не заявивши про те, що у неї немає повноважень вчиняти такі дії, тому підстави вважати акт недійсним відсутні.

Той факт, що несанкціонований газопровід знаходиться на території земельної ділянки позивача, вбачається із матеріалів справи та підтверджений позивачем ОСОБА_1 , яка, стверджуючи про те, що виявлений відповідачем несанкціонований газопровід перебував у непридатному для використання стані, належних доказів на підтвердження зазначеної нею обставини не надала як під час розгляду акта про порушення комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, так і в процесі судового розгляду справи.

Не має правового значення при вирішенні порушеного позивачами питання і та обставина, хто саме облаштував несанкціонований газопровід, оскільки відповідно до статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» та положень Кодексу газорозподільних систем» учасниками відносин щодо несанкціонованого відбору газу, в даному випадку, є постачальник та споживач природного газу.

Встановивши несанкціоноване (самовільне) під`єднання до газопроводу, яке фізично з`єднане з газорозподільною системою, відповідач правомірно склав акт про порушення та здійснив розрахунок об`єму необлікованого природного газу в порядку, визначеному пунктом першим глави третьої розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, так як несанкціонований газопровід проведений шляхом прихованих заходів (під землею).

Доводи апеляційної скарги про те, що заявлений представником позивача вид забезпечення позову не є тотожним задоволенню позовних вимог та фактично не є вирішенням позову по суті, спростовані як викладеним у заяві видом забезпечення позову, так і аналогічною йому позовною вимогою, тому мотиви неприйняття цих доводів не потребують додаткового обґрунтування.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для їх скасування та задоволення апеляційних скарг відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 20 листопада 2019 року та ухвалу цього ж суду від 19 листопада 2019 року- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В.Пузанова

Судді: І.В. Склярська

Т.Г.Чорна

Повний текст постанови складено 20 березня 2020 року

Суддя Л.В. Пузанова