"26" березня 2020 р. Справа № 363/945/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2020 року Вишгородський районний суд Київської області у складі головуючого судді Баличевої М.Б., секретаря Дехтяренко О.В., розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про зупинення реалізації арештованого майна по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 ; заінтересовані особи: старший державний виконавець Вишгородського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Картошкіна Марина Михайлівна та ОСОБА_3 на дії та рішення державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за скаргою ОСОБА_1 ; заінтересовані особи: старший державний виконавець Вишгородського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Картошкіна Марина Михайлівна та ОСОБА_3 на дії та рішення державного виконавця.

13 березня 2020 року представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про зупинення реалізації арештованого майна у виконавчому провадженні ВП 26892019, в якій просить зупинити реалізацію арештованого майна - земельної ділянки з кадастровим номером :01:254:0120 площею 0,0050 га, для будівництва індивідуальних гаражів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 м. Вишгород, АДРЕСА_2 . Шолуденка, гаражний кооператив «Мрія», гараж № 104 (лот №411117).

В обгрутування заяви вказує, що до завершення розгляду скарги наявні підстави для зупинення реалізації арештованого майна, оскільки відповідно до інформації ДП «Сетам» щодо переліку аукціонів, вже запланований аукціон з продажу земельної ділянки на 31.03.2020 року, що в свою чергу унеможливить ефективний захист прав боржника у випадку задоволення його скарги і порушені права інших осіб у разі його реалізації.

Сторони у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 9 статті 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Так, ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову та і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до п. 6 ч.І ст. 150 ЦПК України, одним із видів забезпечення позову є зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Згідно з роз`ясненнями пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними у п. 15 постанови від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарги на рішення дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду.

Щодо заяви стосовно зупинення реалізації арештованого майна боржника, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Слід зазначити, що жодною нормою ЦПК України та іншими законодавчими актами не передбачено зупинення судом реалізації арештованого майна при розгляді скарги на дії державного виконавця, а навпаки таке зупинення є повноваженнями державного виконавця, у провадженні якого знаходиться справа.

Законом України «Про виконавче провадження» врегульовано питання зупинення вчинення виконавчих дій, і це питання відноситься виключно до компетенції державного виконавця. Таким чином, розглядаючи скаргу на дії державного виконавця, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів відповідних клопотань, щодо зупинення реалізації майна, адже за приписами вищевказаних норм матеріального і процесуального права вирішення питання про зупинення вчинення дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Враховуючи, що в ЦПК України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку забезпечення скарги вживати заходи забезпечення скарги на дії державного виконавця шляхом зупинення реалізації майна, також висновку дійшов Вищий спеціалізований суд України під час розгляду справи № 296/4819/17 в ухвалі від 25.10.2017 р., що зупинивши передачу майна на реалізацію, суди порушили норми ЦПК України та вийшли за межі своїх процесуальних повноважень.

Таким чином, заявлені вимоги представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 щодо зупинення реалізації арештованого майна, є такими що суперечать нормам чинного законодавства, та порушують права інших осіб. Крім того, законодавством передбачений інший порядок зупинення будь-яких виконавчих дій.

Отже, враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про зупинення реалізації арештованого майна.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 353 ЦПК України, ст.34 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

У завдоволення заяви представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про зупинення реалізації арештованого майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий М.Б.Баличева