Дата документу 23.03.2020
Справа № 501/803/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2020 року м.Чорноморськ, Одеської області

Іллічівський суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Смирнов В.В.,

при секретарі судового засідання - Кочкіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

до

виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області, юридична адреса: Одеська обл., м. Чорноморськ, проспект Миру, буд. 33, індекс 68000,

предмет та підстави позову: про визнання права власності,

учасники справи не з`явились,

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області (далі відповідач) з вимогою про визнання права власності.

Позов обґрунтував тим, що він володіє квартирою АДРЕСА_2 .

За час мешкання у вказаній квартирі позивач здійснив її реконструкцію за результатами якої функціональне призначення об`єкта було змінено з квартири на житловий будинок, загальна площа якого складає 47,7 кв.м., житлова 27,2 кв.м.

Згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 25.02.2020 року, зазначений вище житловий будинок складається з:

Житловий будинок літ. "А":

- коридор, площею - 2,0 кв.м.;

- кухня, площею - 9,2 кв.м.;

- житлова кімната, площею - 17,4 кв.м.;

- коридор, площею - 4,5 кв.м.;

- житлова кімната, площею - 9,8 кв.м.;

- санвузол, площею - 4,8 кв.м.;

Сарай літ. "К";

Навіс літ. "Л";

Огорожа - 1,2;

Мостіння - I.

Позивач неодноразово звертався до відповідних органів щодо реєстрації вказаного нерухомого майна та щодо введення його в експлуатацію, але отримала відмови.

Відповідач згідно свого відзиву заперечував проти задоволення позову (а.с.47-50).

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

1.Клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності (а.с. 45);

2.Відзив (а.с. 47-50).

У судове засідання сторони не з`явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримав, відповідач позовні вимоги не визнав.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 11.03.2020 року відкрито провадження по справі.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до п.п. 9,12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону України №2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК, ч.1 ст. 3 ЦПК). У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання прав власності на самочинне будівництво має здійснюватись за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі за позовом про визнання права власності на самочинно збудовані об`єкти суд має звертати увагу чи зазначено у позовній заяві відповідно до вимог статті 119 ЦПК обставини щодо звернення позивача до інспекції державного будівельного архітектурного контролю про прийняття об`єкта до експлуатації та посилання на докази щодо зазначених обставин. У разі відсутності посилання на такі обставини або докази суд має відповідно до вимог статті 121 ЦПК залишити позовну заяву без руху та надати строк для усунення недоліків із наслідками, передбаченими частиною другою статті 121 ЦПК.

Вирішуючи справу за позовом про визнання права власності на самочинно збудоване (реконструйоване) нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

За таких підстав позивачем при зверненні до суду дотримані вимоги процесуального законодавства та положення 9,12 Постанови ВССУ №6 від 30.03.2012 року, оскільки він звертався до компетентних органів, що підтверджується листом органу державного архітектурно-будівельного контролю про відмову в реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації (а.с.28-30), листом управління державної реєстрації прав та правового забезпечення про відмову в реєстрації прав на вказаний об`єкт нерухомості (а.с.26-27).

У судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №3396 від 14.06.2011 року позивачу належить квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Фактично вказана квартира експлуатується як житловий будинок та розташована на земельній ділянці загальною площею 0,0147 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :02:022:0170, яка у відповідності до договору оренди землі №121 від 26.12.2016 року передана позивачу у строкове платне користування терміном на 49 років.

За час мешкання у вказаній квартирі позивач здійснив її реконструкцію за результатами якої функціональне призначення об`єкта було змінено з квартири на житловий будинок, загальна площа якого складає 47,7 кв.м., житлова 27,2 кв.м.

Згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 25.02.2020 року, зазначений вище житловий будинок складається з:

Житловий будинок літ. "А":

- коридор, площею - 2,0 кв.м.;

- кухня, площею - 9,2 кв.м.;

- житлова кімната, площею - 17,4 кв.м.;

- коридор, площею - 4,5 кв.м.;

- житлова кімната, площею - 9,8 кв.м.;

- санвузол, площею - 4,8 кв.м.;

Сарай літ. "К";

Навіс літ. "Л";

Огорожа - 1,2;

Мостіння - I.

Згідно звіту № 09-02-20-ТЗ від 28 лютого 2020 року про проведення технічного обстеження житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 встановлено технічну можливість його надійної та безпечної експлуатації

Листом управління архітектури та містобудування Чорноморської міської ради Одеської області позивачу повідомили про відповідність державним будівельним нормам житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 .(а.с. 31).

З метою реєстрації вказаного житлового будинку у державному реєстрі прав на нерухоме майно позивач звернувся до реєстраційної служби виконкому Чорноморської міської ради, на що листом від 28.02.2020 року № 18 йому в цьому було відмовлено (а.с. 26-27).

З метою введення в експлуатацію вказаного об`єкту нерухомості позивач звернувся до Відділу державного архітектурного-будівельного контролю виконавчого комітету Чорноморської міської ради, де листом від 03.03.2020 року № 01-10/84 йому також було відмовлено (а.с. 28-30).

У відповідності до п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затверджений Постановою КМУ від 13.04.2011 року № 461 (у редакції Постанови КМУ від 08.09.2015 року № 750), встановлено можливість прийняття об`єкта в експлуатацію при наявному рішенні суду про визнання на такий об`єкт нерухомості права власності.

Так , вказаним пунктом зазначено, що у випадку визнання права власності на самочинно збудований (реконструйований) об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта.

V. Оцінка Суду.

За змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Отже, самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній.

Таким чином, відсутність дозволу на будівництво тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України.

У розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, здійсненої без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності .

Поняття реконструкції об`єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22 липня 2009 року № 295, відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.

Норма ч. 1 ст. 376 ЦК України підлягає застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої об`єкт набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо; розділ 3.4 Методичних рекомендацій № 146).

При цьому за змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.

Згідно з ч. 2 ст. 376 ЦК України головним наслідком самочинного будівництва (реконструкції) є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об`єкт нерухомості.

У зв`язку із цим, норми ч. 3 ст. 376 ЦК України можуть бути підставою для задоволення позову про визнання права власності на самочинно збудований (реконструйований) об`єкт нерухомості лише тоді, коли було здійснено самочинне будівництво (реконструкцію) з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших норм і правил.

Враховуючи наявність позитивних висновків про додержання під час реконструкції зазначеного об`єкту архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших норм і правил, даний позов може бути задоволений з підстав, зазначених у ч.3 ст. 376 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Частина 3 ст. 18 Закону України «Про основи містобудування» забороняє експлуатацію об`єктів, не прийнятих в експлуатацію в установленому законом порядку.

Відповідно до змісту пп.1 п. «б» ч.1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у порядку, встановленому законодавством, відноситься до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Згідно вимог ст.ст. 5, 18 Закону України «Про основи містобудування» будівництво нерухомого майна повинно вестись згідно із затвердженим у встановленому порядку проектом, закінчені будівництвом об`єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затверджений Постановою КМУ від 13.04.2011 року № 461 (у редакції Постанови КМУ від 08.09.2015 року № 750), введення в експлуатацію можливе на підставі рішення суду про визнання права власності на самочинно збудоване (реконструйоване) нерухоме майно.

Частина 2 ст. 383 ЦК України передбачає, що власник квартири (житлового будинку) може на свій розсуд здійснювати зміни в житлі, за умови, якщо ці зміни не призведуть до порушень прав інших власників (співвласників) житла.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання цього права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Згідно ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Враховуючи те, що згідно звіту про проведення технічного обстеження житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 встановлено технічну можливість його надійної та безпечної експлуатації, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 18, 141, 158, 258-259, 263 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області про визнання права власності - задовольнити повністю.

Скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 32769666 від 07.08.2019 року про право власності ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 47,7 кв.м., житловою площею 27,2 кв.м., вчинений згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №48185431 від 10.08.2019 року.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) право власності на житловий будинок, загальною площею 47,7 кв.м., житловою площею 27,2 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , який складається з наступного:

Житловий будинок літ. "А":

- коридор, площею - 2,0 кв.м.;

- кухня, площею - 9,2 кв.м.;

- житлова кімната, площею - 17,4 кв.м.;

- коридор, площею - 4,5 кв.м.;

- житлова кімната, площею - 9,8 кв.м.;

- санвузол, площею - 4,8 кв.м.;

Сарай літ. "К";

Навіс літ. "Л";

Огорожа - 1,2;

Мостіння - I.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Іллічівський міський суд Одеської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського

міського суду Одеської області В.В.Смирнов