Провадження № 6/522/271/20
УХВАЛА

19 березня 2020 року

Приморський районний суд міста Одеси у складі :

головуючого - судді Науменко А.В.

за участю секретаря Звонецької І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Носенко С.Б. про встановлення способу та порядку виконання рішення суду по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної АТ „Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

20.02.2020 року до суду звернувся приватний виконавць виконавчого округу Одеської області Носенко С.Б. про встановлення способу та порядку виконання рішення суду по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної АТ „Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування зазначеного подання заявник зазначив, що на виконанні у приватного виконавця знаходиться виконавче провадження № 59934852 з виконання виконавчого листа № 2-10585/11 виданого 03.07.2015 Приморським районним судом м. Одеси про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" В особі Одеської обласної АТ "Райффайзен Банк Аваль" з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 олідарно суму заборгованості за кредитним договором №014/83457/82/78115 від 12.07.2007 року у розмірі 295 363,54 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ (1 дол США, дорівнює 7,9875 грн.) складає 2 359 216 гривень 28 коп. За вказаними виконавчими документами боржником є - ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон), приватним виконавцем 02.09.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59934852, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

02 вересня 2019 року приватним виконавцем згідно із вимогами статті 56 Закону винесено постанову про арешт майна боржника № 59934852. Відомості про накладення арешту на майно боржника внесені до відповідних реєстрів та направленні на виконання в органи та установи, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб, інформація стосовно боржників - фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум триманого з них податку в ДРФО відсутня.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями - платник податків з таким податковим номером чи за серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії та про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, - інформацію не знайдено.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за боржником зареєстроване нерухоме майно, а саме: квартира, розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно інформації, отриманої з ГУ ДМС України в Одеській області боржник зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ,' РНОКПП І ; НОМЕР_2 перетнув державний кордон України 05.09.2019 року (виїхав).

14 листопада 2019 року виходом за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що боржник за вказаною адресою вже тривалий час не мешкає, перевірити майновий стан боржника не можливо так як квартира зачинена. 24 січня 2020 року , повторно виходом за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що боржник за вказаною адресою вже тривалий час не мешкає, перевірити майновий стан боржника не можливо так як квартира зачинена.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено.

17 січня 2020 року на адресу боржника рекомендованою кореспонденцією було надіслано вимогу про присутність за адресою АДРЕСА_1 з метою надання доступу то вищевказаної квартири, (номер поштового відправлення 676) Вимога повернута за закінченням строку зберігання.

24 січня 2020 року приватний виконавець з`явився за адресою АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій, пов`язаних з описом та арештом вищевказаної квартири але до квартири не був допущений. Приватним виконавцем із даного приводу було складено відповідний акт.

31 січня 2020 року надійшла заява від представника боржника - адвоката Дмитренко Н.В. про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП 59934852.

Приватний виконавець ознайомив з матеріалами виконавчого провадження ВП 59934852 про що засвідчив підписом на заяві про ознайомлення.

Отже боржник належним чином ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження ВП 59934852 через свого представника, але не вживає заходів щодо виконання рішення суду.

Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.

Боржник - ОСОБА_1 , ухиляється від сплати боргу, перебуваючи вже тривалий час за межами України, допуску приватного виконавця до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , для складання постанови опису й арешту майна, що знаходиться в квартирі, та самої квартири, для подальшої реалізації в рахунок погашення боргу, не має.

Квартира загальною площею 111,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , виступає забезпеченням виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № 014/834457/82/78115 від 12.07.2007 року відповідно іпотечному договору, посвідченому приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калашник О.В.-12.07.2007 року та зареєстрованим за номером 2338, згідно якого в іпотеку передана квартира за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 111.0 кв.м.

Відповідно до довідки (виписки з домової книги про склад сім ї та реєстрацію) від 24.09.2019 в іпотечній квартирі з 2009 року, тобто після укладення договору іпотеки, зареєстровані ОСОБА_4 2003 року народження (донька боржника, дата реєстрації 29.10.2009 року), ОСОБА_1 1963 року народження (власник квартири та боржник - іпотекодавець, дата реєстрації 30.08.2017 року) ОСОБА_5 1995 року народження (донька боржника, дата реєстрації 30.08.2017), ОСОБА_6 (дружина боржника, 1971 року народження, дата реєстрації 30.08.2017 року).

В зв`язку з викладеним з метою реального виконання рішення суду просив суд встановити порядок виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси - № 2- 10585/11 від 11.07.2012 шляхом надання дозволу на реалізацію (продаж) на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження квартири розташованої за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 111,0 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та в якій зареєстрована неповнолітня ОСОБА_4 , 2003 року народження без попереднього дозволу органу опіки та піклування.

У судовому засіданні приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Носенко С.Б. заявлені вимоги підтримав, просив суд встановити порядок виконання рішення.

Інші учасники справи, що повідомлені про час, дату і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилися, будь-яких заяв чи клопотань не надали.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч.3 ст.435 ЦПК України).

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця знаходиться виконавче провадження № 59934852 з виконання виконавчого листа № 2-10585/11 виданого 03.07.2015 Приморським районним судом м. Одеси про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" В особі Одеської обласної АТ "Райффайзен Банк Аваль" з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 олідарно суму заборгованості за кредитним договором №014/83457/82/78115 від 12.07.2007 року у розмірі 295 363,54 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ (1 дол США, дорівнює 7,9875 грн.) складає 2 359 216 гривень 28 коп. За вказаними виконавчими документами боржником є - ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

02.09.2019 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59934852, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. 02 вересня 2019 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника № 59934852. Відомості про накладення арешту на майно боржника внесені до відповідних реєстрів та направленні на виконання в органи та установи, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб, інформація стосовно боржників - фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум триманого з них податку в ДРФО відсутня.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами - підприємцями - платник податків з таким податковим номером чи за серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії та про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, - інформацію не знайдено.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за боржником зареєстроване нерухоме майно, а саме: квартира, розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно інформації, отриманої з ГУ ДМС України в Одеській області боржник зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 перетнув державний кордон України 05.09.2019 року (виїхав).

14 листопада 2019 року виходом за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що боржник за вказаною адресою вже тривалий час не мешкає, перевірити майновий стан боржника не можливо так як квартира зачинена. 24 січня 2020 року , повторно виходом за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що боржник за вказаною адресою вже тривалий час не мешкає, перевірити майновий стан боржника не можливо так як квартира зачинена. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено.

17 січня 2020 року на адресу боржника рекомендованою кореспонденцією було надіслано вимогу про присутність за адресою АДРЕСА_1 з метою надання доступу то вищевказаної квартири, (номер поштового відправлення 676) Вимога повернута за закінченням строку зберігання.

24 січня 2020 року приватний виконавець з`явився за адресою АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій, пов`язаних з описом та арештом вищевказаної квартири але до квартири не був допущений. Приватним виконавцем із даного приводу було складено відповідний акт.

31 січня 2020 року надійшла заява від представника боржника - адвоката Дмитренко Н.В. про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП 59934852.

Приватний виконавець ознайомив з матеріалами виконавчого провадження ВП 59934852, про що засвідчив підписом на заяві про ознайомлення. Отже боржник належним чином ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження ВП 59934852 через свого представника, але не вживає заходів щодо виконання рішення суду.

Боржник - ОСОБА_1 , ухиляється від сплати боргу, перебуваючи вже тривалий час за межами України, допуску приватного виконавця до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , для складання постанови опису й арешту майна, що знаходиться в квартирі, та самої квартири, для подальшої реалізації в рахунок погашення боргу, не має.

Квартира загальною площею 111,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , виступає забезпеченням виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № 014/834457/82/78115 від 12.07.2007 року відповідно іпотечному договору, посвідченому приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калашник О.В.-12.07.2007 року та зареєстрованим за номером 2338, згідно якого в іпотеку передана квартира за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 111.0 кв.м.

Відповідно до ч. 7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження ", з дотриманням вимог цього Закону.

Відповідно до ч. 1ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотеко держатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотеко держателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених ст.. 12 цього Закону.

Згідно ч. З ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно договору про задоволення вимог іпотеко держателя.

Згідно п. З Розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.16 р. № 2831/5, Виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу. Державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та мере дачі Організатору. Заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі): ...у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду.

Відповідно до довідки (виписки з домової книги про склад сім ї та реєстрацію) від 24.09.2019 в іпотечній квартирі з 2009 року, тобто після укладення договору іпотеки, зареєстровані ОСОБА_4 2003 року народження (донька боржника, дата реєстрації 29.10.2009 року), ОСОБА_1 1963 року народження (власник квартири та боржник - іпотекодавець, дата реєстрації 30.08.2017 року) ОСОБА_5 1995 року народження (донька боржника, дата реєстрації 30.08.2017), ОСОБА_6 (дружина боржника, 1971 року народження, дата реєстрації 30.08.2017 року).

Відповідно до ч,3 ст. 17 Закону України від 26.04.01 р. №2402-111 «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх заміняють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання.

Відповідно до ст. 18 Закону України від 26.04.01 р. №2402-111 «Про охорону дитинства», держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Згідно ст. 12 Закону України від 02.06.05 р. №2623-ІУ «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Держава охороняє та захищає права й інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимим є зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно правової позиції по справі №6-2918цс15, Судова палата у цивільних справах ВСУ в постанові від 16.03.2016 вказала на те, що в разі вчинення правочину щодо нерухомого майна, право власності на яке мають діти, попередня згода органу опіки та піклування є обов`язковою. Укладення батьками договорів, предметом яких є житлові приміщення, право користування котрими мають малолітні або неповнолітні діти, без попередньої згоди органу опіки та піклування є підставою для визнання цих правочинів недійсними, як передбачено стст.203, 215 Цивільного кодексу.

Частиною 1 ст.405 ЦК визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають спільно, мають право користування ним відповідно до закону. За змістом цієї статті, право членів сім`ї власника будинку користуватися жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є; з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Вирішуючи спори щодо захисту прав дітей під час укладення договорів іпотеки, суди повинні в кожному конкретному випадку перевіряти право користування житловим приміщенням дитиною, яке може ґрунтуватися на документальній підставі (довідка про наявність зареєстрованих осіб на житловій площі, серед яких зазначена й дитина) та законодавчо (ст.405 ЦК).

У постановах Судової палати у цивільних справах ВСУ від 20.01.2016 (справа №6-2940цс15), від 10.02.2016 (№6-3005цс15); від 11.05.2016 (№6-806цс16) констатується, що норма ст.177 СК, ст.17 закону «Про охорону дитинства» та ст.12 закону «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», яка передбачає необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке має дитина, спрямована на захист прав дітей. Тому підставою для визнання недійсним договору щодо майна, право на яке має дитина, за позовом батьків є не сам собою факт відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення такого договору, а порушення в результаті його укладення майнових прав дитини.

За змістом ч.6 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) й суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, може бути визнаний судом недійсним. Такий правочин є оспорюваним.

Учинення батьками дитини певного правочину без попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує заборону, встановлену ст.17 закону «Про охорону дитинства» (у редакції, яка була чинною на час укладення спірного договору іпотеки). Проте сам собою цей факт не є безумовною підставою для визнання правочину недійсним. Такі заходи вживаються, якщо укладення договору без попереднього дозволу органу опіки та піклування призвело до порушення права особи, в інтересах якої пред`явлено позов. Така правова позиція відображена в постанові від 6.04.2016 (справа №6-589цс16).

Аналогічних висновків ВСУ дійшов при розгляді справи №6-2976цс15 (постанова від 27.04.2016), де, з посиланням на ст.177 СК та ст.17 закону «Про охорону дитинства», вказав, що при укладені договорів іпотеки щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають малолітні діти, обов`язково вимагається дозвіл органів опіки та піклування.

Відповідно до ст.29 ЦК України, місце проживання дитини визначається за місцем проживання батьків. Місцем проживання неповнолітньої чи малолітньої особи є фактичне місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона фактично проживає. Проте місце проживання дитини за фактичним місцем проживання батьків не вважаться безумовним, якщо суд установить інше постійне місце проживання дитини.

Якщо власник майна є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи та укладає правочини, які впливають на права дитини, він повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій.

Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або відсутність такого не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами, або підставою для їх обмеження.

За змістом зазначених норм матеріального права, у разі встановлення місця проживання батьків (усиновлювачів) або одного з них місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце їх проживання, а відсутність або наявність факту реєстрації за цим місцем проживання сама собою не впливає на реалізацію права на свободу вибору місця проживання.

Згідно з ст.9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець обмежується в розпорядженні предметом іпотеки, однак має право володіти та користуватися предметом останньої відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено законом. При цьому ЦК, як і вказаний закон, не містять норм, які б зменшували або обмежували право членів сім`ї власника житла на користування приміщенням у разі передання його в іпотеку.

Врахувавши зазначене, а також норми ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», ВСУ у постанові від 10.02.2016 (справа №6-1793цс15) дійшов висновку, що договір іпотеки, вчинений власниками стосовно нерухомого майна, право користування яким мають діти, за відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування може бути визнаний недійсним (ч.6 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК) за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини: звужує обсяг її майнових прав або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує її права та інтереси щодо жилого приміщення.

З огляду на наведену практику розгляду ВСУ справ про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна, право на яке має дитина, з підстав їх учинення без попереднього дозволу органів опіки і піклування можна зробити висновок, що визначальним для суду має бути встановлення факту порушення прав та інтересів дитини, а не сам собою факт наявності або відсутності попереднього дозволу органів опіки та піклування на укладення договору.

За змістом наведених вище норм реалізація нерухомого майна, право власності на яке чи право користування яким має дитина, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим. Таким чином, рішення суду про встановлення такого способу і порядку виконання рішення має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують очевидну незаконність реєстрації дитини у квартирі, яка підлягає примусовій реалізації.

Приватним виконавцем на обґрунтування доцільності реалізації квартири у якій зареєстрована малолітня дитина, не надано доказів, які б підтверджували порушення вимог закону при реєстрації дитини її батьками за адресою вказаної квартири, а посилання приватного виконавця на те, що реєстрації дитини відбулась вже після відкриття вказаного виконавчого провадження, тобто свідомо з метою перешкоджання виконання рішення суду нічим не підтверджено, окрім думки самого приватного виконавця.

Як слідує з матеріалі даної заяви, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Носенко С.Б. не надано доказів звернення саме до органів опіки і піклування за відповідним дозволом на реалізацію майна, право на користування яким має неповнолітня дитина, а також відповідне рішення органу опіки та піклування, яким відмовлено у наданні такого дозволу. А отже, встановлення порядку виконання рішення шляхом надання дозволу на реалізацію майна боржника, право користування яким має неповнолітня дитина, без дозволу органу опіки та піклування є передчасним.

Крім того суд вказує, що вимога виконавця пов`язана з правами дітей на проживання, але діти не були стороною по справі по якої виданий виконавчий лист. Вимога виконавця щодо дітей за змістом відповідає позовній заяві, але виконавець не уповноважений звертатися за захистом прав інтересів Банку, як іпотекодержателя від порушень за наслідками реєстрації дітей адресою іпотечної квартири.

Таким чином суд визнає, що виконавець звернувся не з заявою про встановлення порядку виконання, а фактично безпідставно звернувся з позовом на захист прав Банку.

За таких обставин судом встановлено, що матеріали подання не містять достатніх доказів наявності підстав, які б дозволили суду задовольнити дану заяву приватного виконавця, а тому суд вважає цю заяву такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.247, 258-260, 268, 435, 353, 354 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Носенко С.Б. про встановлення способу та порядку виконання рішення суду по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної АТ „Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити у повному обсязі.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суду міста Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 23.03.2020 року.

Суддя А.В. Науменко