Справа № 336/1363/20
Провадження № 4-с/336/39/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2020 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дмитрюк О.В., вивчивши скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження Шевченківський ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання дій державного виконавця неправомірними,

ВСТАНОВИВ:

11.03.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якій просить визнати незаконними дії Шевченківського ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо не зняття арешту зі всього нерухомого майна, що йому належить, накладеного на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, та зобов`язати ВДВС зняти арешт зі всього нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , в тому числі з садового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,0478 га, кадастровий номер :07:050:0447, розташованої за адресою: м АДРЕСА_2 » АДРЕСА_3 .

Зазначена скарга підлягає поверненню особі, яка подала скаргу з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту скарги, предметом даної скарги є те, що державний виконавець своєчасно не скасував арешти та заборони із всього нерухомого майна, належного ОСОБА_1 , які зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про реєстрацію обтяження.

В той же час, нормами ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено обов`язку чи права державного виконавця скасовувати накладений арешт у випадку завершення виконавчого провадження, що мало місце в даному випадку.

Згідно ч. 5 ст. 59 вказаного Закону, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

З поданої скарги не вбачається, в чому полягає неправомірність винесення постанови про накладення арешту на майно у виконавчому провадженні, не зазначено, які норми закону порушено державним виконавцем при винесені постанови, підстави для її скасування.

Виходячи з наведеного, слід дійти висновку, що ОСОБА_1 для скасування арешту с нерухомого майна слід звернутись до суду з позовною заявою про скасування арешту. Причому відповідачем в такому позові має бути стягувач по виконавчому провадженню, по якому було накладено арешт.

Зважаючи на викладені обставини та норми ЦПК України, скарга підлягає поверненню особі, яка подала скаргу.

Керуючись ст.ст. 30, 353 ЦПК України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», суддя -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження Шевченківський ВДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання дій державного виконавця неправомірними, - повернути особі, яка подала скаргу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття ухвали суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Дмитрюк