Ухвала

20 березня 2020 року

м. Київ

справа № 753/23673/15-ц

провадження № 61-3086 св 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулька Б. І. розглянув повторну заяву ОСОБА_1 про виправлення описки у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 жовтня 2019 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» до ОСОБА_1 про застосування наслідків нікчемного правочину,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 жовтня 2019 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - про передачу справи на розгляд палати, Об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду відмовлено. Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» задоволено, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 09 червня 2016 року скасовано. Позов публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» до ОСОБА_1 про застосування наслідків нікчемного правочину задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» 4 567 доларів 79 центів США. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У листопаді 2019 року до Верховного Суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - про виправлення описки у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 жовтня 2019 року. Вказана заява мотивована тим, що позивачем вимог про стягнення з відповідача грошових коштів заявлено не було, у позові банк просив суд зобов`язати відповідача повернути грошові кошти. Таким чином, суд касаційної інстанції вийшов за межі позовних вимог.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - про виправлення описки у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 жовтня 2019 року відмовлено.

У лютому 2020 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про виправлення описки у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 жовтня 2019 року. Вказана заява мотивована тим, що позивачем вимог про стягнення з відповідача грошових коштів заявлено не було, у позові банк просив суд зобов`язати відповідача повернути грошові кошти. Таким чином, суд касаційної інстанції вийшов за межі позовних вимог.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року заяву ОСОБА_1 про виправлення описки у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 жовтня 2019 року залишено без розгляду, визнавши повторну подачу заяви зловживанням процесуальними правами.

У березні 2020 року до Верховного Суду у черговий раз надійшла заява ОСОБА_1 про виправлення описки у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 жовтня 2019 року. Вказана заява мотивована тим, що позивачем вимог про стягнення з відповідача грошових коштів заявлено не було, у позові банк просив суд зобов`язати відповідача повернути грошові кошти. Таким чином, суд касаційної інстанції вийшов за межі позовних вимог.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є одною з основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

ОСОБА_1 у черговий раз звернувся до Верховного Суду із заявою про виправлення описки у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року, оскільки у листопаді 2019 року ОСОБА_2 , який згідно зі статтею 64 ЦПК України діяв від імені та в інтересах останнього, а у лютому 2020 року сам ОСОБА_1 , зверталися з аналогічними заявами, які було розглянуто судом касаційної інстанції й ухвалою від 22 січня 2020 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - було відмовлено, ухвалою від 17 лютого 2020 року заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду. ОСОБА_1 роз`яснено, що його дії є зловживанням процесуальними правами.

Отже, неодноразове вчинення ОСОБА_1 та його представником одних і тих самих вищевказаних процесуальних дій суперечить основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пункт 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина третя статті 44 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 44 ЦПК України суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

З огляду на вказане суд визнає подану ОСОБА_1 заяву від 12 березня 2020 року зловживанням процесуальним правом і залишає її без розгляду зі стягненням у дохід державного бюджету штрафу у розмірі одного прожиткового мінімуму (2 102 грн).

Керуючись частинами першою-третьою статті 44, статтями 148, 260, 261 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про виправлення описки у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 жовтня 2019 року залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України через Державну судову адміністрацію України (01021, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ) штраф у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн.

Копію даної ухвали направити заявнику та Державній судовій адміністрації України для звернення до виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя Б. І. Гулько