18.02.2020 Єдиний унікальний номер 205/2052/19
Єдиний унікальний номер судової справи 205/2052/19
Номер провадження 2/205/644/20
РІШЕННЯ

іменем України

18 лютого 2020 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні квартирою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 04 березня 2020 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні квартирою. Позивач просить зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 видати комплект ключів від вхідних дверей та не чинити ОСОБА_1 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровську від 06 березня 2019 року позовну заяву залишено без руху на надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровську від 25 березня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2019 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про відшкодування витрат по сплаті житлово-комунальних послуг та ремонту квартири до спільного розгляду із позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою. Зустрічний позов повернуто позивачу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали та заперечували проти їх задоволення.

В судове засідання відповідач ОСОБА_4 не з`явився. Про місце, дату та час судового засідання сповіщений належним чином. Про причину неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в рівних частках, кожному по ј частині на підставі свідоцтва про право власності б/н від 19 квітня 2007 року, виданим ВАТ «Дніпроважмаш» (а.с. 8).

В квартирі АДРЕСА_1 значаться зареєстрованими: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні № 15273 від 04 жовтня 2018 року (а.с. 7).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 110).

Фактично в квартирі АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_2 . ОСОБА_1 в зазначеній квартирі не проживає на протязі семи років.

Встановлено, що ОСОБА_2 було замінено вхідні двері з замками в квартирі АДРЕСА_1 та після заміни замків, ОСОБА_1 ключі не передавалися.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не чинять ОСОБА_1 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , отже позовні вимоги в частині усунення з їх боку перешкод в користуванні ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1 задоволенню не підлягають.

За нормою ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Частиною 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У зв`язку з тим, що позивач на даний час являється власником квартири, він має право користуватися нею, що передбачено чинним законодавством.

Відповідно до ст. 155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством України.

Разом з тим, у відповідності зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням.

Статтею 41Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди,відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Отже, судом безспірно встановлено, що позивач не має ключа від квартири за адресою: АДРЕСА_2 , доступу до відповідачі не надають, чим чинять позивачу перешкоди у здійсненні ним права власності щодо користування належною йому квартирою.

На основі повного і всебічного з`ясування обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 15-16, 317, 319, 321, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 12, 76, 81,141, 259, 263-265, 268, 280-282, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні квартирою - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІПН: НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІПН: НОМЕР_2 , та ОСОБА_4 передати комплект ключів ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_3 , від вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 .

В задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 судові витрати, в рівних частках з кожного, у розмірі 704,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28 лютого 2020 року.

Суддя Н.Г. Остапенко