справа № 753/6655/19 головуючий у суді І інстанції Лужецька О.Р.
провадження № 22-ц/824/3426/2020 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 березня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою представником ОСОБА_3 , на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають у шлюбі, від якого мають дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом із матір`ю та перебуває на її повному утриманні. Позивач вказує, що відповідач регулярно добровільно сплачував аліменти на утримання сина в розмірі 20 000 грн., а останнім часом почав сплачувати по 10 000 грн. Проте, з січня 2019 року ОСОБА_2 взагалі перестав будь-яким чином допомагати.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 гривень, щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 27 березня 2019 року і до повноліття дитини. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення суду першої інстанції через неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, збільшивши розмір аліментів до 10 000 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що суд порушив її процесуальні права, оскільки безпідставно не витребував з державної податкової служби інформацію про доходи відповідача як фізичної особи-підприємця за 2017-2018 роки, про які відповідач замовчує. У матеріалах справи наявні докази, які підтверджують розмір середньомісячних витрат позивача на дитину, що становлять близько 18 000 грн. щомісяця. Позивач звертає увагу суду на те, що такий рівень витрат на дитину та рівень її життя, до якого вона звикла ще під час шлюбу. Відповідач знав про ці витрати та не заперечував цього та добровільно сплачував аліменти у розмірі 20 000-10 000 грн. Аліменти у розмірі 18 000 грн. у місячному еквіваленті є достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Позивач зазначає, що реальний дохід відповідача від підприємницької діяльності становить 3 000 000 - 5 000 000 грн. щорічно. Відмовляючи у витребуванні доказів з ДФС, суд позбавив позивача можливості довести наявність у відповідача цих коштів. Під час надання суду пояснень відповідач вказав, що він орендує квартиру за 8 000 грн., утримує нову сім`ю. У відповідача народилася дитина, місце народження якої є приватний пологовий будинок, де мінімальна вартість становить 80 000 грн., а дитяча коляска придбана за 45 000 грн. Відповідач приховує свій рівень доходів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та стягнути з нього на користь позивача аліменти у розмірі 3 000 грн. щомісячно.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що після подання відповідачем відзиву на позовну заяву сторона позивача розпочала умисно затягувати судовий процес. На момент прийняття рішення судом першої інстанції в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт понесення витрат на утримання сина у розмірі 20 000 грн. Стороною позивача не надано навіть доказів понесення витрат у сумі 10 000 грн. У матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують можливість та спроможність відповідача сплачувати аліменти у розмірі 5 000 грн. Відповідач надав довідку, згідно з якою його дохід за період жовтень 2018 року - березень 2019 року не перевищує 6 440 грн. (після відрахування податків). Відповідач зазначає, що шлюб між сторонами розірвано. Позивач систематично перешкоджала відповідачу бачитися з дитиною, що стало підставою для звернення до Служби у справах дітей із заявою про встановлення графіку спілкування з сином. Відповідач постійно намагався владнати спірну ситуацію щодо утримання та виховання сина добровільно, з початку окремого проживання перераховував грошові кошти позивачу, адже на той момент вона не працювала, фактично нічим не займалася.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана у встановлений апеляційним судом строк, ОСОБА_2 зазначає, що жодних конкретних сум витрат щомісячно на кожен вид витрат позивач не навела ні у позові, ні в апеляційній скарзі. У матеріалах справи відсутні докази, що відповідач сплачував аліменти на утримання сина у розмірі 20 000 грн. Надана відповідачем довідка є дійсною, а інформація, відображена в ній, жодним доказом не спростована. Відповідач утримує малолітню дитину та дружину, яка не працює, оскільки доглядає за дитиною. Жодних доказів на понесення відповідачем витрат на оплату пологів у пологовому будинку «Лелека», а також придбання коляски, суду не надано. Всі витрати на оплату пологів несли батьки дружини, вартість та розмір яких відповідачу невідомі. У задоволенні клопотання про витребування доказів було відмовлено у зв`язку з порушенням позивачем порядку витребування доказів. В апеляційній скарзі позивач не просить суд витребувати докази, що свідчить про халатне та безвідповідальне відношення позивача та його представника. Копії квитанцій були подані стороною позивача з порушенням порядку подання доказів, визначеним ст. 83 ЦПК України. Позивач не надала суду детальних обґрунтованих розрахунків витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.15, Т.1).

Згідно з довідкою ТОВ «Стандарт-Пак Центр» № 02/04 від 22 квітня 2019 року загальна сума нарахованого ОСОБА_2 доходу за період з жовтня 2018 року по березень 2019 року становить 44 138 грн. 32 коп. (а.с.49, Т.1).

ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.50, Т.1).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції взяв до уваги те, що з урахуванням принципів розумності та справедливості з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання сина в розмірі 5 000 гривень, щомісячно, що у достатній мірі відповідає заявленим позивачем потребам утримання дитини, а також не є заздалегідь непомірними для їх сплати відповідачем. Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дитини зі сторони її батька. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання сина, суд враховував розмір середньомісячних витрат на утримання дитини, вік дитини, стан здоров`я дитини та платника аліментів, наявність у відповідача ще однієї дитини, крім спільного із позивачем сина. Позивач є чоловіком працездатного віку, на обліку у центрі зайнятості не перебуває за своїм матеріальним становищем спроможний надавати матеріальну допомогу.

Однак, апеляційний суд не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом статті 182 СК України при визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З матеріалів справи вбачається, що сторони мають від шлюбу сина ОСОБА_4 , який проживає разом з матір`ю. Відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просила стягнути на її користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 10 000 грн. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що достатнім для дитини буде розмір аліментів у 5 000 грн. щомісяця та стягнув їх на користь позивача.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач просила стягнути на її користь 10 000 грн., оскільки вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у такому розмірі. ОСОБА_1 зазначає, що реальний дохід відповідача від підприємницької діяльності становить 3 000 000 - 5 000 000 грн. щорічно. У відповідача народилася дитина, місце народження якої є приватний пологовий будинок, де мінімальна вартість становить 80 000 грн., а дитяча коляска придбана за 45 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_1 не надала суду доказів, які вказують на те, що матеріальне становище ОСОБА_2 дозволяє йому сплачувати аліменти у заявленому нею до стягнення розмірі. Доводи позивача щодо приховування відповідачем свого рівня доходів є лише її припущеннями, на яких у силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України не може ґрунтуватисядоказування.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що суд порушив її процесуальні права, оскільки безпідставно не витребував з державної податкової служби інформацію про доходи відповідача як фізичної особи-підприємця за 2017-2018 роки. Відмовляючи у витребуванні цього доказу, суд позбавив позивача можливості довести наявність у відповідача коштів.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача ОСОБА_6 подавав до суду першої інстанції клопотання, в якому просив витребувати у Державної податкової інспекції інформацію про доходи ОСОБА_2 за 2017-2018 роки (а.с.140, Т.1). Ухвалою суду від 10 липня 2019 року, яка занесена до протоколу судового засідання, у задоволенні зазначеного клопотання відмовлено (а.с.195, Т.1).

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 365 ЦПК України суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду за клопотанням сторін вирішує питання про витребування доказів.

У разі, якщо позивач вважає, що суд необґрунтовано відмовив їй у задоволенні клопотання, вона не позбавлена була права заявити відповідне клопотання у суді апеляційної інстанції. Однак, таким правом ОСОБА_1 не скористалася.

Що стосується доводів апеляційної скарги відповідача ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

У силу вимог ст. 180 СК України обов`язок по забезпеченню даного рівня прожиткового мінімуму покладається на обох батьків.

Позиція щодо стягнення розміру аліментів з урахуванням прожиткового мінімуму та обов`язку обох батьків утримувати дитину висловлена у постанові Верховного Суду від 28 січня 2019 року (справа № 61-26615св18).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі наданих суду доказів судом встановлено, що доходи відповідача ОСОБА_2 не дають йому можливості сплачувати аліменти у розмірі, визначеному у рішенні суду. Крім того, на утриманні відповідача знаходиться також малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з наявною в матеріалах справи довідкою про доходи відповідача його дохід за жовтень-листопад 2018 року складав 7 000 грн. в місяць, за грудень 2018 року та січень 2019 року 7 069 грн. 16 коп. в місяць, лютий-березень 2019 року - 8 000 грн. в місяць. Інших доказів про наявність у відповідача на момент звернення з позовом та розгляду справи інших доходів матеріали справи не містять.

При цьому, надані суду копії квитанцій АТ КБ «Приватбанк» про перерахування відповідачем протягом 2018 року на користь позивача певних коштів без зазначення призначення та підстав платежів, не можуть бути прийняті до уваги в якості доказів розміру доходів відповідача, оскільки не підтверджують зазначені обставини.

Стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 5 000 грн. на дитину, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження можливості відповідача сплачувати аліменти у такому розмірі.

Отже, враховуючи матеріальне становище відповідача, наявність на його утриманні іншої дитини, а також відсутність з його боку заперечень щодо сплати аліментів у розмірі, що перевищує половину розміру прожиткового мінімуму на дитину, апеляційний суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 3 000 грн. щомісячно.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, які суд вважав встановленими.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення позову (30 %), а позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню у дохід держави судовий збір у розмірі 230 грн. 52 коп. При подачі апеляційної скарги сплаті підлягав судовий збір у розмірі 1 152 грн. 60 коп. На користь відповідача підлягає стягненню з держави судовий збір, сплачений за подачу апеляційної скарги відповідачем, у розмірі 806 грн. 82 коп. пропорційно до відхиленої частини позовних вимог (70 %). Враховуючи положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України, апеляційний суд вважає за можливе стягнути з держави на користь ОСОБА_2 різницю між сумою, яку він сплатив за подачу апеляційної скарги, оскаржуючи рішення про стягнення аліментів, та сумою, яку він має сплатити у дохід держави за вказану вимогу. Така різниця становить 576 грн. 30 коп. (806,82-230,52).

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року в частині визначення розміру аліментів та розподілу судових витрат змінити, виклавши абзаци другий та третій резолютивної частини рішення в наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень, щомісячно, починаючи з 27 березня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з держави на користь ОСОБА_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 судовий збір у розмірі 576 (п`ятсот сімдесят шість) гривень, 30 копійок.

В іншій частині рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 24 березня 2020 року.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.