Ухвала

20 березня 2020 року

м. Київ

справа № 381/748/16-ц

провадження № 61-3966ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариство «Універсал Банк» на постанову Київського апеляційного суду від 29 січня 2020 року у справі за позовом публічного акціонерного товариство «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариство «Універсал Банк» про захист порушеного права споживача фінансових послуг та визнання кредитного договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 10 жовтня 2007 року № 009-2914/840-0274 у розмірі 25 317,14 доларів США, з яких: 1 148, 29 доларів США - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 23 055, 53 доларів США - сума дострокового стягнення тіла кредиту, 883, 22 доларів США - заборгованість за процентами, 230,10 доларів США - заборгованість за підвищеними процентами.

У червні 2016 року ОСОБА_1 подала до суду зустрічний позов до ПАТ «Універсал Банк» про захист порушеного права споживача фінансових послуг та визнання кредитного договору недійсним, в якому просила визнати недійсним кредитний договір від 10 жовтня 2007 року № 009-2914/840-0274.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2017 року у задоволенні первісного позову відмовлено. Зустрічний позов залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 січня 2020 року апеляційну скаргу ПАТ «Універсал Банк» задоволено частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2017 року в частині відмови у задоволенні позову скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення наступного змісту.

Позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 24 203 долари США 82 центи, підвищені відсотки у розмірі 178 доларів США 46 центів. В решті вимог до ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовлено ПАТ «Універсал Банк» в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2

12 березня 2020 року до Верховного Суду ПАТ «Універсал Банк»

подано касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 29 січня 2020 року у частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та ухвалити у цій частині нове судове рішення про повне задоволення позовних вимог ПАТ «Універсал Банк».

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції положень нової редакції частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно

до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду

і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Згідно частини першої статті 394 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній

на час подання касаційної скарги) питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

У касаційній скарзі ПАТ «Універсал Банк» просить поновити строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 29 січня 2020 року, посилаючись на те, що повний текст цього судового рішення було отримано 12 лютого 2020 року.

Оскільки причина пропуску строку на касаційне оскарження є поважною, колегія суддів дійшла висновку, що необхідно поновити ПАТ «Універсал Банк» строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 29 січня 2020 року.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, що договором поруки № 009-2914/840-0274-Р від 10 жовтня 2007 року не визначено строк дії поруки, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України, у відповідності до змісту якого порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором від 10 жовтня 2007 року № 009-2914/840-0274 настав 06 серпня 2015 року у зв`язку із направленням ПАТ «Універсал Банк» позичальнику вимоги від 03 червня 2015 року, у якій банк зазначав, що строк дострокового погашення кредиту настає на 61 день з моменту отримання цієї вимоги.

Таким чином, у банку було право пред`явити вимогу до поручителя про виконання порушеного боржником кредитного зобов`язання боржника до 06 лютого 2016 року, тобто протягом шести місяців, починаючи з 06 серпня 2015 року.

Із зазначеним позовом банк звернувся до суду 17 лютого 2016 року, тобто із пропуском шестимісячного строку, передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України, що є підставою для відмови у позові, пред`явленого до поручителя.

Зміни до частини четвертої статті 559 ЦК України були внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» від 03 липня 2018 року № 2478-VIII, який набрав чинності 04 листопада 2018 року. На вказану дату порука за договором поруки № 009-2914/840-0274-Р від 10 жовтня 2007 року була припинена.

Суд апеляційної інстанції правильно застосував положення частини четвертої статті 559 ЦК України, доводи касаційної скарги розумних сумнівів у цьому не викликають. Висновки суду апеляційної інстанції відповідають правовому висновку, викладеному Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 червня 2018 року, справа № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18) та постанові у від 22 серпня 2018 року у справі № 3-1169/11 (провадження № 14-265цс18).

У відповідності до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову

у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Керуючись частинами першою, другою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити публічному акціонерному товариству «Універсал Банк» строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 29 січня 2020 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариство «Універсал Банк» на постанову Київського апеляційного суду від 29 січня 2020 року у справі за позовом публічного акціонерного товариство «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариство «Універсал Банк» про захист порушеного права споживача фінансових послуг та визнання кредитного договору недійсним - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович