Справа №:755/1872/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" березня 2020 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду міста Києва САВЛУК Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 липня 2017 року, яке ухвалене в межах розгляду цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

20 липня 2017 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення про задоволення позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено частково.

Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за Кредитним договором № б/н від 05 липня 2012 року на загальну суму 20191,43 коп., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. 00 коп., а всього на загальну суму 21791 (двадцять одна тисяча сімсот дев`яносто одна) грн. 13 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

27 січня 2020 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року, обґрунтовуючи підстави для скасування заочного рішення суду відповідач посилається на те, що про існування заочного рішення дізналася 17 січня 2020 року із інтернет порталу Судова влада України та Єдиного державного реєстру судових рішень України. 17 січня 2020 року в архіві Дніпровського районного суду м. Києва була ознайомлена з матеріалами цивільної справи, в матеріалах справи відсутні докази про вручення відповідачі судових повісток, ухвал, копії позовної заяви з додатками, також не має зворотнього повідомлення про отримання відповідачем рекомендованої кореспонденції. Відповідач зауважує, що має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 липня 2017 року, враховуючи що взагалі не отримувала заочне рішення, а про зміст дізналася лише 17 січня 2020 року при ознайомлення з матеріалами цивільної справи тому, на думку відповідача, процесуальний строк на його оскарження повинен відраховуватись саме з цієї дати.

Порядок оскарження заочного рішення, встановлений статтями 284-287 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску із інших поважних причин.

Під процесуальним строком розуміють строк, в межах якого вчиняються певні процесуальні дії.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. ( ст. 127 ЦПК України)

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу resjudicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строків для подання заяви про розгляд заяви про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 липня 2017 року, у зв`язку з пропуском відповідачем строків для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення з урахуванням вимог ч. 2 ст. 284 Цивільного процесуального кодексу України, та відсутністю належних доказів, які мали підтвердити той факт, що відповідач несвоєчасно отримала копію заочного рішення, а сам факт ознайомлення сторони цивільного процесу з ухваленим судовим рішенням в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на сайті Судової влади України в електронній базі даних «Інформація щодо стадій розгляду судових справ» та ознайомленні з матеріалами справи не може слугувати беззаперечним доказом того, що відповідач не була обізнана про розгляд цивільної справи та ухвалення судового рішення, де стороною цивільного процесу виступав відповідач.

Враховуючи та керуючись ст. 126, 127, 131, 284-287 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строків для оскарження заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 липня 2017 року.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 липня 2017 року, яке ухвалене в межах розгляду цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - залишити без розгляду.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017,апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

С у д д я :