Справа №345/4554/19
Провадження № 2/345/64/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.05.2020 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючої судді Кардаш О.І., розглянувши у порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: орган опіки і піклування Калуської міської ради в особі Служби у справах дітей Калуської міської ради про повернення боргу,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з даним позовом. Позов мотивує тим, що в листопаді 2011 він позичив ОСОБА_3 кошти в сумі 1200000 грн. (один мільйон двісті тисяч гривень). Позика вищевказаних коштів ОСОБА_3 була оформлена у простій письмовій формі у вигляді розписки згідно якої термін повернення коштів вказаний не був. Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 14.01.2013 ФОП ОСОБА_3 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, а ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 01.07.2013 грошову вимогу позивача до ФОП ОСОБА_3 в розмірі 1200000 грн. судом визнано. Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, у зв`язку із чим ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 03.12.2015 провадження у справі про визнання ФОП ОСОБА_3 банкрутом припинено.

Зважаючи на наявний борг, позивача, на його запит, було повідомлено про те, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 заведена приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Рожковецьким І.В., однак жодною інформацією з приводу того, хто прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 позивач не володіє. Зазначає, що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на ряд майна. Зважаючи на це, позивач просить суд постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 - дружини померлого ОСОБА_3 , як спадкоємця, на його користь в межах вартості отриманого у спадщину майна, заборгованість у розмірі 1200000 грн., а також вирішити питання судових витрат. Одночасно з поданням позову, позивач клопотав про витребування у приватного нотаріуса Калуського міського нотаріального округу Рожковецького І.В. копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.10.2019 відкрито провадження по даній справі, яку судом вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження.

Також, ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.10.2019 від приватного нотаріуса Калуського міського нотаріального округу Рожковецького І.В, витребувано належним чином засвідчену копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Аналізом витребуваної справи встановлено, що ОСОБА_4 від прийняття спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_3 відмовилася в користь доньки померлого ОСОБА_2 , а тому представником позивача ОСОБА_5 було подано клопотання про заміну відповідача, яке ухвалою суду від 28.11.2019 задоволено та замінено первісного відповідача ОСОБА_4 на належного відповідача ОСОБА_2 , законним представником якої є ОСОБА_4 . Окрім цього, ухвалою суду від 20.12.2019 до участі в розгляді даної справи залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - орган опіки та піклування Калуської міської ради в особі Служби у справах дітей Калуської міської ради.

Від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого позов ОСОБА_1 він не визнає повністю з огляду на наступне. Позовні вимоги, серед іншого, позивач обґрунтовує тим, що його грошові вимоги до ОСОБА_3 в сумі 1 200 000 грн. були включені в реєстр вимог кредиторів у справі № 5010/1536/2012-Б-26/48 Господарського суду Івано-Франківської області про банкрутство ФОП ОСОБА_3 . З наявної в матеріалах справи ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 01.07.2013 вбачається, що представництво ОСОБА_1 у цій справі здійснювалось ОСОБА_8 . Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 03.12.2015 провадження у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_3 припинено, у зв`язку з його смертю. В цій же ухвалі зазначається про направлення копії цієї ухвали, зокрема, ОСОБА_1 . Отже позивачу про факт смерті ОСОБА_3 стало відомо у 2015.

Додатковим підтвердження цьому є звернення ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, яке надійшло адресату17.11.2017.

Зазначає, що з урахуванням вимог чинного законодавства України ОСОБА_1 мав можливість, в межах строку, скористатися своїм правом подати вимогу кредитора безпосередньо нотаріусу, чого ним зроблено не було, а тому позовні вимоги є незаконними.

Представник позивача ОСОБА_5 своїм правом подати відповідь на відзив скористався та зазначив, що ухвала Господарського суду Івано-Франківської області від 03.12.2015 виносилась без участі позивача, та участі його представника, а копію ухвали поштою ні він, ні його представник не отримували. Окрім цього, дана ухвала була оскаржена в апеляційному порядку ліквідатором Стіфутін І.В., а також кредитором ПАТ КБ «Приват Банк». Апеляційні скарги було розглянуто Львівським апеляційним господарським судом, та 24.02.2016 ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 24.02.2016 залишено без змін. Тобто, процедура банкрутства щодо боржника ФОП ОСОБА_3 була закрита 24.02.2016. 15.03.2016 позивач звернувся в Калуську міську державну нотаріальну контору для прийняття вимоги (претензії) про повернення боргу до спадкоємців після смерті ОСОБА_3 , де його повідомили, що для прийняття такої заяви він повинен надати оригінал або нотаріально засвідчену копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 . Оскільки такого свідоцтва позивач не мав, і фактично не міг його отримати, то того ж дня ним було направлено на адресу Калуської державної нотаріальної контори вимогу (претензію) про повернення боргу.

Так як упродовж декількох місяців жодної інформації з приводу розгляду Калуською державною нотаріальною конторою його вимоги (претензії) про повернення боргу він не отримав, то позивач в черговий раз направив до Калуської державної нотаріальної контори повторну вимогу про повернення боргу, яка у вересні 2016 його повторно повідомила про те, що позивачу необхідно надати оригінал або нотаріально посвідчену копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , якого у нього не було про що він фактично і повідомив нотаріуса своїм листом від 14.11.2016. Більше того, так як ніякої відповіді йому не поступило, то 26.01.2017 він вже звернувся зі скаргою на бездіяльність державного нотаріуса до ГТУЮ в Івано-Франківській області.

18.10.2017 представником ОСОБА_1 було направлено листа до ГТУЮ в Івано-Франківській області щодо зобов`язання надати інформацію про спадкоємців, які прийняли спадщину, яку він отримав відповідним листом від 25.10.2017. Також, 04.11.2017 позивачем було направлено скаргу на адресу Міністерства юстиції України, на яку отримано відповідь від 30.11.2017 про те, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 заведена в приватного нотаріуса Рожковецького І.В.

Так як досудове врегулювання спору результатів не дало, то власне позивач і звернувся із даним позовом до суду.

Стверджує, що строк для пред`явлення вимоги до спадкоємців він не пропустив, а те, що Калуською державною нотаріальною конторою на підставі його вимог до спадкоємців так і не було вчинено жодних нотаріальних дій, не може бути підставою для твердження щодо пропуску ним строку подання відповідної вимоги, оскільки зі свого боку позивач виконав всі можливі дії, щоб звернутись до спадкоємців із вимогою про погашення боргу.

Тому, позивач та його представник вважають позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Окрім цього, представник відповідача ОСОБА_6 подав до суду заяву про застосування позовної давності, що є підставою для відмови в позові.

В свою чергу, представник позивача подав відповідь на дану заяву про застосування позовної давності та вказав, що суб`єктивно ОСОБА_1 не міг реалізувати своє порушене право, оскільки нотаріусом відмовлялось у наданні інформації відносно кола спадкоємців, які прийняли спадщину. Про особу відповідача позивачу стало відомо вже після відкриття провадження судом по даній справі, і власне після цього і було проведено заміну первісного відповідача на належного за клопотанням позивача.

Тож, із врахуванням вищенаведеного вважає, що строк позовної давності на момент подання позову та на даний час не сплив, а тому жодних підстав для застосування судом наслідків спливу строку позовної давності немає.

Від представника позивача ОСОБА_5 до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача.

Від законного представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 до суду також надійшла заява про розгляд справи у її відсутності та відсутності ОСОБА_6 , проти задоволення позову заперечила та вказала, що строк позовної давності на даний час сплив.

Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Встановлено, що 07.11.2011 ОСОБА_1 , який являється громадянином Чеської Республіки (а.с. 9) позичив ОСОБА_3 кошти в сумі 1200000 грн. (один мільйон двісті тисяч гривень), що було оформлено у простій письмовій формі у вигляді розписки (а.с. 8).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихстаттею 11 цього Кодексу.

При цьому, в даній розписці термін повернення коштів вказано не було, однак зазначено, що кошти ОСОБА_3 зобов`язався повернути за першою вимогою протягом 15 днів.

Згідно вимог ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Позикодавець має право вимоги до позичальника на повернення йому суми боргу за розпискою за наявності у нього оригіналу розписки підписаної позичальником.

Як роз`яснив Верховний суд України у постанові від 13.12.2017 у справі №309/3458/14-ц, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей від позикодавця із зобов`язанням їх повернення.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15.

Факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів саме в позику така правова позиція викладена у постанові ВС/КЦС, справа №369/3340/16-ц від 22.08.2019.

Дослідивши розписку, суд, виявивши її справжню правову природу, доходить висновку, що у даній справі, між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладався договір позики, в розумінні викладених вище вимог Закону на вказану у розписці суму 1200000 грн.

З приводу того, що в матеріалах справи оригінал розписки відсутній, то суд враховує те, що позивач 11.03.2016 звертався до судді Господарського суду Івано-Франківської області з проханням отримати оригінал боргової розписки, що міститься в матеріалах справи (а.с. 105). Враховуючи те, що справа із апеляційного суду була направлена до касаційної інстанції, то причини відсутності оригіналу розписки у позивача суд визнає поважними.

Із спадкової справи № 07-2015, заведеної приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Рожковецьким І.В., вбачається, що ОСОБА_4 від прийняття спадщини, яка залишилася після смерті її чоловіка ОСОБА_3 відмовилася на користь доньки померлого - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 39).

Зі змісту ст.1281 ЦК України слідує, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Вiдповiдно до ч. 1 ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язане з його особою i у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини, визначений статтею 1219 ЦК України. Таким чином, за змістом ст.ст. 1216, 1218, 1219, 1281, 1282 ЦК України, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням.

Матеріалами справи підтверджено, що після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається із : незавершеної будівництвом виробничо-адміністративної будівлі по АДРЕСА_1 (вартістю 3691828,00 грн.); нежилого приміщення по АДРЕСА_2 (вартістю 220599,60 грн.); виробничого приміщення (літ. Е - будівля холодильника та частина рампи) по АДРЕСА_3 (вартістю 54360,00 грн.); виробничої будівлі (літера А1 - столярний цех) по АДРЕСА_3 (вартістю 26850,00 грн.); 1/3 квартири по АДРЕСА_4 (вартістю 18366,00 грн.); 2151/10000 виробничої бази АДРЕСА_8 ; домоволодіння по АДРЕСА_5 (вартістю 632599,00 грн.).

Наявність даного майна підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 20-23).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, а вданому випадку оціночна вартість спадкового майна перевищує розмір боргу.

Зважаючи на це, сума, яка просить позивач стягнути з належного відповідача не суперечить вимогам чинного законодавства.

Щодо посилання представника відповідача на застосування позовної давності, то суд звертає увагу на те, що процедура банкрутства щодо боржника ФОП ОСОБА_3 справді була закрита 24.02.2016 (а.с. 100), тобто з моменту вступу у законну силу ухвали суду про припинення провадження у справі про банкрутство, а право позивача на вимогу до спадкоємців щодо боргу виникло саме з моменту даного рішення суду, а не з моменту смерті боржника ОСОБА_3 .

Зокрема, 11.12.2012 Господарським судом Івано-Франківської області було порушено провадження у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_3 (а.с. 11). В подальшому, 14.01.2013 ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області ФОП ОСОБА_3 було визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру (а.с. 12-13). Також 01.07.2013 ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області визнано грошову вимогу позивача - фізичної особи резидента Чехії ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 в розмірі 1200000 грн. (а.с. 14-15), яку направлено, зокрема, позивачу на адресу АДРЕСА_6 . Поряд з цим, у зв`язку з тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер (а.с. 40), то ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 03.12.2015 провадження у справі про визнання ФОП ОСОБА_3 банкрутом припинено (а.с. 16).

Зважаючи на те, що інформацією з приводу того, хто після смерті ОСОБА_3 прийняв спадщину позивач не володів, а тому він розпочав переписку із Міністерством юстиції України з даного приводу.

Зокрема, листом ГТУЮ в Івано-Франківській області від 30.11.2017 № Ш-598/01-34 позивача було повідомлено про те, що згідно інформації наданої Реєстратором Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 заведена приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Рожковецьким І.В. (а.с. 17).

Зважаючи на це, 07.02.2018 позивач подав до вищевказаного нотаріуса заяву про вимогу і повернення боргу (а.с. 18).

В матеріалах справи відсутні, а представником відповідача жодної інформації, яка б підтвердила той факт, що позивачу було відомо про коло спадкоємців після смерті ОСОБА_3 , не надано, а тому суд вважає, що можливості звернутись безпосередньо із вимогою про повернення боргу до спадкоємців позивач не мав.

Поряд з цим, в матеріалах справи наявний лист приватного нотаріуса Калуського міського нотаріального округу Рожковецького І.В. від 06.09.2019 № 190/01-16 згідно якого останній повідомляє про те, що кредитори померлого не входять до переліку осіб, яким можуть надаватися довідки та копії документів, що зберігаються у нотаріуса (а.с. 19).

Наведене підтверджує позицію позивача та його представник в частині того, що інформацією про коло спадкоємців ОСОБА_1 не володів та фактично володіти не міг.

Натомість, 15.03.2016 та 12.08.2016 позивач звертався в Калуську міську державну нотаріальну контору з проханням прийняти вимогу про повернення боргу до спадкоємців після смерті ОСОБА_3 (а.с. 106, 107), де його повідомили, що для прийняття такої заяви він повинен надати оригінал або нотаріально засвідчену копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 (а.с. 108). Позивач вживав ряд заходів для реалізації свого права на повернення боргу та захисту своїх інтересів шляхом неодноразового направлення ряду вимог на адресу Калуської державної нотаріальної контори про повернення боргу, звертався до державного нотаріуса з проханням витребувати документи, які підтверджують факт смерті ОСОБА_3 у відділі ДРАЦС, звертався зі скаргою на бездіяльність державного нотаріуса до ГТУЮ в Івано-Франківській області, надсилав листи до ГТУЮ в Івано-Франківській області щодо зобов`язання надати інформацію про спадкоємців, які прийняли спадщину, направлено скаргу на адресу Міністерства юстиції України, що жодних результатів не дало (а.с. 106, 107, 109, 110, 112, 113, 114).

Наведене дає суду підстави вважати, що твердження про пропуск позивачем строку подання вимоги про повернення боргу є безпідставні.

Із заяви позивача від 07.02.2018 слідує, що позивач звертався до приватного нотаріуса Калуського міського нотаріального округу Рожковецького І.В. про доведення до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, про подання вимоги про повернення боргу.

Щодо клопотання представника відповідача про витребування у Господарському суді Івано-Франківської області для огляду матеріали справи №5010/1536/2012-Б-26/48 про банкрутство ФОП ОСОБА_3 , то суд вважає, що в задоволенні такого клопотання слід відмовити, оскільки матеріали вказаної справи на суть позову та його доказування не впливають, а дані з приводу того, що судові рішення сторонами по вказаній справі оспорюють ся сторонами не надано.

Той факт, що спадкоємцем свідоцтво про право на спадщину не оформлено суд до уваги не бере, оскільки згідно висновку Верховного Суду викладеного у Постанові від 16.05.2018 по справі №175/4367/15-ц, отримання свідоцтва про право на спадщину, відповідно до статті 1296 ЦК України, є правом, а не обов`язком.

За приписами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги підлягають до задоволення.

Також у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 9605, 00 грн. (а.с. 1).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: орган опіки і піклування Калуської міської ради в особі Служби у справах дітей Калуської міської ради про повернення боргу - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає по АДРЕСА_4 , законним представником якої є ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає АДРЕСА_7 (ІПН НОМЕР_1 ) 1200000 грн. (один мільйон двісті тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає по АДРЕСА_4 , законним представником якої є ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає АДРЕСА_7 (ІПН НОМЕР_1 ) 9605, 00 грн. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

СУДДЯ: