Провадження №2/760/2228/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ заочне /

27 лютого 2020 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Гак Г.М.

позивача- ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача додаткові витрати на навчання в розмірі 41 090,00 гр.

Посилається в позові на те, що з 1 квітня 2000 року її батьки перебували в шлюбі, який був розірваний 14 листопада 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області.

Вона народилась в даному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач є її батьком.

З 2001 року вона знаходилася на повному утриманні матері, а відповідач до досягнення нею повноліття сплачував аліменти на підставі рішення суду.

Після досягнення повноліття відповідач повідомив, що добровільно буде сплачувати аліменти в сумі 2 500, 00 гр., однак з серпня 2019 року категорично відмовився сплачувати зазначені кошти.

На даний час вона навчається на третьому курсі денної форми навчання факультету економіки та бізнес-адміністрування Національного авіаційного університету за рахунок коштів фізичних осіб.

Мати самотужки оплачує її навчання та утримує її матеріально, але даних коштів не вистачає.

Відповідно до пункту 3.6 укладеного нею Договору про навчання № 17-1/ОФ-479 від 30 серпня 2017 року загальна вартість освітньої послуги, з урахуванням кошторисної вартості наступних років навчання, складає 67 920, 00 гр.

33 960, 00 гр. вартості навчання на першому та другому курсі вже сплачена.

6 вересня 2019 року до Договору сторонами була укладена додаткова Угода № 1, пунктом 3.6 якої передбачено, що загальна вартість освітньої послуги, з урахуванням кошторисної вартості наступних років навчання, складає 71 240, 00 гр., з яких 37 280, 00 гр. підлягає сплаті за навчання на третьому та четвертому курсі.

Під час навчання вона проживає в м. Києві по місцю знаходження навчального закладу в гуртожитку по АДРЕСА_1 .

Сума, яка вже сплачена за проживання на першому та другому курсі навчання та за перший семестр третього курсу, становить 12 600, 00 гр.

Відповідач працює в ПАТ «РОСАВА», його щомісячний дохід дозволяє йому забезпечувати себе в повній мірі.

Виходячи з цього та беручи до уваги небажання відповідача добросовісно виконувати свої обов`язки, просить задовольнити позов.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України.

Про причину неявки суд до відома не поставив.

Судові повістки, що направлялися на його адресу за зареєстрованим місцем проживання, поверталися до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення у зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання.

Порядок вручення судових повісток врегульовано ст.ст.128, 130 ЦПК України та п.п. 91, 99, 99-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року / в редакції постанови КМ від 27 грудня 2019 року /.

Верховний Суд у постанові № 922/1714/18 від 17 квітня 2019 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, зазначив, що дії відповідача, направлені на неотримання судової кореспонденції, яка направлялася йому судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання,є свідомими,спрямовані на затягування розгляду справи та свідчать про зловживання процесуальними правами, які направлені на перешкоджання здійснення своєчасного розгляду справи.

Виходячи з цього, порядку повідомлення адресата про надходження судової повістки, неявка адресата за її отриманням у поштовому відділенні є відмовою від її отримання, а тому повідомлення відповідача про час розгляду справи суд вважає належним.

Ухвалою суду від 30 вересня 2019 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву.

Станом на день ухвалення рішення у справі відповідач своїм правом не скористався, відзив на позовну заяву не подав.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, беручи до уваги думку позивачки, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Згідно з ч. 1 ст. 1 СК України Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.

Згідно з ч.1 ст.2 кодексу Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.

Судом встановлено, що батьки перебували в шлюбі з 1 квітня 2000 року, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася позивачка.

14 листопада 2001 року шлюб між батьками позивачки був розірваний.

/ а.с. 7, 8 /

Встановлено також, що позивачка з 2017 року є студенткою денної форми навчання факультету економіки та бізнес-адміністрування Національного авіаційного університету за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб.

Освітні послуги позивачці надаються відповідно до укладеного з навчальним закладом Договору № 17-1/ОФ-479 від 30 серпня 2017 року та Додаткової угоди до нього від 06 вересня 2019 року.

Відповідно до умов договору термін навчання за освітнім ступенем бакалавр з 01 вересня 2017 року до 30 червня 2021 року.

Надання освітніх послуг за умовами договору становить 71 240, 00 гр.

З матеріалів справи вбачається, що позивачкою сплачено за 2017-2018 роки навчання 33 960, 00 гр., а також 12 600, 00 гр. за проживання в гуртожитку університету.

Відповідно до п.3.6 Додаткової угоди 37 280. 00 гр. мають бути сплачені за навчання на 3 та 4 курсі університету.

/ а.с. 9 -31 /

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів у порядку статей 199, 200, 201 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів враховується вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, оскільки зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

З урахуванням цього, досягнення позивачкою повноліття, врегульованого законом порядку надання утримання доньці, сину, які продовжують навчання та в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, підстави для задоволення вимог позивачки відсутні.

Керуючись ст. ст.1,2,6, 141, 185, 19, 200, 201 СК України, ст. ст.2,4,5, 12,13, 76-81, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 17 березня 2020 року.

Суддя Л .А. Шереметьєва