Справа № 473/395/20
"23" березня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді - Ротар М.М., при секретарі Гавриловій І.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики
04 лютого 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в сумі 6700 грн.. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що відповідач 16.08.2018 року взяв у нього в борг 3500 грн., які зобов`язався повернути 12.11.2019 року. На підтвердження отримання коштів відповідачем було написано розписку від 11.11.2019 року. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання умов договору позики, позивач просив стягнути борг в сумі 3500 грн., а також неустойку в сумі 3200 грн., розмір якої був передбачений умовами договору позики.
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 05 лютого 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив, будь-яких заяв на адресу суду не надіслав.
За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Позивач проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Так, в судовому засіданні встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав у борг 16.08.2018 року грошові кошти в розмірі 3500 грн. Про що ним 11.11.2019 року була власноручно написана розписка. Вказані грошові кошти відповідач зобов`язався повернути до 12.11.2019 року.
Проте відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, оскільки не здійснив повернення грошових коштів, що були обумовлені договором.
Також сторони домовилися, про те, що у випадку несвоєчасного повернення грошових коштів, відповідач зобов`язується сплатити пеню у розмірі 50 гривень за кожен день затримки розрахунку.
У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно положень ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. В даному випадку сторони обумовили строк повернення боргу, а саме до 12.11.2019 року.
Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що договір позики був вчинений відповідно до умов чинного законодавства та між сторонами виникли відносини позики. Дані обставини підтвердилися в судовому засіданні розпискою.
За приписами ст.ст. 549, 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
Підлягають також задоволенню і позовні вимоги про стягнення пені на час прострочення платежу основної суми боргу за кожен день прострочки. При цьому суд бере до уваги розрахунок, який наданий позивачем, а саме 64 дні прострочки х 50 грн., що становить 3200 грн.
Згідно вимог ст. 133 ч.1 ЦПК України - судові витрати складаються із судового збору та інших витрат пов`язаних з розглядом справи.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати, пов`язані з сплатою судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп..
За такого, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 840 грн. 80 коп.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 89, 263-265, 273, 280 ЦПК України, суд
позов - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі 6700 (шість тисяч сімсот) гривень та судовий збір - 840 грн. 80 коп.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 24 березня 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_1 ), адреса проживання АДРЕСА_1 ..

Відповідач: ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_2 .

Суддя: М.М. Ротар