Першотравневий районний суд Донецької області
головуючого судді Демочка Д.О.,
при секретарі Цукановій Л.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Мангуш цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд -
Обґрунтовує свої вимоги тим, що 11 серпня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль») (надалі - Банк) та ОСОБА_1 (далі - відповідач) укладено кредитний договір № 014/07-165/57-232 (далі- кредитний договір), відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 47 200,00 доларів США.
Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 11 серпня 2008 року між банком та позичальником ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір № 014/07-165/57-232, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Соболевою В.Л. та зареєстрований за № 7583 (надалі - договір іпотеки).
26 листопада 2009 року Петровським районним судом м. Донецька ухвалено рішення у цивільній справі № 2-1346/2009 за позовом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 49 907,24 доларів США, що складається з: 46 296,44 доларів США заборгованості за кредитом; 313,07 доларів США заборгованості за відсотками, 3 234,97 доларів США прострочених платежів, 1 062,76 доларів США пені за порушення строків здійснення платежів, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1 700,00 грн. та витрати по сплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи 250,00 грн.
17.06.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») та Публічним акціонерним товариством «Вектор Банк» (далі - ПАТ «Вектор Банк») укладено Договір відступлення права вимоги № 114/21, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором № 014/07-165/57-232 від 11.08.2008р. перейшло до ПАТ «Вектор Банк».
17.06.2016 року між ПАТ «Вектор Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі - ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ») укладено Договір відступлення права вимоги № 265/ФК-16, відповідно до якого право вимоги за Кредитним договором № 014/07-165/57-232 від 11.08.2008 р. перейшло до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».
Крім того, 22 червня 2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено Договір про відступлення прав за договорами іпотеки відповідно до умов якого ПАТ «Вектор Банк» набуло статусу іпотекодержателя Предмета іпотеки.
22 червня 2016 року між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» укладено Договір про відступлення права вимоги відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» набуло статусу іпотекодержателя Предмета іпотеки.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна Іпотекодержателем є ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».
19 липня 2019 року Краснолиманським міським судом Донецької області постановлено ухвалу про заміну сторони виконавчого провадження згідно виданих виконавчих листів по справі № 2-1346/2009, а саме: змінено стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» його правонаступником - Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ».
У зв`язку з тим, що після ухвалення рішення суду від 26.11.2009 року по справі № 2-1346/09 зобов`язання за кредитом не виконано, заборгованість в розмірі 49 907,24 доларів США не погашена, тому ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРНАТІЯ», як кредитор та іпотекодержатель звертається до суду з даною позовною заявою.
В судове засідання сторони не з`явилися.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - неодноразовим розміщенням оголошення на офіційному сайті судової влади про час та місце розгляду справи, оскільки адресою його проживання вказана тимчасово окупованій території України, за якою розсилка поштової кореспонденції не здійснюється, про причини неявки суд не повідомив.
Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та те, що відповідач, будучи неодноразово належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, в той же час позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Так, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 11.08.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 014/07-165/57-232, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 47 200,00 доларів США (а.с.4-8).
Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 11 серпня 2008 року між банком та позичальником ОСОБА_1 укладено Іпотечний договір № 014/07-165/57-232, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Соболевою В.Л. та зареєстрований за № 7583 (а.с.9-12).
Рішенням Петровського районного суду м. Донецька від 26.11.2009 року у цивільній справі 2-1346/2009 за позовом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» борг за кредитним договором № 014/07-165/57-232 від 11.08.2008 року в сумі 49 907,24 доларів США, що складається з: 46 296,44 доларів США заборгованості за кредитом; 313,07 доларів США заборгованості за відсотками, 3 234,97 доларів США прострочених платежів, 1 062,76 доларів США пені за порушення строків здійснення платежів, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1 700,00 грн. та витрати по сплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи 250,00 грн. (а.с.22-23).

22 червня 2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено Договір про відступлення прав за договорами іпотеки відповідно до умов якого ПАТ «Вектор Банк» набуло статусу іпотекодержателя Предмета іпотеки земельної ділянки по АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_1 (а.с.13-16).

Також, 22.06.2016 року між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» укладено Договір про відступлення права вимоги відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» набуло статусу іпотекодержателя вказаного предмета іпотеки.

Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 19.07.2019 року замінено стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» у справі 2-1346/09 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 014/07-165/57-232 від 11.08.2008 року (а.с.24-25).

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , іпотекодержателем даного майна є ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» (а.с.21).

Згідно пункту 7.3 Іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на вибір іпотекодержателя: 7.3.1. за рішенням суду; 7.3.2. у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса (підтвердженням безспірності є розрахунок заборгованості, складений іпотекодержателем); 7.3.3. за договором про задоволення вимог іпотекодержателя, викладеним в п.7.4. та 7.5 цього договору; 7.3.4. іншими способами, передбаченими законодавством України на момент здійснення стягнення.

Пункт 7.4 передбачає, що звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися у позасудовому порядку шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в порядку, встановленому ст.. 37 ЗУ «Про іпотеку». Іпотекодержатель зобов`язаний не менш ніж за 30 календарних днів до прийняття предмету іпотеку у власність письмово повідомити іпотекодавця про своє рішення. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження в Договорі, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки.

Відповідно до пункту 7.5 звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися у позасудовому порядку шляхом продажу іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. Такий продаж проводиться з врахуванням особливостей, встановлених статтею 38 ЗУ «Про іпотеку».

Тобто сторони, підписавши іпотечний договір, обумовили всі його умови, у тому числі вирішили питання щодо позасудового врегулювання спору.

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

У статті 12 Закону України «Про іпотеку» вказано, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 33 цього Закону передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто, законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Згідно зі ст.36 ЗУ «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому ст.37 ЗУ «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст.38 цього Закону.

Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу.

ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» звернулася до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Судом встановлено, що сторони в пункті 7.4 та 7.5 Іпотечного договору погодили іпотечне застереження, а саме визначили у договорі, спосіб задоволення вимог іпотекодержателя - звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 29 травня 2019 року справа № 310/11024/15-ц (провадження № 14-112цс19) звернула увагу на те, що процедура продажу предмета іпотеки, передбачена статтею 38 Закону, може бути застосована як спосіб задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки і в судовому порядку (про що суд згідно з абзацом п`ятим частини першої статті 39 Закону має вказати в судовому рішенні про задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки), і у позасудовому порядку (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Проте звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту.

Таким чином, ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» обрала неналежний спосіб захисту її прав іпотекодержателя, оскільки сторони передбачили в договорі іпотеки застереження, згідно з яким позивач має можливість самостійно звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу третій особі.

З урахуванням вище наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та враховуючи той факт, що ТОВ «ФК «Довіра та гарантія»» обрала неналежний спосіб захисту прав іпотекодержателя, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягають задоволенню.

Згідно частини 1 статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зокрема зазначаються заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності).

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, тому не підлягають задоволенню і заявлені позивачем вимоги про визначення заходів забезпечення збереження предмета іпотеки та/або передачі його в управління на період до його реалізації.

Також не підлягають задоволенню і позовні вимоги щодо стягнення суми сплаченого судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 76-81, 141, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 204, 509, 526, 610-612, 627 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Суддя Д.О. Демочко