Справа № 595/304/20
Провадження 4-с/595/1/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2020

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: одноособово суддею Федорончуком В.Б.,

при секретарі Тарчинській Л.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бучачі скаргу ОСОБА_1 про визнання дій головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Представник скаржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся в суд із скаргою на дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Харченка Д.А. В скарзі зазначив, що згідно виконавчого листа №2-4 (2009), виданого Бучацьким районним судом було стягнуто з ОСОБА_3 на користьОСОБА_1 2305,75 гривень шкоди спричиненої ДТП, 3000 гривень моральної шкоди, 414 грн., судових витрат. 16 грудня 2019 року ОСОБА_1 , заказним листом з повідомленням, на адресу відділу направлено заяву про прийняття виконавчого листа до виконання, оригінал вищезазначеного виконавчого листа, копію паспорта та ідентифікаційного коду. 17 лютого 2020 року було повернуто надіслані документи ОСОБА_1 без прийняття до виконання, оскільки виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, відсутня інформація у виконавчому листі щодо дати народження та ідентифікаційного коду боржника.Вважає дії державного виконавця неправомірними, оскільки відсутність дати народження та ідентифікаційного коду не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження. Крім того, державний виконавець повернув документи ОСОБА_1 через два місяці після їх отримання, що є порушенням ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження». Тому просить зобов`язати Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) прийняти до виконання виконавчий лист №2-4 (2009) від 09 грудня 29009 року та винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

Представник скаржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву, в якій вказав, що скаргу підтримує і просив справу розглядати у його відсутності.

Головний державний виконавець Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Харченко Д.А. в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду скарги.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на піл ставах, v межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками іа особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що згідно виконавчого листа №2-4 (2009), виданого Бучацьким районним судом, стягнуто з ОСОБА_3 на користьОСОБА_1 2305,75 гривень шкоди спричиненої ДТП, 3000 гривень моральної шкоди, 414 грн., судових витрат. 16 грудня 2019 року ОСОБА_1 , заказним листом з повідомленням, на адресу відділу направлено заяву про прийняття виконавчого листа до виконання, оригінал вищезазначеного виконавчого листа, копію паспорта та ідентифікаційного коду. 17 лютого 2020 року повернуто документи ОСОБА_1 без прийняття до виконання, оскільки виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, відсутня інформація у виконавчому листі щодо дати народження та ідентифікаційного коду боржника.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до статті 4 Закону у виконавчому документі, серед іншого, зазначається реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків). У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до ч.4 ст.4 Закону виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), щи видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Разом з тим, п.3 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі, конфіденційну.

Тому, відсутність у виконавчому листі дати народження та ідентифікаційного коду боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 25 червня 2014 року при розгляді справи № 6-62цс14.

Крім того, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що обов`язковість судових рішень до виконання встановлена як Законом, так і Конституцією України, статтею 124 якої визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно ч.1 ч.2 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Керуючись ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 447, 451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Харченка Д.А. неправомірними.

Зобов`язати Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) прийняти до виконання виконавчий лист №2-4 (2009) від 09 грудня 2009 року та винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: В. Б. Федорончук