Справа № 521/2225/19
Провадження № 2/947/576/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2020 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю : секретаря судового засідання Нефедової Г.В.,

представника позивача - адвоката Шиєнкова Я.Є.,

представника відповідача - адвоката Конева К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

1.Стислий виклад вимог і заперечень (аргументів) учасників справи

Позивач просить суд усунути ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що останні роки перед смертю ОСОБА_3 , який у силу похилого віку та проблем із здоров`ям знаходився у безпорадному стані та потребував у сторонній допомоги, знаходився на утриманні лише сина - ОСОБА_1 , а донька ОСОБА_2 , яки мала можливість для надання допомоги, ігнорувала звернення батька та брата про надання допомоги, не цікавилась життям та здоров`ям батька та свідомо ухилялась від надання необхідної допомоги, навіть не приймаючи участь у організації поховання.

Відповідач заперечуючи проти позовних вимог, стверджує, що до останнього спілкувалась із батьком, про що свідчать чисельні спільні фотографії, надавала батьку гроші, незважаючи на те, що він постійно стверджував що в цьому не має необхідності, про потрапляння батька до лікарні липні 2018 року їй не було відомо, про смерть батька дізналась від брата, та незважаючи на поганий стан свого здоров`я приймала участь у похованні батька та передала брату частину коштів за витрати на організацію похорон. Крім того, у судовому засіданні сторона відповідача стверджувала, що до липня 2018 року ОСОБА_3 не знаходився у безпорадному стані та не він, ні позивач не звертались до відповідача із проханням надання допомоги.

2. Процесуальні дії у справі

Позовна заява була подана до Малиновського районного суду м. Одеси 06.02.2019 року ( а/с 1), та сплачено судовий збір у розмірі 384,20 ( а/с 36).

Ухвалою суду від 22.02.2019 року цивільна справа передана за територіальної юрисдикцією до Київського районного суду м. Одеси ( а/с 42).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим по справі 15.05.2019 року обрано Луняченко В.О. ( а/с 47).

Ухвалою суду від 20.05.2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження ( а/с 48).

У підготовчому судовому засіданні 29.08.2019 року від сторони відповідача надано відзив на позовну заяву із додатками (а/с 113, 57).

02.10.2019 року стороною позивача надано відповідь на відзив із додатками ( а/с 116). Стороною відповідача надані заперечення на відповідь на відзив ( а/с 144,157 )

04.12.2019 року було закрито підготовче судове засіданні із призначенням справи до судового розгляду ( а/с 189) та були задоволені клопотання про виклик в якості свідків з боку позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а з боку сторони відповідача ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

3. Фактичні обставини, встановлені судом та оцінка доказів

Як встановлено у судовому засіданні ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( свідоцтво про смерть а/с 7), який був батьком у різних шлюбах доньки ОСОБА_2 та сина ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1 ( яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі продажу від 08.09.1996 року ( а/с 5).

З 2997 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по час смерті останнього. проживали разом за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою ОСББ « Корольова 14» ( а/с 8,101,102 ), та не заперечується сторонами.

Згідно виписки з історії хвороби №2468/801 Комунальної установи « Міська лікарня №8» ОСОБА_3 поступив у важкому стані у лікарню 16.07.2018 року та був виписаний 01.08.2018 року ( а/с 9).

Відповідно до довідки державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у м. Одесі Білик О.Г., спадкоємцями за законом померлого ОСОБА_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які звернулись із відповідними заявами, яки містяться у спадкової справі №157/2018 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 ( а/с 99).

4. Норми права , якими врегульовані спірні правовідносини

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ).

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Правовідносини щодо спадкування врегульовано Цивільним Кодексом України ( далі ЦК ).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК).

Стаття 1217 ЦК закріплює існування двох видів спадкування: за заповітом або за законом.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. ( ч.2 ст. 1223 ЦК).

Частинами третьою ( другий абзац ) та частиною п`ятою статті 1224 ЦК зазначено: не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом; за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно п. 20 Постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам надані такі роз`яснення: Справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за

заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Пунктом шостим зазначеної постанови визначено, що Правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та відомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного Кодексу України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК.

Право на спадкування після смерті батька, є однієї зі складових загального сімейного права, яке захищається, зокрема Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, у статті 8 якою врегульовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

5. Обґрунтування мотивів рішення суду с оцінкою аргументів сторін

Як зазначалось вище усунення від права на спадкування можливо при наявності декілька обов`язкових критеріїв: 1 ) ухилення від надання допомоги - розуміння спадкоємцем свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та відомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку; 2) безпорадність стану спадкодавця через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво - тобто знаходження спадкодавця у такому стані, коли він не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

В даному випадку суд, приходить до висновку, про недоведені у судовому засіданні з боку сторони позивача наявності вищевикладених критеріїв необхідних для можливості усунення від спадкування, а саме.

Недоведеність знаходження спадкодавця - ОСОБА_3 у безпорадному стані протягом останніх років ( у позові не було визначено чіткого терміну, під час підготовчого судового засідання представником позивача зазначалось останні місяці життя, а під час розгляду по суті представник позивача стверджував про безпорадність стану протягом останніх десяти років).

З пояснень свідків, заявлених стороною позивача - ОСОБА_5 ( сестри покійної дружини спадкодавця, та тітки позивача ) та ОСОБА_6 ( сусідки спадкодавця та голови ОСББ « Корольова 14» ), які вони надалі у судовому засіданні 12.03.2020 року - ОСОБА_3 , останні роки страждав на різні захворювання, скаржився їм особисто про те, що його донька не спілкується із ним, а також скаржився на поганий матеріальний стан. Одночасно із цим вони пояснювали, що їм невідомо про конкретний майновий стан спадкодавця - розмір його доходів та доходів проживаючого разом із ним сина, невідомо конкретні захворювання, якими страждав останні роки ОСОБА_3 , та підтверджували його стабільний психічний стан - самостійно спілкувався та розповідав про своє життя, а також про можливість ОСОБА_3 самостійно обслуговувати себе без сторонньої допомоги.

Свідки ОСОБА_7 ( свекруха відповідачки ) та ОСОБА_8 ( тітка спадкодавця ) у судовому засіданні 29.10.2020 року пояснили, що ОСОБА_3 спілкувався із своєї донькою ОСОБА_2 і онучками, був з ними у гарних стосунках, розповідав що має можливість забезпечувати своє життя у повному обсязі, а ОСОБА_9 постійно, незважаючи на заперечення батька , надавала йому гроші коли він приїжджав у гості.

Зі слів представника позивача, змісту позовної заяви та пояснень свідків ідеться мова про наявність безпорадного стану ( у розумінні не самого факту похилого віку, а неможливості забезпечення власних потреб без сторонньої допомоги ) спадкодавця останні місяці життя - що привело до потрапляння до лікарні у липні 2018 року та до смерті на початку серпня 2018 року.

З боку позивача не надано жодного доказу того, що за означений час - з липня по серпень 2018 року відповідач була обізнана про потрапляння батька до лікарні у важкому стані та необхідність надання допомоги у зв`язку із безпорадністю стану.

Надані стороною позивача докази спілкування позивача із відповідачем у месенджері Вайбер , в яких у тому числі обговорювались питання відмови надання коштів ( сто гривень ) стосується 2015 року, та відсутні докази знаходження у зазначений час спадкодавця у безпорадному стані. Наявність фотографій за період після 2015 року, з яких вбачається спілкування ОСОБА_3 із донькою та онучками, свідчить, що обставини які відбувались у 2015 році не вплинули на сам факт спілкування.

Що стосується спілкування щодо у Вайбері між позивачем і відповідачем стосовно похорон, та дані обставини взагалі не відносяться до предмету доказування у справах стосовно відсторонення від права на спадкування.

Відповідно до ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Таким чином розумні витрати яки поніс один з спадкоємців на утримання, лікування та поховання спадкодавця можуть бути стягнути за окремим позовом при доведеності розумності та обґрунтованості таких витрат.

7.Розподіл судових витрат

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК ).

Відмова у задоволені позову у повному обсязі є підставою і для відмови у стягненні понесених стороною позивача судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259, 263-265,268,273,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстровано місце проживання: АДРЕСА_4 ) про усунення від права на спадкування після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня оголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду виготовлено 19.03.2020

Суддя Луняченко В. О.