Справа № 450/3823/19 Провадження № 2-о/450/26/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" січня 2020 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук І. І.

при секретарі Лаба С. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України у Львівської області, Підрозділ Головного управління Державної міграційної служби України у Львівської області про встановлення факту проживання на території України, -

в с т а н о в и в :
заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить суд, встановити факт, що має юридичне значення про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Містки, Пустомитівського району Львівської області, Україна, станом на 13.11.1991 року проживав на території України.

В обґрунтування заяви покликається на те, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , в с. Містки, Пустомитівського району, Львівської області, в Україні, а його батьками були ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . За невідомих обставин заявник втратив паспорт громадянина СРСР. Тривалий час заявник намагався відшукати паспорт, 18.10.2019 року ОСОБА_1 отримав довідку № 2596 від Бюро знахідок Львівської міської ради, в якій вказується, що втрачений паспорт громадянина СРСР, виданий на ім`я ОСОБА_1 , до бюро знахідок не надходив. Цим позивач зазначає, що паспорт, який він втратив орієнтовано припадає на 2000 роки або кінець дев`яностих років. За існуючим законом, позивач не може відновити паспорт, єдиний правовстановлюючий документ, який посвідчує проживання заявника на території України станом на 13.11.1991 року, а відтак, не може встановити свою належність до громадянства України, не встановивши факту проживання на території України станом на 13.11.1991 року. Паспорт громадянина України позивач не отримував.

12.11.2019 року провадження у справі відкрито.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить, розглядати справу без його участі. Позовні вимоги підтримує.

Представник заінтересованої особи Підрозділу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівської області, в судове засідання не з`явився, хоч був належно повідомлений про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 8 від 20.08.2019 року, вбачається, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 55 виданий 01.12.1958 року, батьками якого є ОСОБА_2 українець, та ОСОБА_3 українка.

Згідно копії довідки №203 від 08.05.2019 року, виданою Містківською сільською радою та копії будинкової книги № 237, вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає з 21.06.1979 року по даний час в АДРЕСА_1 .

Згідно довідки № 701 від 05.05.2019 року виданою Пустомитівським районним військовим комісаріатом, вбачається, що ОСОБА_4 проходив військову службу з 05.1977 року по 05.1979 року.

Згідно довідки з Бюро знахідок № 2596 від 18.10.2019 року, вбачається, що паспорт громадянина СРСР ОСОБА_1 (старого зразка), станом на 18.10.2019 року в Бюро знахідок не надходив.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16 квітня 1991 року № 959-XII, постійне місце проживання - місце проживання на території якої-небудь держави не менше одного року фізичної особи, яка не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом необмеженого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цією особою службових обов`язків або зобов`язань за договором (контрактом). В Ухвалі про відмову у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним поданням Вищої ради юстиції щодо офіційного тлумачення частини третьої статті 127 Конституції України від 14 березня 2002 року № 4-у/2002 Конституційний Суд України, зокрема, зазначив: "До громадян, які мають постійне місце проживання в Україні, належать громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні в цілому не менше ніж 183 дні у календарному році. Законом України "Про громадянство України" визначено, що безперервне проживання на території України - це проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів.

За вказаних вище обставин у суду не виникає сумніву у тому, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Містки, Пустомитівського району Львівської області, постійно проживає в с. Містки, Пустомитівського району Львівської області, Україна.

Встановлення зазначеного вище юридичного факту не пов`язане з подальшим вирішенням спору про право. В інший спосіб заявник немає можливості встановити зазначений вище юридичний факт та отримати підтверджуючі його документи, які будуть юридично значимими для отримання паспорта громадянина України.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 256 ЦПК України і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

З метою усунення протиріч та правильного застосування норм закону судами при розгляді справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення ВСУ у своєму листі від 01.01.2012 року зазначив наступне: справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо: трудового стажу (для призначення пенсій та допомоги по тимчасовій непрацездатності, нарахування надбавок та інших пільг); причин та ступеня втрати працездатності; групи інвалідності та часу її настання; проходження дійсної військової служби; участі у бойових діях, перебування на фронті, у партизанських загонах; одержання поранення, контузії в боях при захисті України, СРСР чи при виконанні інших обов`язків військової служби; визнання ветераном чи інвалідом Великої Вітчизняної війни; віку фізичної особи; закінчення учбового закладу й одержання відповідної освіти; усиновлення після смерті усиновленого чи усиновителя, якщо за життя після 1926 р. воно не було належним чином оформлене; належності до певної національності; належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, які видаються органами реєстрації актів цивільного стану; тотожності осіб, а також імені, по батькові та прізвища осіб, по-різному записаних у документах; одержання урядових нагород; розкуркулювання та адміністративного виселення громадян; про встановлення належності до ветеранів та інвалідів війни; про встановлення факту винесення вироку або постановлення рішення суду щодо відповідної особи; набуття громадянства України громадянином іншої держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року.

За вказаних, жодним нормативно-правом актом не обмежено право заявника встановити факт, що має юридичне значення, тобто, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Містки, Пустомитівського району Львівської області, постійно проживав в с. Містки, Пустомитівського району Львівської області, Україна, зокрема станом на 13 листопада 1991 року .

За вказаних вище обставини суд прийшов до висновку про підставність заяви ОСОБА_1 , а тому така підлягає задоволенню.

Судові витрати компенсації заявнику не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 259, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :
позов ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України у Львівської області, Підрозділ Головного управління Державної міграційної служби України у Львівської області про встановлення факту проживання на території України задоволити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Містки, Пустомитівського району Львівської області, станом на 13 листопада 1991 року проживав на території України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 15.01.2020 року.

СуддяІ. І. Мельничук