Справа № 369/1177/20
Провадження №4-с/369/52/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Дубас Т.В.,

при секретарі Мазурик Д.С.,

представника скаржника адвоката Безпалюк Н.В.

представника ОСОБА_1 адвоката Мельничук І.В.

заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_2 про заміну сторони у справі за скаргою ОСОБА_3 , суб`єкт оскарження - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Легбанк», ОСОБА_1 , на дії, бездіяльність та рішення приватного виконавця та на результати оцінки майна, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду знаходиться дана справа.

У ході розгляду справи ОСОБА_2 було подано заяву про залучення його до участі у справі в якості стягувача замість ПАТ «Легбанк». Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 27.01.2020 між Публічним акціонерним товариством «Легбанк»» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Легбанк» Білої Ірини Володимирівни та ним було укладено Договір №GL6N014124 купівлі-продажу майнових прав (далі - «Договір»), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М. та зареєстрований в реєстрі за №45.

Відповідно до Договору заявник набув у власність майнові права, визначені в пункті 1.1.2. Договору та які включають в себе і права кредитора за правами вимоги, а також право процесуального правонаступництва.

На підставі викладеного, посилаючись на правові норми заявник просив суд залучити його до участі у справі як правонаступника замість стягувача ПАТ «Легбанк».

Представник скаржника у судове засідання з`явилась, подала відзив на заяву ОСОБА_2 , де вказала, що ОСОБА_2 не може бути залучений у даній справі, що безпосередньо стосується виконання рішення суду про стягнення грошових коштів за наслідками визнання недійсним кредитного договору №04-09-08 КФ від 21.02.2008, правонаступником ПАТ «Легбанк» за договором №GL6N014124 від 27.01.2020 купівлі-продажу майнових прав за вказаним кредитним договором, а отже, і не може бути стягувачем у даній справі, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа. Крім цього, на думку представника скаржника, ОСОБА_2 не є стороною виконавчого провадження і, відповідно, не може бути стягувачем, а отже, і не може бути залученим судом до участі у розгляді даної цивільної справи № 369/1177/20, провадження № 4-с/369/52/20, за скаргою ОСОБА_3 у якості стягувача, як правонаступник Публічного акціонерного товариства «Легбанк». Просила заяву ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Суб`єкт оскарження у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини свої неявки суду не повідомив.

Заявник ОСОБА_4 в судове засідання з`явився, свою заяву підтримав, просив задовольнити її у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Русанова Р.М. в судове засідання з`явилась, вирішення заяви ОСОБА_2 залишила на розсуд суду.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04.03.2020 ПАТ «Легбанк» припинено без правонаступника з 03.03.2020.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали заяви, з`ясувавши обставини і перевіривши їх доказами, вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про залучення його до участі у справі, виходячи з наступного.

27.01.2020 між Публічним акціонерним товариством «Легбанк»» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Легбанк» Білої Ірини Володимирівни та ОСОБА_2 було укладено Договір №GL6N014124 купівлі-продажу майнових прав, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М. та зареєстрований в реєстрі за №45. Згідно з даним договором ОСОБА_2 перейшли у власність майнові права, визначені в пункті 1.1.2. Договору та які включають в себе, в тому числі, право процесуального правонаступництва у справі № 369/356/14, в рамках якої було видано виконавчий лист, що перебував на виконанні у суб`єкта оскарження, і право кредитора за правами вимоги за кредитним договором №04-09-08 КФ від 21.02.2008.

Зі змісту зазначеного правочину вбачається, що за своєю правовою природою він є договором відступлення права вимоги за кредитним договором №04-09-08 КФ від 21.02.2008.

Згідно з правовими висновками, викладеним у постанові ВП ВС від 31.10.2018 у цивільній справі № 465/646/11 та ВП ВС в постанові від 11.09.2018 у справі № 909/968/16, відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12.07.2001 № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ.

Як вбачається з встановлених судами обставин, з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичних осіб, які не можуть надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права.

Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.

Крім того, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.09.2014 у справі № 369/356/14, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 30.10.2014, було визнано недійним кредитний договір № 04-09-08КФ, укладений 21.02.2008 між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним банком «Легбанк», та додаткові угоди до нього.

Відповідна ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Відповідно до викладеного ОСОБА_2 не може заявляти будь-яких вимог, що пов`язані з кредитним договором № 04-09-08КФ, укладеним 21.02.2008 між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним банком «Легбанк», та додатковими угодами до нього, а отже, й не може бути правонаступником ПАТ «Легбанк».

Стосовно передачі заявнику за Договором №GL6N014124 купівлі-продажу майнових прав від 27.01.2020 права процесуального правонаступництва у справі № 369/356/14, в рамках якої було видано виконавчий лист, що перебуває на виконанні у суб`єкта оскарження, то суд зауважує, що процесуальне правонаступництво у цивільному процесі можливе виключно відповідно до вимог ст. 55 ЦПК України, якою передбачено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Так як, з огляду на викладене вище, заміна кредитора у зобов`язанні не мала місце, то не можливо стверджувати, що ОСОБА_2 став правонаступником ПАТ «Легбанк» у відносинах, що пов`язані кредитним договором № 04-09-08КФ від 21.02.2008.

Крім того, відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а рішення, дії чи бездіяльність виконавця щодо виконання рішень інших органів можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду.

Наразі ОСОБА_2 не є стороною виконавчого провадження, процедура заміни сторони виконавчого провадження відповідно до ст. 442 ЦПК України не була на даний час здійснена, а тому заявник не може бути залучений судом до участі у розгляді даної цивільної справи № 369/1177/20, провадження № 4-с/369/52/20, за скаргою ОСОБА_3 у якості стягувача, як правонаступник Публічного акціонерного товариства «Легбанк».

У зв`язку викладеним суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 про залучення його до участі у справі у якості стягувача замість ПАТ «Легбанк».

Враховуючи викладене та керуючись ВП ВС від 31.10.2018 у цивільній справі № 465/646/11 та ВП ВС в постанові від 11.09.2018 у справі № 909/968/16, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 216, 512, 514, 1054 ЦК України ст.ст. 258, 260, 261, 353, 442, 447 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_2 про заміну сторони у справі за скаргою ОСОБА_3 , суб`єкт оскарження - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Легбанк», ОСОБА_1 , на дії, бездіяльність та рішення приватного виконавця та на результати оцінки майна залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Суддя Т.В. Дубас