Ухвала

20 березня 2020 року

м. Київ

справа № 381/748/16-ц

провадження № 61-3966ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 29 січня 2020 року у справі за позовом публічного акціонерного товариство «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариство «Універсал Банк» про захист порушеного права споживача фінансових послуг та визнання кредитного договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 10 жовтня 2007 року № 009-2914/840-0274 у розмірі 25 317,14 доларів США, з яких: 1 148, 29 доларів США - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 23 055, 53 доларів США - сума дострокового стягнення тіла кредиту, 883, 22 доларів США - заборгованість за процентами, 230,10 доларів США - заборгованість за підвищеними процентами.

У червні 2016 року ОСОБА_1 подала до суду зустрічний позов до ПАТ «Універсал Банк» про захист порушеного права споживача фінансових послуг та визнання кредитного договору недійсним, в якому просила визнати недійсним кредитний договір від 10 жовтня 2007 року № 009-2914/840-0274.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2017 року у задоволенні первісного позову відмовлено. Зустрічний позов залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 січня 2020 року апеляційну скаргу ПАТ «Універсал Банк» задоволено частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2017 року в частині відмови у задоволенні позову скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення наступного змісту.

Позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 24 203 долари США 82 центи, підвищені відсотки у розмірі 178 доларів США 46 центів. В решті вимог до ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовлено ПАТ «Універсал Банк» в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2

29 лютого 2020 року до Верховного Суду ОСОБА_1

подано касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 29 січня 2020 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано неповним з`ясуванням обставин справи, неправильним застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального права, зокрема неврахуванням висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 15 січня 2020 року по справі № 363/940/16-ц.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно

до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду

і вирішення справи.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Згідно частини першої статті 394 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній

на час подання касаційної скарги) питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У частині першій статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи встановив, що строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором від 10 жовтня 2007 року № 009-2914/840-0274 настав 06 серпня 2015 року у зв`язку із направленням ПАТ «Універсал Банк» позичальнику вимоги від 03 червня 2015 року, у якій банк зазначав, що строк дострокового погашення кредиту настає на 61 день з моменту отримання цієї вимоги.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заборгованість ОСОБА_1 станом на 06 серпня 2015 року (змінений банком строк виконання зобов`язань за кредитним договором)складає за тілом кредиту 24 203 долари США 82 центи, за відсотками 178 доларів США 46 центів. В решті вимог банку до ОСОБА_1 слід відмовити.

Такі висновки узгоджуються із висновками щодо застосування норм матеріального права, які викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд і у постанові від 15 січня 2020 року по справі № 363/940/16-ц.

Суд апеляційної інстанції правильно застосував положення вищевказаних норм ЦК України, дослідив подані сторонами докази та дотримався вказівок, що містяться у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року. Доводи касаційної скарги, які значною мірою стосуються необхідності переоцінки доказів, розумних сумнівів у цьому не викликають. Висновки суду апеляційної інстанції відповідають правовим висновкам Верховного Суду, що містяться у вищевказаних постановах.

У відповідності до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову

у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Керуючись частинами першою, другою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 29 січня 2020 року у справі за позовом публічного акціонерного товариство «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариство «Універсал Банк» про захист порушеного права споживача фінансових послуг та визнання кредитного договору недійсним- відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович