Справа № 495/9591/19
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

17 березня 2020 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Завацької І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, проте адвокат Братінов І.П. надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить винести законне і обґрунтоване рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючими підставами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 22.09.1994 року Петрівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеській області, актовий запис №15.

За життя бабуся, відповідно до Заповіту, посвідченого 23 серпня 1994 року секретарем Петрівської сільської ради і зареєстрованому в реєстрі за №50 кв.005765, заповідала усе своє майно своєму сину, батьку позивача - ОСОБА_3 .

Після смерті спадкодавця ОСОБА_2 відкрилася спадщину у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка площею 4,3041 га для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташована на території Петрівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 №005009, виданого 21 вересня 1994 року Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією Одеській області і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №9.

13 квітня 1995 року державний нотаріус Білгород-Дністровської районної державної нотальної контори Андрєєва Т.М. видала ОСОБА_3 Свідоцтво про право на спадкування за заповітом, яке зареєстровано у реєстрі за №1-1180, відповідно до якого ОСОБА_3 вступив у спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 , який за життя належав померлій ОСОБА_2 , а також на її майновий пай.

На земельну ділянку ОСОБА_3 за життя не встиг отримати Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, але використовував її за цільовим призначенням.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 ,виданим 04.06.2009 року Виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеській області, актовий запис №13.

Те, що померлий був батьком позивача підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданого 10.02.1983 року Старокозацькою сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №13.

За життя батько позивача ОСОБА_3 склав Заповіт, посвідчений 20 травня 2009 року секретарем Петрівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеській області і який зареєстрований в реєстрі за №06, згідно якого спадкодавець заповідав позивачу усе своє майно, яке належало йому на день смерті та на яке на день смерті він мав право.

Після смерті свого батька позивач ОСОБА_1 прийняв на зберігання Свідоцтво про смерть, Державний акт на право приватної власності на землю, Заповіт, документи на житловий будинок, своєчасно звернувся до нотаріальної контори з питання прийняття спадщини, від спадщини померлого батька не відмовлявся.

Наведена обставина також підтверджується Витягом про реєстрацію заяви позивача в Спадковому реєстрі, Довідкою Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори від 20 серпня 2019 року.

06 квітня 2018 року Державним нотаріусом Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом НОМЕР_5 ,яке зареєстровано в реєстрі за №545, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав у спадщину житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав померлому батьку.

Зазначені обставини також підтверджуються Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 06 квітня 2018 року, Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06 квітня 2018 року.

Згідно відповіді Завідувача Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Саданова О.В. від 23.10.2019 року №3279/02-14 відсутність правовстановлюючих документів у позивача унеможливлює оформлення спадщини в нотаріальному порядку.

Одночасно позивач почав готувати відповідні документі на переоформлення земельної ділянки на його ім`я, що підтверджується Актом прийомки-передачі межових знаків від 25.07.2019 року, кадастровим планом земельної ділянки, Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25.07.2019 року.

Таким чином, у відповідність з нормами ст. 1268 ЦК України позивач фактично прийняв усю спадщину померлого батька ОСОБА_3 .

Відповідно до повідомлення Завідувача Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Саданова О.В. від 19.11.2019 року №3509/01-16 спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заводилась, спадкоємці до нотаріальної контори письмово не звертались.

Також згідно цього повідомлення, Білгород-Дністровською районною державною нотаріальною конторою 13 листопада 2009 року було заведено спадкову справу №523/2019 щодо майна померлого ОСОБА_3 , на підставі заяви ОСОБА_1 . На теперішній час ОСОБА_1 є спадкоємцем всього майна спадкодавця за заповітом.

У пункті 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як роз`яснено в підпункті 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців0.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Згідно положень статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ч. 1, 2 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1, 2 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно статті 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказі в їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, приймаючи до уваги все наведене вище, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом обґрунтованими, доведеними, тобто такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.328 ч.1, 1516-1218, 1261 ч.1, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 128, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом- задовольнити.

Встановити, що земельна ділянка площею 4,3041 га для ведення селянського (фермерського ) господарства, яка розташована на території Петрівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеській області та належала померлій ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ОД №005009, виданого 21 вересня 1994 року Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією Одеської області і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №9, кадастровий номер :01:001:0707 належить померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_6 , у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну ділянку площею 4, 3041 га для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташована на території Петрівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області та належала померлій ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 №005009, виданого 21 вересня 1994 року Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією Одеської області і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №9, кадастровий номер :01:001:0707.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя