Постанова

Іменем України

26 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 234/7202/18

провадження № 61-46956ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Філія Донецького обласного управління Публічного акціонерного товариства «Ощадбанк»,

третя особа - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 31 жовтня 2018 року у складі судді Канурної О.Д.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до філії Донецького управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» (далі - АТ «Ощадбанк») про визнання дії незаконними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов обґрунтований тим, що АТ «Ощадбанк» відмовив позивачу у відкритті банківського рахунку для отримання пенсії.

Позивач просила визнати дії відповідача неправомірними та зобов`язати вчинити певні дії, а саме: відкрити рахунок на ім`я ОСОБА_1 у будь-якому відділенні філії Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» незалежно від наявності або відсутності довідки переселенця та вказаної в ній адреси.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 30 липня 2018 року провадження у справі закрито.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 вказала відповідачем філію Донецького обласного управління АТ «Ощадбанк», особу яка не має статусу фізичної чи юридичної особи. Клопотання про заміну відповідача належним відповідачем у строк, передбачений частинами другою, третьою статті 51 ЦПК України, не подала, що виключає можливість його заміни ухвалою суду.

Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 25 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 30 липня 2018 року про закриття провадження у справі залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору у розмірі 352,40 грн, їй було надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для сплати судового збору.

05 жовтня 2018 року на виконання ухвали апеляційного суду від 25 вересня 2018 року від ОСОБА_1 надійшла поштою заява про відстрочення сплати судового збору.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 12 жовтня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 30 липня 2018 року щодо закриття провадження у справі повторно залишено без руху для надання документа, що підтверджує сплату судового збору або довідки про доходи за 2017 календарний рік. Позивачу надано десятиденний строк для усунення нелодіків з дня вручення копії цієї ухвали.

Копію ухвали Донецького апеляційного суду від 12 жовтня 2018 року ОСОБА_1 отримала 20 жовтня 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Станом на 31 жовтня 2018 року документ, що підтверджує сплату судового збору або довідка про доходи за 2017 календарний рік до Донецького апеляційного суду не надійшли.

У встановлений строк ОСОБА_1 недоліки апеляційної скарги згідно з ухвалою Донецького апеляційного суду від 12 жовтня 2018 року не усунула.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 31 жовтня 2018 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 30 липня 2018 року про закриття провадження у справі визнано неподаною та повернуто.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 25 вересня 2018 року, ухвали Донецького апеляційного суду від 12 жовтня 2018 року та від 31 жовтня 2018 року, просила скасувати ухвалу суду апеляційного суду та справу направити на розгляд до апеляційного суду.

Рух справи у суді касаційної інстанції

16 листопада 2018 року ухвалою Верховного Суду у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвали Апеляційного суду Донецької області від 25 вересня 2018 року та від 12 жовтня 2018 року відмовлено.

29 грудня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі на ухвалу Донецького апеляційного суду від 31 жовтня 2018 року.

04 грудня 2019 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 від сплати судового збору звільняється відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон).

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

Відзив АТ «Ощадбанк» на касаційну скаргу мотивований тим, що ухвала апеляційного суду є законною, ухвалена з додержанням норм процесуального права.

ОСОБА_1 при зверненні до суду обгрунтовувала позовні вимоги, тим, що порушено її право власності та дискримінаційне ставлення до неї за ознакою місця проживання з посиланням на Закон України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», а не порушенням її права як споживача.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).

Касаційна скарга у цій справі подана в листопаді 2018 року, а тому вона підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 460-ІХ.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скаргиз таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Апеляційна скарга за формою й змістом повинна відповідати вимогам статті 356 ЦПК України 2017 року.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 25 вересня 2018 року та повторно від 12 жовтня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків, зокрема для сплати судового збору. Заявнику встановлено строк для усунення недоліків апеляційної скарги - десять днів з дня отримання копії ухвали.

В ухвалі від 12 жовтня 2018 року суд апеляційної інстанції зазначив, що ОСОБА_1 надала до суду заяву про відстрочення сплати судового збору, посилаючись, що з 01 березня 2016 року вона не отримувала дохід - пенсію.

Згідно з частиною другою статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Установивши, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не відповідає вимогам пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишив її без руху та надав заявнику строк для усунення недоліків.

Постановивши ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, апеляційний суд керувався статтями 185, 357 ЦПК України і виходив із того, що заявник не сплатила судовий збір за її подачу, а положення статті 22 Закону застосуванню не підлягають, оскільки до цих правовідносин необхідно застосовувати спеціальний Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки копію ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху ОСОБА_1 отримала 20 жовтня 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але у встановлений судом строк недоліки апеляційної скарги не усунула, апеляційний суд дійшов висновку про повернення апеляційної скарги заявнику.

Доводи касаційної скарги, що суд апеляційної інстанції не звернув уваги, що позивач є споживачем послуг, в отриманні яких відповідач безпідставно відмовив їй, а тому вона звільнена від сплати судового збору.

Право доступу до правосуддя, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може зазнавати обмежень, що застосовуються на розсуд держави-члена. Суд повинен встановити «розумну пропорційність» зазначених обмежень меті їх запровадження, а також з`ясувати, чи не звужується вказане право в результаті їх застосування (справа «Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії» від 23 червня 1995 року).

Постановляючи ухвалу про залишення без руху апеляційної скарги, апеляційний суд, керуючись пунктом 4 частини четвертої статті 356 ЦПК України 2017 року помилково виходив із того, що заявник не сплатив судовий збір у порядку та розмірі, визначених Законом України «Про судовий збір», а посилання на Закону не розповсюджується на спірні правовідносини.

Пільги щодо звільнення від сплати судового збору встановлені статтею 5 Закону України «Про судовий збір». Наведений у зазначеній нормі перелік осіб, які мають право на зазначені пільги, є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає, проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому (стаття 5 Закону України «Про судовий збір»), не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

За основу приймається те, що стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (стаття 22 Закону).

Згідно з частиною третьою статті 22 Закону споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц (провадження № 14-57цс18).

Згідно з пунктами 17, 19 частини першої статті 1 Закону послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб, продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

Відповідно до матеріалів справи АТ «Ощадбанк» відмовило позивачу у відкритті банківського рахунку для отримання пенсії.

Верховний Суд зазначає, що відкриття банківського рахунку є послугою банку, а позивач є споживачем такої послуги, тобто ці правовідносини підпадають під дію Закону.

Верховний Суд зазначає, що вирішуючи питання про відповідність апеляційної скарги вимогам статті 356 ЦПК України, зокрема щодо сплати судового збору, суд відповідно до закону вирішує питання, чи має особа, яка подала апеляційну скаргу, пільги щодо сплати судового збору.

Поза увагою суду апеляційної інстанції залишилося те, що ОСОБА_1 у вказаній справі як споживач звільнена від сплати судового збору, тому необгрунтовано визнав її апеляційну скаргу неподаною та повернув.

Верховний Суд зазначає, що згідно з правовим висновком у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц (провадження № 14-57цс18) порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права (ст. 22 «Про захист прав споживачів», ст. 1 ЦПК України у редакції на час постановлення оскарженої ухвали, ст. 2 ЦПК України у редакції на час розгляду справи Верховним Судом).

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої та апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Частиною четвертою статті 411 ЦПК України встановлено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущення тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги, передачу справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 400, 406, 411, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 31 жовтня 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко