Справа № 703/4692/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Опалинської О.П.

при секретарі судового засідання Холодняк Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки на період навчання.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 30 жовтня 1999 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 вересня 2001 року. Від шлюбу мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на даний час навчається та потребує допомоги.

ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання 2-го курсу Київського університету ім.. Бориса Грінченка першого (бакалаврського) освітнього рівня за спеціальністю «Початкова освіта».

Позивач зазначила, що вона несе витрати на утримання доньки, а саме: сплачує витрати за навчання, харчування, проїзд, проживання, лікування та несе витрати на інші необхідні речі для її навчання.

Тому, звернулася до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на період навчання дитини ОСОБА_3 , 2000 року народження в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 річного віку.

Представник позивача та позивач, надіслали до суду заяву в якій просили розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач надіслав до суду відзив в якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково.

Як зазначив відповідач у відзиві, відповідно до довідки Київського університету ім. Бориса Грінченка від 10 вересня 2019 року за №566, дочка навчається в університеті на денній формі навчання, з терміном навчання до 30 червня 2022 року.

Як вбачається з Договору №1474/19д-ПІ від 14 серпня 2019 року про підготовку фахівця за освітньою програмою першого (бакалаврського) рівня, пунктом 9 передбачено, що вартість навчання за один рік становить 16 799 гривень 40 копійок.

Відповідно до квитанції АЗ КБ «ПриватБанк» від 01 вересня 2019 року позивач сплатила за 2 курс навчання дочки 8399 гривень 70 копійок, що складає половину річної вартості навчання, та у відповідності з п. 10 Договору, не є його порушенням.

Крім того, зазначив, що згідно договору найму житлового приміщення у гуртожитку КНУТД на 2019/2020 навчальний рік від 1 вересня 2019 року, розділом 3 Договору встановлена вартість за проживання в сумі 5200 гривень.

В постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 346/103/17, суд дійшов висновку, що відповідач не звільняється від обов`язку сплачувати аліменти під час перебування повнолітньої дитини на канікулах, оскільки цей час входить в період навчання. Таким чином, навчальний рік триває 12 місяців.

Оскільки, річна вартість навчання складає 16799 гривень 40 копійок, вартість проживання в гуртожитку - 5200 гривень, тому вважає, що позивач не довела належність витрат на навчання, які складають 21 999 гривень 40 копійок в рік.

Також, послався на те, що враховуючи, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей, які продовжують навчання до досягнення ними двадцяти трьох років, таке зобов`язання є спільним, а тому вказана сума підлягає поділу на обох з батьків, а тому 21 999, 40 грн. / 2 = 10 999,7 грн. в рік, або 917 гривень в місяць.

Відповідач зазначив, що його мати ОСОБА_4 , 1936 року народження, перенесла геморагічний інсульт та він здійснює догляд за нею, яка потребує стороннього догляду в зв`язку з тяжкістю хвороби. Вказане підтверджується довідкою ЛКК №44 від 11 лютого 2020 року, в якій зазначено, що мати повністю залежить від сторонніх осіб. Крім того, догляд та лікування матері потребують значних коштів.

Також вказав, що від другого шлюбу має неповнолітнього сина ОСОБА_5 2007 року народження.

А тому, відповідач не має змоги надавати в повній мірі допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання з обставин на які він послався. Вважає, що міг би щомісяця сплачувати аліменти в сумі 900 гривень.

Позивач надала суду відповідь на відзив в якому зазначила, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання). Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Звернувшись до відповідача по справі з питанням досудового врегулювання спору щодо надання матеріальної допомоги дитині позивач отримала категоричну відмову. Відмова була мотивована тим, що у відповідача відсутні кошти.

Саме таке ставлення, відповідача по справі, до своїх батьківських обов`язків, стало причиною для подачі заяви про стягнення аліментів до суду.

В якості доказу неможливості слати аліментів у зазначеному позивачем розмірі відповідач надав суду довідку квартального комітету, в якій зазначено, що він здійснює догляд за тяжкохворою матір`ю, яка є непрацездатною та потребує постійного догляду.

Вважає, що така довідка не може бути доказом оскільки голова квартального комітету не може знати про тяжкість хвороби та свідчити про те, чи особа може потребувати стороннього догляду.

Крім того, вказала, що також має матір похилого віку, яка є інвалідом першої групи по зору, а тому вважає, що вони однаково несуть витрати по утриманню непрацездатних батьків.

Надаючи пояснення у відзиві, відповідач по справі ОСОБА_2 вказує що має неповнолітню дитину від іншого шлюбу, про те не надає жодного доказу про утримання своєї дитини.

У відзиві відповідач зазначив, що погоджується сплачувати аліменти на період навчання доньки ОСОБА_6 в розмірі 900 гривень щомісячно та надав пояснення, чому саме згідний на таку суму, тобто підрахував оплату за навчання та проживання в гуртожитку розділивши її на 12 місяців.

Позивач категорично не погоджується з даним підрахунком відповідача, тому що витрати на період навчання, які вона несе складаються не тільки з витрат на навчання та проживання в гуртожитку, а в тому числі з витрат на проїзди як міжміськими видами, так і міськими транспортними засобами, оплату продуктів харчування, лікарських препаратів, оплату одягу, канцелярських виробів для навчання.

А тому вважає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та вважає, що саме розмір аліментів, який визначений законом буде відповідати інтересам їх спільної доньки.

Просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення донькою навчання, але не більше ніж до досягненням ним 23 років.

Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву ОСОБА_2 обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання й у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у випадку припинення навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199,200,201цьогоКодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року по справі 6-1296цс15.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 6 від 15 травня 2006 року судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання) виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Рішенням Смілянського міськрайсуду Черкаської області від 17 вересня 2012 року шлюб, який був укладений 07 серпня 1999 року між сторонами розірваний (а.с. 4).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 виданого 04 грудня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Смілянського міського управління юстиції у Черкаській області сторони розірвали шлюб (а.с. 5).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 25 жовтня 2000 року позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

Як вбачається з довідки Київського університету ім. Бориса Грінченка № 566 від 10 вересня 2019 року ОСОБА_3 дійсно є студентом ІІ курсу денної форми навчання, термін навчання з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2022 року (а.с. 7).

З договору № 1474/19 д-ПІ від 14 серпня 2019 року вбачається, укладеного між Київським університетом ім. Бориса Грінченка та ОСОБА_1 , загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 50398 гривень 20 копійок, зокрема: 2-й рік (2-й) курс 16799 гривень 40 копійок, 3-й рік (3-й курс) - 16799 гривень 40 копійок, 4-й рік (4-й курс) - 16799 гривень 40 копійок (а.с. 8).

Із угоди № С ІН/ І4-18 Г на проживання в гуртожитку КНУТД на 2018/2019 на навчальний рік від 01 вересня 2018 року вбачається, що вартість проживання в гуртожитку складає 5200 гривень (а.с. 9).

Згідно договору найму житлового приміщення у гуртожитку КНУТД на 2019/2020 на навчальний рік від 01 вересня 2019 року вбачається, що вартість проживання в гуртожитку складає 5200 гривень (а.с. 10).

З дублікату квитанцій АТ КБ «ПриватБанк» №0.0..1 від 04 лютого 2019 року та 0.0..1 від 06 серпня 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 сплатила кошти за навчання першого курсу денної форми ОСОБА_3 в розмірі 15300 гривень (а.с.11-12).

Як вбачається із дублікату квитанції АТ КБ «ПриватБанк» №0.0..1 від 01 вересня 2019 року, ОСОБА_1 сплатила кошти за навчання першого курсу денної форми ОСОБА_3 в розмірі 8399 гривень 70 копійок (а.с.13).

Згідно дублікату квитанції №0.2.1 від 02 вересня 2019 року ОСОБА_1 сплатила кошти в розмірі 5200 гривень за проживання в гуртожитку (а.с. 14).

Як вбачається із виписки з історії хвороби стаціонарного хворого № 6390 ОСОБА_3 , 2000 року народження був встановлений діагноз травматична виразка хряща медіального виростка правого стегна (а.с. 15).

З квитанції № 160887 18 серпня 2019 року ТОВ «Діагностичний центр «Медекс» вбачається, що за МРТ колінного суглобу сплачено 1500 гривень (а.с. 16).

Із товарного чека № 46 від 06 лютого 2018 року виданого ОСОБА_3 , вбачається, що за діагностику зору сплачено 446 гривень (а.с. 18).

З квитанцій магазину «Оптика» від 01 березня 2020 року вбачається, що ОСОБА_3 сплачувала кошти за діагностику зору, роботу та оправу.

Згідно квитанції про сплату послуг ДЦ «Лабсервіс» від 10 січня 2020 року вбачається, що ОСОБА_3 сплатила кошти в розмірі 340 гривень.

Із наданих проїзних документів вбачається, що ОСОБА_3 витрачає кошти на проїзд .

Як вбачається із виписки АТ КБ «ПриватБанк» по картці ОСОБА_1 нею були здійснені перекази на картку ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно роз`яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Окрім того, як вбачається з позовної заяви, підставами звернення з відповідним позовом серед інших є підвищення цін на продукти харчування, одяг, лікування, навчання, житлово-комунальні послуги, проїзд у транспорті.

Вищевказані позивачем у позовній заяві обставини відповідають дійсності та являються загальновідомими фактами та безпосередньо впливають на життєдіяльність дитини.

Відповідно до ч.3 ст.82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Згідно ч.1 ст.18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої постановою Верховної ради України 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ч.1, 2 ст.27 вищевказаної Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-III від 26 квітня 2001 року передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надала суду відповідні докази, які є підставою для стягнення аліментів на повнолітню дитину на період навчання, при цьому визначальним при вирішенні спору суд визнає гарантоване Конституцією та законами України право дитини на належне повноцінне її утримання.

Таким чином, з огляду на недопустимість порушення прав дитини на забезпечення батьками її належного утримання, за вимогою позивача слід стягнути аліменти на період навчання за рішенням суду.

При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження рівня життя, який вона б мала, в разі утримування її обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, саме і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька.

Позивачем доведено в ході розгляду справи, що її донька несе витрати зумовлені навчанням в Київському університеті ім. Бориса Грінченка, зокрема: на проживання, проїзд в громадському та міжміському транспорті та лікування.

Також, суд враховує стан здоров`я спільної відповідача та позивача дитини, яка має захворювання, що також потребує значних фінансових затрат для її лікування.

Суд, не приймає до уваги, як належні та допустимі докази, товарний чек наданий позивачем на придбання ноутбуку вартістю 9499 гривень та товарні чеки від 01 листопада 2019 року на суму 1600 гривень, від 28 лютого 2020 року на суму 575 гривень та товарні чеки на суму 2021 гривня та 858 гривень, оскільки з таких не вбачається витрачання коштів саме ОСОБА_3 на її потреби, пов`язані із навчанням.

Відтак, суд вважає, що за віком відповідач є працездатною особою, доводів на предмет скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, або ж суттєвих змін у сімейному стані, які б унеможливлювали ним сплату аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, суду не подав, за таких обставин, суд приходить до беззаперечного висновку про можливість їх сплати останнім.

Суд приймає до уваги доводи як позивача так і відповідача, що на їх утриманні знаходяться батьки похилого віку, які потребують стороннього догляду та допомоги, оскільки вони підтверджені належними та допустимими доказами, однак дана обставина не є такою, що зумовлює звільнення відповідача від покладеного на нього законом обов`язку по сплаті аліментів на утримання дитини на період навчання.

Посилання відповідача на те, що на його утриманні знаходиться малолітній син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не підтверджується будь-якими належними та допустимими доказами, оскільки ОСОБА_2 такі суду не надав .

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З врахуванням наведеного вище, суд вважає позовні вимоги позивача доведеними, відтак такими, що підлягають до задоволення.

Розмір аліментів визначений позивачем у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів відповідача, є тим мінімумом, який батько в силу свого батьківського обов`язку за законом повинен сплачувати дитині та який не призведе до порушення його прав та інтересів, а також те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 181, 182, 185, 199, 200 СК України, ст.ст. 141, 206, 247, 259, 263-265, 273, 274, 279, 354, 430 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 6 від 15 травня 2006 року, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-III від 26 квітня 2001 року, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на період навчання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25 листопада 2019 року і до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення 23-х річного віку.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

В частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць рішення підлягає до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене позивачем в 30-денний строк з дня його отримання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Сторони у справі :

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт серії НОМЕР_5 виданий Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області 24 грудня 1999 року.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуючий О.П.Опалинська