Провадження № 2/742/279/20
Єдиний унікальний № 742/4236/19
РІШЕННЯ
24 березня 2020 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.
1. 21.12.2019 року позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи таким, що втратив право на користування жилим приміщенням.
2. Позов обґрунтований тим, що відповідно до ордеру, виданого виконавчим комітетом Прилуцької міської ради ОСОБА_1 та членам його сім`ї надана в користування квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 . ОСОБА_2 , є членом сім`ї наймача і проживає та є зареєстрованою за цією ж адресою. ОСОБА_3 є сином члена сім`ї наймача ОСОБА_4 , який на даний час помер, та зареєстрований в даній квартирі проте за місцем реєстрації не проживав з часу реєстрації.
3. Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав, подано заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши про визнання позовних вимог в повному обсязі.
ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи.
4. Позивачі в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.
5. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору заперечень проти розгляду справи не надходило.
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
6. У судове засідання сторони не з`явились, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, які містять клопотання про ухвалення рішення в судовому засіданні, з огляду на визнання відповідачем позовних вимог.
7. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
IV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
8. Позивачу ОСОБА_1 та членам його сім"ї на підставі ордеру надана в користування квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 .
9. Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за вище вказаною адресою, що підтверджується копією його закордонного паспорта та довідкою від 19.11.2019 року, виданою відділом адміністративних послуг Прилуцької міської ради.
10. Згідно з Актом 024/1-09 №315 від 28.11.2019 року ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 зі слів сусідів за даною адресою ніколи не проживав і особисто вони його не бачили.
V. Оцінка суду.
А. Загальні принципи.
11. Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
12. Згідно з ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
13.Як зазначає Європейський суд з прав людини, "втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла". "Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється "згідно із законом" та не може розглядатись як "необхідне в демократичному суспільстві..." («Кривіцька та Кривіцький проти України» § 41,42, ЄСПЛ, від 02.12.2010 року).
Враховуючи фактичні обставини справи, суд повинен встановити відповідність визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням критеріям, що викладені в п.2 ст.8 Конвенції.
Б. Застосування вказаних принципів в даній справі.
1. Чи здійснювалось втручання «згідно з законом»?.
14. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК член сім`ї (в тому числі колишній член сім`ї) власника будинку втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Тобто, в даному випадку втручання у право відповідача здійснюється згідно з законом.
2. Чи відповідало втручання цілям передбаченим в п.2 ст.8 Конвенції?
15. Позивач, обґрунтовуючи позовну заяву, вказав, що вимоги мотивовані усуненням перешкод у реалізації ним права користування та розпоряджання належного йому нерухомим майном, тобто метою втручання останнього є захист інтересів позивача, що підпадає під виняток передбачений п.2 ст.8 Конвенції.
3. Чи було втручання «необхідним в демократичному суспільстві» (пропорційним)?.
16. Виходячи зі змісту частини першої статті 317 ЦК, проживання у будинку, що є об`єктом права приватної власності, за своєю юридичною природою є складовою права користування нею як об`єктом власності.
Відповідно до ст.321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
17. Будь-яких угод про порядок користування жилим приміщенням між сторонами не укладалось. Відповідач, згідно наданих в розпорядження суду доказів, не проживає за даною адресою змоменту реєстрації, а відтак позбавлення його права користування спірним будинком не становитиме надмірного тягаря.
18.Згідно приписів ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З обставин, які предметом доказування в даній справі, є тривалість відсутності відповідача в спірному домоволодінні. Згідно наданих в розпорядження суду доказів, ОСОБА_3 не проживає в належному позивачеві будинку з 2015 року.
Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки вони містять у собі інформацію щодо предмета доказування, логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для визнання відповідача, такими що втратив право на користування житловим приміщенням.
Разом з тим, відповідачем, всупереч процесуального обов`язку, визначеного ч.1 ст.81 ЦПК України жодних доказів ані щодо його фактичного проживання в спірному будинку, ані щодо наявності поважних причин не проживання в даному будинку в розпорядження суду не надано, окрім того відповідач ОСОБА_3 визнав позовні вимоги в повному обсязі, вказавши про це в своїй заяві поданій до суду.
17. Суд звертає увагу і на той факт, що тривалість відсутності відповідача в квартирі, об`єктивно свідчить про зміну його місця проживання, а тому визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням не буде свідчити про втрату ними житла взагалі і в свою чергу буде захищати позивачів.
Вказані обставини свідчать, що «втручання у право відповідача» є співрозмірним із переслідуваною законною метою, а відповідно є «необхідним у демократичному суспільстві», а відтак - позовні вимоги підлягають задоволенню.
VІ. Розподіл судових витрат.
Судом встановлено, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 768 грн 40 к. /а.с.1/, але позивачами в своїй позовній заяві не зазначено про стягнення судових витрат з відповідачів, тому суд вважає, що сума сплаченого судового збору позивачем не підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ч.2 ст.405 ЦК України, ст.ст.4,12,13,81,247,265 ЦПК України, суд -
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_3 , такими, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_3 .
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя В.М.Бездідько