РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Прохоренко В.В., секретар Тихоша Л.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову посилалася на те, що 07.11.2011 року між нею та ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником, якого є АТ КБ Приватбанк, було укладено кредитний договір б/н.

В квітні 2018 року вона дізналась, що з її пенсії здійснюються відрахування у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження щодо звернення стягнення на пенсію за кредитним договором №б/н від 07.11.2011 року .

При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження їй стало відомо, що приватним виконавцем Манкіним Д.С. 06.03.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. від 01.11.2017 року про стягнення з неї на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 07.11.2011 року в сумі 108 970,79 грн. та витрат на вчинення виконавчого напису 1 800,00 грн.

Згідно до ст.ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи на підставі документів, які свідчать про безспірність заборгованості та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року.

Всупереч зазначеним правовим нормам приватний нотаріус не з`ясував, що відсутні докази безспірності, а саме як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого відповідачем нотаріусу, останні платіж за кредитним договором було вчинено 09.08.2014 року, тобто строк позовної давності починає відлік з серпня 2014 року та закінчується в серпні 2017 року, а виконавчий напис вчинено 01.11.2017 року, після спливу трирічного строку позовної давності.

За таких обставин, та норм ст.50 Закону України «Про нотаріат» позивач просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем за реєстровим № 18267, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 07.11.2011 року в сумі 108 970,79 грн.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.11.2019 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

09.01.2020 року від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. надійшов відзив на позову заяву в якому остання просила суд відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю, оскільки виконавчий напис вчинено з дотриманням всіх вимог законодавства та в межах наданих йому повноважень.

27.01.2020 року позивачем подано відповідь на відзив в якій зазначено, що доводи приватного нотаріуса Швець Р.О. є необґрунтованими та виконавчий напис вчинено в порушення вимог закону.

03.02.2020 року представником відповідача подано до суду відзив в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав їх необґрунтованості та безпідставності, вказав, що безспірність заборгованості підтверджується Переліком документів, за якими заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні ім. правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі ж правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18).

Судом установлено та сторонами не оспорюється, що відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг «Приватбанк» від 07.11.2011 року, укладеної між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , за умовами якої остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

01.11.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено виконавчий напис за №18267 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 07.11.2011 року в сумі 108 970,79 та витрат на вчинення виконавчого напису 1 800,00 грн.

Позивач посилається на те, що строки протягом,яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

З наданих приватним нотаріусом Швець Р.О. матеріалів на підставі, яких було вчинено виконавчий напис, вбачається, що відповідно до розрахунку заборгованості останні платіж за кредитним договором було вчинено 09.08.2014 року, а отже з цієї дати у відповідача виникло право вимагати повернення усієї суми боргу.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що під час вчинення спірного виконавчого напису, не було дотримано вимоги статті 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років.

Крім того, з наданих приватним нотаріусом Швець Р.О. матеріалів на підставі, яких було вчинено виконавчий напис, вбачається, що ПАТ КБ «Приватбанк» надано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг «Приватбанк» від 07.11.2011 року укладену, між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк», а не ОСОБА_1 .

Із матеріалів справи вбачається і не спростовано відповідачем, що АТ КБ «Приватбанк» при подані нотаріусу документів для вчинення виконавчого напису не надано достатніх доказів щодо отримання боржником письмової вимоги (без дати її написання) про усунення порушення за кредитним договором, оскільки згідно наданих матеріалів вбачається, що АТ КБ «Приватбанк»» надано фіскальний чек про направлення листа боржнику, відомостей щодо вручення його боржнику не надано.

За таких обставин, визнати заборгованість за кредитним договором безспірною не можна, а відтак достатніх підстав для звернення до нотаріуса за виконавчим написом у ПАТ КБ «Приватбанк» не було, а тому суд визнає, що спірний виконавчий напис вчинено в супереч вимог законодавства.

На підставі викладеного, ст.18 ЦК України, ст. ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат», керуючись ст. ст. 12-13,76-79, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 31 жовтня 2017 року за реєстровим № 10481 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Миколаївною про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 30.12.2008 року в сумі 96 668,47 та витрати на вчинення виконавчого напису 1 800,00 грн.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до для початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя: В.В. Прохоренко