Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2020 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Пустовіта О.Г., за участю секретаря судового засідання Мігрін Н.С., представника позивача Плешакової О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Покровської районної у місті ради про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду із позовом, у якому просить встановити факт постійного проживання з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , до часу його смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є рідною онукою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з двокімнатної квартири АДРЕСА_2 . У зазначеній квартирі проживали вона та її дід. Дід був зареєстрований за вказаною адресою. Сімейні обставини склались так, що її виховували бабуся та дід, вона проживала разом з ними в їх квартирі, що є по-сусідству з квартирою, де вона зареєстрована. Згодом бабуся померла і вони з дідом залишились проживати у квартирі вдвох. Потім вона одружилась і вони великою родиною почали проживати разом - дід, вона, її чоловік, а згодом і їх з чоловіком маленька дитина. Для прийняття спадщини вона звернулась до нотаріуса, але 13.11.2019 року отримала відмову у наданні свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю факту проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

Ухвалою від 13 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала, з підстав, зазначених в позові.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, до суду надала клопотання, у якій просить розгляд справи проводити у її відсутність, проти позову не заперечує, просить прийняти рішення згідно чинного законодавства.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що померлий ОСОБА_2 його свекор, який проживав разом з його донькою по АДРЕСА_1 . Там вони мешкали 10-15 років і на сьогоднішній день донька проживає там.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_1 це її сусідка. Вона придбала квартиру 10 років назад, стільки ж і знає ОСОБА_6 . ОСОБА_6 мешкала з дідусем.

Вислухавши представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Той факт, що позивач ОСОБА_7 являлася онукою ОСОБА_2 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в судовому засіданні підтверджено матеріалами справи, в тому числі: копією свідоцтва про народження ОСОБА_8 серії НОМЕР_2 , копією свідоцтва про народження ОСОБА_9 серії НОМЕР_3 , який є батьком позивача, та сином померлого ОСОБА_2 , а також показами свідків.

Згідно довідки №334 від 13.03.2014 року, виданої директором комунального підприємства "Житлово-експлуатаційна організація №31" ОСОБА_10 , ОСОБА_2 був зареєстрований один за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно акту від 25.11.2019 року, підписаного мешканцями будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 дійсно проживала та проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 у період з 01.01.2007 року по теперішній час. Разом з нею проживав та був зареєстрований її дід - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за яким ОСОБА_1 постійно доглядала та якого утримувала. Разом вели спільне господарство та спільний побут.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 листопада 2019 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що відсутній факт проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу(шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Метою звернення позивача до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.»

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.

Таким чином, оскільки позивач, як спадкоємець за законом постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину.

В судовому засіданні з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 постійно проживала з ОСОБА_2 на момент його смерті та здійснювала за ним догляд, однак факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов ОСОБА_1 обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 13, 258-259, 264, 265, 268, 315, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до виконавчого комітету Покровської районної у місті ради про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , з 2007 року до часу його смерті, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення виготовлено 17 березня 2020 року.

Суддя: О. Г. Пустовіт