Справа № 576/232/20
Провадження № 2/576/177/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2020 року м. Глухів

Суддя Глухівського міськрайонного суду Сумської області Мазур С.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі Відповідач) про стягнення аліментів на дитину. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 2008 року вона та Відповідач проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу до березня 2019 року. Від спільного проживання у них народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає та в подальшому буде проживати з нею. Оскільки вони не перебували у шлюбі нею та відповідачем спільно було прийнято рішення про запис сина сторін на прізвище матері, у зв`язку з чим, у свідоцтві про народження сина прізвище « ОСОБА_4 ». Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини з березня 2019 року, з власної ініціативи не виконує батьківські обов`язки, тому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з лютого 2020 року до досягнення сином 18 років, а також стягнути з Відповідача на її користь заборгованість по аліментах з серпня 2019 року по січень 2020 року в розмірі 11898 грн.

Ухвалою суду від 14 лютого 2020 року відкрито спрощене провадження у даній справі, сторонам по справі було направлено зазначену ухвалу суду, а відповідачу - копію позовної заяви разом з доданими до неї документами.

27 лютого 2020 року від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому Відповідач проти позову заперечує, вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , при цьому надає суду свідоцтво про народження дитини, в якому зазначено, що батьком дитини є ОСОБА_5 .

Зазначає, що відповідно до частини другої статті 125 Сімейного кодексу України - визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, або за рішенням суду. При реєстрації дитини ОСОБА_1 до нього не зверталась, ніяких спільних рішень щодо запису дитини на прізвище матері ними не приймалось і не могло бути прийнято, оскільки це не його дитина. Запис у свідоцтві про народження дитини було зроблено відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Крім того, йому відомо, що ОСОБА_1 виховувала дитину як мати одиначка і отримувала матеріальну соціальну допомогу від держави.

Просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, оскільки позов пред`явлено неналежному відповідачу.

Відповідей на відзив від Позивача у встановлений судом строк не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено, сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Глухову Глухівського міськрайонного управління юстиції у Сумській області від 18.11.2010 вбачається, що батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в графі «Батько» зазначено ОСОБА_5 (а.с.8).

Згідно частини другої статті 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 4 від 04.03.2020, вбачається, що батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказано ОСОБА_5 зі слів матері, а не відповідача ОСОБА_2 .

Як вбачається із матеріалів справи, до позовної заяви позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували, що саме відповідач ОСОБА_2 є батьком її неповнолітнього сина ОСОБА_3 .

Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Також, із матеріалів справи вбачається, що Позивачем на надано жодних доказів, на яких ґрунтуються позовні вимоги, які б підтверджували наявність у Відповідача заборгованості по аліментам у розмірі 11898 грн. (рішення суду, виконавчий лист, розрахунок заборгованості, тощо).

Статтею 194 СК України передбачено, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Положення частин першої - третьої цієї статті, а також статей 195-197 цього Кодексу застосовуються і до стягнення аліментів іншим особам, які визначені цим Кодексом.

Згідно частини першої статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивачем жодним чином не обґрунтовано стягнення аліментів та заборгованості по аліментам, суд вважає позовні вимоги недоведеними, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Керуючись статтями 7, 8, 12, 13, 258-259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, статтями 126,180, 194, 196 СК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) про стягнення аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Глухівський міськрайонний суд Сумської області до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.А. Мазур