Справа № 192/1822/18
Провадження № 2/192/748/20
РІШЕННЯ

Іменем України

"16" березня 2020 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Стрельникова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Корота Л.С.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки адвокат Бобровницького В.І.,

відповідачки ОСОБА_2 ,

представника відповідачки адвоката Мулька А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне, Солонянського району, Дніпропетровської області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення отриманого завдатку,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачки про стягнення отриманого завдатку.

На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона мала намір купити житловий будинок для свого сина, в с. Малоолександрівка, Павлоградського району, Дніпропетровської області. Такий будинок вона знайшла в жовтні 2015 року, він був розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Продавцем будинку була відповідачка, яка діяла від імені свого батька. 24 жовтня 2015 року вона в якості завдатку за вказаний будинок передала відповідачці 1000 дол. США, про що було відповідачкою написано розписку. ОСОБА_3 , який був власником будинку, який продавала відповідачка помер, але їх домовленість залишилась в силі. Відповідачка передала їй ключі від будинку і вона зі своєю сім`єю стала приводити будинок та прилеглу територію в порядок. Після цього, відповідачка двічі приїжджала до неї і в якості завдатку взяла, ще 500 дол. США та 1500 дол. США., а загалом відповідачка взяла в неї в якості завдатку 3000 дол. США.

В подальшому відповідачка не дотрималась домовленості між ними і не продала їй будинок і гроші не повернула.

За таких підстав вважає, що з відповідачки на її користь слід стягнути 79200 грн. в якості завдатку та передбачену законом додаткову сплату в розмірі завдатку, 79200 грн., а всього158400 грн., що по курсу станом на 13 вересня 2018 року дорівнює 6000 дол. США.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.

Відповідачка та її представник проти задоволення позову заперечували, оскільки вимоги позивачки є безпідставними.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що згідно копій розписки від 24 жовтня 2015 року та двох розписок без дати, відповідачка отримала 3000 дол. США (а.с. 25-26).

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно ст. 547 ЦК України - правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Як передбачає ст. 571 ЦК України - якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.

Таким чином, враховуючи вищезазначені норми, позивачка на підтвердження виникнення між нею та відповідачкою договірних правовідносин щодо купівлі-продажу нерухомості, повинна суду довести допустимим доказами, що сторони уклали письмовий правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання відповідачки продати позивачці житловий будинок.

Разом з тим позивачкою не надано суду будь-яких доказів на підтвердження укладення між нею та відповідачкою письмового правочину завдатку.

Надані суду розписки лише підтверджують, що відповідачка отримала кошти в розмірі 3000 дол. США і не містять реквізитів іншої сторони зобов`язання, відомості про об`єкт нерухомості, предмет договору, продаж якої забезпечується завдатком, зобов`язання відповідачки продати нерухомість, розмір платежів за договором.

Тому суду вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідачки завдатку та його розміру за невиконання зобов`язання є безпідставними і тому позов задоволенню не підлягає.

Суд погоджується з доводами представника відповідачки, що позивачкою недоведено суду також, що відповідачка взагалі має право власності чи розпорядження будь-якою нерухомістю і тому має право зобов`язуватись вчиняти з такою нерухомістю правочини.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати по справі, відповідно до ст. 141 КПК України, покладаються на позивачку.

На підставі викладеного ст.ст. 546, 547, 570, 571 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 78, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 , яка мешкає: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 до ОСОБА_2 , яка мешкає: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 про стягнення отриманого завдатку відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок позивачки.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19 березня 2020 року.

Головуючий: суддя Стрельников О.О.