Справа № 953/4379/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" березня 2020 р. м. Харків

Суддя Київського районного суду м. Харкова Якуша Н.В., розглянувши заяву заступника керівника Харківської місцевої прокуратури №2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою заступника керівника Харківської місцевої прокуратури №2, Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, Фонду державного майна України до Головного управління ДПС в Харківській області, Брокерської контори Товариства з обмеженою відповідальністю «Експерт-2012», Української універсальної біржі, Товариство з обмеженою відповідальністю «Рекламне агентство «Л-МЕДІА», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державне підприємство «Технологічне бюро електроапаратури», про визнання недійсним цільового аукціону з продажу майна платника податків, витребування у власність держави,

ВСТАНОВИВ :

В провадження Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява про визнання недійсним цільового аукціону з продажу майна платника податків державного підприємства «Технологічне бюро електроапаратури», а саме: нежитлових приміщень підвалу №2, 2а, 2б, 2в, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 35а,35,36, 43, 44в, ІІІ, 48, 49 загальною площею 526,4 кв.м в будівлі літ. «А-5» по АДРЕСА_1 , який оформлений протоколом №1 проведення біржових торгів (податкова застава) від 26.09.2017 року; визнання недійсним договір купівлі-продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, від 04.10.2017 року №1428, укладений між Брокерською конторою Товариства з обмеженою відповідальністю «Експерт-2012», що діяла від імені та за дорученням Головного управління ДФС у Харківській області, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рекламне агентство «Л-МЕДІА»; витребування у ОСОБА_3 у власність держави в особі Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України нежитлові приміщення підвалу №2, 2а, 3, 23, 24, 30, 35, 1-го поверху №2, 2а, 2б, 2в, 3, 4, 6, 7, 36, 43, 44в, ІІ, 48, 49 загальною площею 400,2 кв.м в будівлі літ. «А-5» по АДРЕСА_1 , зобов`язавши ОСОБА_1 передати вказані приміщення за актом приймання-передачі державі в особі Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України; витребування у ОСОБА_2 у власність держави в особі Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України нежитлові приміщення 1-го поверху №9 загальною площею 126,2 кв.м в будівлі літ. «А-5» по АДРЕСА_1 , зобов`язавши ОСОБА_2 передати вказані приміщення за актом приймання-передачі державі в особі Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України;

Зі змісту позовної заяви вбачається, що заступник керівника Харківської місцевої прокуратури №2 вважає, що проведення цільового аукціону з продажу майна платника податків державного підприємства «Технологічне бюро електроапаратури» було проведено з істотними порушеннями, а також порушено спеціальні норми податкового законодавства, що в свою чергу, на його переконання порушує права позивачів та суперечить інтересам держави, оскільки майно вибуло позва волею держави в особі Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України та всупереч законодавчим обмеженням.

Разом із позовом у провадження суду надійшла заява заступника керівника Харківської місцевої прокуратури №2 про забезпечення позову, в якій він просить суд накласти арешт і заборону відчуження нежитлових приміщень підвалу №2, 2а, 3, 23, 24, 30, 35, 1-го поверху №2, 2а, 2б, 2в, 3, 4, 6, 7, 36, 43, 44в, ІІ, 48, 49 загальною площею 400,2 кв.м в будівлі літ. «А-5» по АДРЕСА_1 , які належать на праві власності ОСОБА_1 .

В обґрунтування зазначеної заяви посилається на те, що предметом вказаного спору є визнання недійсним цільового аукціону з продажу майна ДП «Технологічне бюро електроапаратури», оформленого протоколом №1 проведення біржових торгів (податкова застава) від 26.09.2017, а саме: нежитлових приміщень підвалу №2, 2а, 2б, 2в, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 35а,35,36, 43, 44в, ІІІ, 48, 49 загальною площею 526,4 кв.м в будівлі літ. «А-5» по АДРЕСА_1 .

Зазначив, що за адресою: АДРЕСА_1 розташована п`ятиповерхова адміністративна будівля літ. «А-5», яка перебуває у власності держави та на балансі Державного інституту по проектуванню підприємств коксохімічної промисловості».

Наказом Державного агентства України з управління державними корпоративними правами та майном Агентства Держмайна України №178 від 11.10.2013 вирішено передати частину приміщень підвалу та 1-го поверху будівлі по АДРЕСА_1 загальною площею 526,4 кв.м. з балансу ДП «Гипрококс» Державному підприємству «Спеціальне проектно-конструкторське і технологічне бюро електроапаратури науково-виробничого об`єднання «Електроапарат» (далі - ДП СКТБЕ НЕЮ «Електроапарат»).

Відповідно до акту приймання-передачі від 14.10.2013 вищевказані нежитлові приміщення передані від ДП «Гипрококс» на баланс ДП СКТБЕ НВО «Електроапарат».

Відповідно до свідоцтва про право власності, виданого Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції за №17358374 від 05.02.2014, за державою в особі Міністерства промислової політики України в цілому було зареєстровано право власності на нежитлові приміщення №1,2, 2-а,3-37,40-62,11, 1-го пов. № 1,2,2-а,2-6,2-в,3-9,13-35,35-а,36-41,43,44,антресолі 48,49,50-58,1,11,111,61, 2-го пов. 1-40,45-51,1,11, 3-го пов. 1-33,1,11, 4-го пов. 1- 19,21-24,28,30-40,1,II, 5-го пов. 1-32,1,11, 1, 2 заг. пл. 8200,6 кв.м., в літ. «А-5»; нежитлові будівлі літ. «Б-1» заг. пл. 111,9 кв.м., літ. «В-1» заг. пл. 71,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 23.03.2014 №408 із сфери управління Мінпромполітики до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України передані цілісні майнові комплекси державних підприємств, установ та організацій, у тому числі ДП СКТБЕ НВО «Електроапарат».

Посилався на те, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що 20.09.2017 до реєстру внесено запис про державну реєстрації речових прав на нежитлові приміщення підвалу №2, 2а, 3, 23, 24, ЗО, 35; 1-го поверху № 2, 2а, 26, 2в, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 35а, 35, 36, 43, 44, III, 48, 49 загальною площею 526,4 кв.м. в будівлі літ. «А-5» по АДРЕСА_1 , а саме: про право господарського відання ДП СКТБЕ НВО «Електроапарат» та право власності держави на це майно в особі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.

Наказом Мінекономрозвитку України від 04.10.2016 №1679 перейменовано державне підприємство «Спеціальне проектно-конструкторське і технологічне бюро електроапаратури» у державне підприємство «Технологічне бюро електроапаратури». Визначено, що ДП «Технологічне бюро електроапаратури» є правонаступником майнових прав та обов`язків ДП «Спеціальне проектно-конструкторське і технологічне бюро електроапаратури». Затверджено Статут ДП «Технологічне бюро електроапаратури».

Відповідно до акту опису майна № 24/20-30-17-15 від 21.12.2016, складеного податковим керуючим Бондаренко М.С. і затвердженого заступником начальника Центральної ОДШ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області Таран Д.С., здійснено опис у податкову заставу нежитлових приміщень підвалу №2, 2а, 3, 23, 24, ЗО, 35; 1-го поверху № 2, 2а, 26, 2в, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 35а, 35, 36, 43, 44, III, 48, 49 загальною площею 526,4 кв.м., розташованих в адміністративній будівлі літ. «А-5» по АДРЕСА_1 .

Зазначив, що у подальшому, 26.09.2017 Харківською філією Української універсальної біржі проведено цільовий аукціон з продажу майна, а саме:- нежитлових приміщень підвалу № 2, 2а, 3, 23, 24, ЗО, 35; 1-го поверху №2, 2а, 26, 2в, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 35а, 35, 36, 43, 44в, III, 48, 49 загальною площею 526,4 кв.м. в будівлі літ. «А-5» по АДРЕСА_1 , що належали державі в особі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.

Результати аукціону оформлені протоколом №1 проведення біржових торгів (податкова застава) від 26.09.2017. Переможцем торгів визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Рекламне агентство Л-МЕДІА».

Між Брокерською конторою ТОВ «Експерт-2012», що діяла від імені Головного управління ДФС у Харківській області (розпорядника майна боржника, ДП «Технологічне бюро електроапаратури») та ТОВ «Рекламне агентство Л-МЕДІА» (переможцем торгів) 04.10.2017 укладено договір купівлі-продажу майна платника податків, яке перебувало у податковій заставі, посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом ХМНО Марюхніч Ж.Є. за №1428.

Відчуження спірних приміщень з торгів, проведених 26.09.2017, на думку заявника суперечить ст. 576 ЦК України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», ч.5 ст.75 Господарського кодексу України, ст. 1, 3, п.п. «и» п. 2 ч.І ст. 7 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», пп. 89.2 та 89.3 ст. 89, п. 95.9 ст. 95 Податкового кодексу України, п. 6 Порядку відчуження об`єктів державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2007 №803, п. 2 Розділу І Порядку проведення цільових аукціонів з продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, затвердженого наказом Мінфіну від 22.05.2017 №518, а також суперечить інтересам держави, оскільки майно вибуло у приватну власність поза волею держави в особі Мінекономіки та Фонду державного майна України та всупереч зазначеним вище законодавчим обмеженням.

Посилався на те, що у подальшому, на підставі висновку ТОВ «Архілайн» щодо технічної можливості виділу об`єкта нерухомого майна від 01.12.2017 №0023/17, складеного на замовлення власника, ТОВ «Рекламне агентство «Л-МЕДІА», спірні приміщення в літ. «А-5» по АДРЕСА_1 розділені на 2 окремих об`єкта нерухомого майна: нежитлові приміщення підвалу № 2, 2а, 3, 23, 24, 30, 35, 1-го поверху № 2, 2а, 26, 2в, 3, 4, 6, 7, 36, 43, 44в, III, 48, 49 загальною площею 400,2 кв.м., які відповідно договору купівлі-продажу №2225 від 18.12.2017 продані ОСОБА_3 ; та нежитлове приміщення 1-го поверху № 9 загальною площею 126,2 кв.м., яке згідно договору купівлі-продажу №2228 від 18.12.2017 продане ОСОБА_2 .

У зв`язку із чим просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту і заборони відчуження нежитлового приміщення 1-го поверху № 9 загальною площею 126,2 кв.м. в літ. «А-5» за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи, суддя прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» суддя, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем, пересвідчитися, зокрема, що між сторонами дійсно виник спір, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства та враховуючи роз`яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України передбачені види забезпечення позову.

Конституційний Суд України неодноразово вказував на необхідність забезпечення основного завдання правосуддя ефективного поновлення в правах. Так, в п. 9 рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 КСУ зазначає, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що право на доступ до суду повинно бути реальним та ефективним.

Зокрема, ЄСПЛ зазначав: «Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава учасниця Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, в тому числі і процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити, щоб судовий процес перетворився в безладний рух. Разом з тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимогам, так як доступ до правосуддя повинен бути не тільки фактичним, а й реальним» (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, повинен бути достатнім для забезпечення права людини на суд, враховуючи принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в його права».

В обґрунтування заяви заявник зазначив, що є достатні підстави вважати, що відносно спірного нерухомого майна у подальшому можуть бути укладені й ніші правочини з метою його вибуття у власність третіх осіб, щодо цього майна можуть бути здійснені дії з поділу, виділу, об`єднання, зміни реєстраційних номерів об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у зв`язку з чим існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Отже, виходячи з об`єкту, щодо якого заявник просить забезпечити позов на час розгляду справи, суддя, дослідивши матеріали справи, що підтверджують право власності відповідача на нежитлове приміщення 1-го поверху № 9 загальною площею 126,2 кв.м. в літ. «А-5» за адресою: АДРЕСА_1 , приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, а саме в частині накладення заборони відчуженнянежитлового приміщення, оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити, чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду.

Вказаний вид забезпечення на переконання суду є співмірними із заявленими позовними вимогами, необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав уважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання можливого рішення суду в разі задоволення позову, що, в силу положень ст. ст. 149-153 ЦПК України свідчить про обґрунтованість поданої заяви.

Обраний судом вид забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує прав юридичної особи, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання можливого судового рішення.

Згідно зі статтею 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії щодо майна, що належить відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб.

Разом з тим, вимога щодо накладення арешту на спірне майно є неспівмірним способом захисту, оскільки у порушення вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України заявником не надано належних та допустимих доказів того, що саме такий вид забезпечення позову підлягає застосуванню.

Підстави для застосування зустрічного забезпечення позову відсутні.

Відповідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149-153, 157 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву заступника керівника Харківської місцевої прокуратури №2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти заборону відчуження нежитлового приміщення 1-го поверху № 9 загальною площею 126,2 кв.м. в літ. «А-5» за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_2 .

В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала про забезпечення позову набирає чинності з моменту її підписання суддею, строк пред`явлення до примусового виконання ухвали становить три роки та обчислюється з наступного дня після її прийняття.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено до апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня її складання. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суддя Н.В. Якуша