Справа № 645/4423/19
Провадження № 2/645/212/20
РІШЕННЯ

Іменем України

20 березня 2020 року Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі: головуючого - судді Бондарєвої І.В., при секретарі судових засідань - Проневич Д.О., за участі представника позивачів - Євстігнєєва В.В ., представник відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом, вказуючи, що 18.04.1946 року на засіданні Орджонікідзевської районної ради депутатів трудящих в м. Харкові постановлено відвести садибу під індивідуальне будівництво робітнику ХТЗ, інваліду Вітчизняної війни, ОСОБА_4 , на АДРЕСА_2. Протягом 1949 - 1950 року ОСОБА_4 на відведеній йому земельній ділянці збудував житловий будинок літ. «А-1» з прибудовою загальною площею 59,2 кв.м., житловою - 51,2 кв.м., допоміжною - 8,0 кв.м., сарай літ. «В» по АДРЕСА_1 . В 1965 року на території житлового будинку було облаштовано огорожу № 2, дворовий водопровід № 3 та розпочато облаштування льоху літ. «З».

Обміри земель будівельного кварталу № 2378, де розташований вищевказаний житловий будинок, були проведені 15.09.1955 року та затверджені рішенням виконавчого комітету Орджонікідзевської районної ради депутатів трудящих 10.06.1956 року № 151. Вищевказаним рішенням за землекористувачем земельної ділянки АДРЕСА_1 зареєстровано земельну ділянку площею 900 кв.м., виявлені лишки земельних ділянок, що складають 87 кв.м. Викопіювання із плану будівельного кварталу № 2378 на земельній ділянці АДРЕСА_1 містить зображення спірного житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «а-1» та сарай літ. «В».

Первинна інвентаризація житлового будинку по АДРЕСА_1 проведена КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 03.07.1961 року.

З 1951 року до часу своєї смерті забудовник земельної ділянки ОСОБА_4 разом з дружиною ОСОБА_6 постійно проживали та були зареєстровані по АДРЕСА_1 , що підтверджується записами у домовій книзі, що заведена на спірний житловий будинок.

Право власності на вищевказане нерухоме майно забудовником ОСОБА_4 не реєструвалося. Вважають, що ОСОБА_4 набув право на спірний будинок як забудовник земельної ділянки, виділеної йому 18.04.1946 року постановою Орджонікідзевської райради депутатів трудящих в м. Харкові.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 .

Після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , який успадкував їх син ОСОБА_7 у порядку ст.ст. 548, 549 ЦК України (у редакції 1963 року), оскільки на час смерті батьків та після їх смерті постійно проживав та був зареєстрований у спірному будинку, із заявою про відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертався, користувався житловим будинком та земельною ділянкою.

Таким чином, ОСОБА_7 набув право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті батьків, проте не отримував свідоцтво про право власності на спадкове майно.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом є позивачі по справі, а саме - донька померлого ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 ») , а також його дружина - ОСОБА_3 .

У встановлений ст. 1270 ЦК України строк позивач ОСОБА_2 прийняла спадщину шляхом звернення до Дванадцятої державної Харківської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

Позивач ОСОБА_3 на час смерті чоловіка постійно проживала разом з останнім, її місце проживання було зареєстровано у встановленому законом порядку по АДРЕСА_1 , а тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Просять суд визнати за кожним з них право власності на 1/2 частину житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою загальною площею 59,2 кв.м., житловою площею 51,2 кв.м., допоміжною площею 8,0 кв.м., з відповідною часткою надвірних будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька та чоловіка, ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3

21.10.2019 р. від представника відповідача ХМР - Цуварева О.Ф. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого ХМР проти задоволення позовних вимог заперечує. В обгрунтування заперечень зазначено, що в Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості відсутні, тобто, право власності на цей будинок не зареєстровано. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказано, що порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз`яснюється: оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку /будівлі, що складається БТІ. Позивачами до суду не подано жодних із вказаних документів, які могли б стати підставою для визнання права власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є тим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Зі змісту позовної заяви та доданих документів до позову не вбачається, що позивач - ОСОБА_3 зверталася до нотаріуса або іншого компетентного органу за видачею їй свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Також, відсутні докази відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину позивачу- ОСОБА_3 . Отже позивачем по справі не було вжито заходів для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому звернення ОСОБА_3 до суду з позовом про визнання права власності є передчасним.

В судовому засіданні представник позивачів - адвокат Євстигнєєв В.В. позовні вимоги підтримав та пояснив, що у 1961 р. ОСОБА_4 він почав збір документів для узаконення будинку, але в нього стався інсульт, внаслідок чого він не закінчив оформлення права власності та після тривалої хвороби помер. Після його смерті спадщину, яка відкрилась, успадкувала дружина ОСОБА_6 та син ОСОБА_7 , в рівних частках кожний. Після смерті ОСОБА_6 спадщину, яка відкрилась, успадкував її єдиний син ОСОБА_7 . Його спадкоємці також намагались отримати правовстановлюючі документи, але відповідні відомості в архівах наразі відсутні.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причину не явки суду не повідомив.

За таких обставин, враховуючи наявність відзиву відповідача, суд вважає можливим розгляд справи у відсутність представника відповідача.

Вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

В судовому засіданні встановлено, що згідно протоколу №12 засідання виконкому Орджонікідзевської райради депутатів трудящих в м. Харкові від 18.04.1946 року постановлено відвести робітнику ХТЗ, інваліду Вітчизняної війни ОСОБА_4 садибу під індивідуальне будівництво на АДРЕСА_2 (а.с..34).

Рішенням виконкому Орджонікідзевської райради депутатів трудящих в м. Харкові від 10.07.1956 р. вирішено затвердити висновки комісії про реєстрацію земельних ділянок за їх користувачами, що знаходяться в межах кварталу № 2378, зокрема, по АДРЕСА_1 , де земельна ділянка має площу 900 кв.м. , та лишки - 87 кв.м. (а.с.37).

За повідомленням КП ХМБТІ від 02.04.2019 р., первинна інвентаризація житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , проведена КП «ХМБТІ» 03.07.1961 р. Обміри земель будівельного кварталу № 2378 проведені 15.09.1955 р. Рішення про затвердження матеріалів обміру земель на надання у користування земельних ділянок буд вільного квартир талу 3 2378, зокрема, земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , прийнято виконавчим комітетом Орджонікідзевської районної ради депутатів трудящих 10.06.1956 р. № 151 (а.с.35)

Матеріали інвентаризаційної справи місять Відомості (форма 4) щодо житлового будинку по АДРЕСА_1 , збудованого ОСОБА_4 у 1949 р. на підставі договору забудови від 10.06.1946 р., а також оціночний акт та поповерховий план будинку, складені 21.07.1961 р. (а.с.160-173).

Згідно записів у домовій книзі, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 були зареєстровані за вказаною адресою з 09.07.1951 р., їх син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за вказаною адресою 07.04.1961 р ., тобто після досягнення 16-річного віку (а.с.39-73, 19-20).

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пояснили суду, що вони з народження проживають на АДРЕСА_1, та пам`ятають власника будинку АДРЕСА_1 - ОСОБА_4 , який там постійно проживав разом з дружиною ОСОБА_6 та сином ОСОБА_7 . Інших дітей в них не було. Після смерті батьків ОСОБА_7 продовжив жити у спірному будинку, одружився з ОСОБА_3 та разом з нею і їх донькою ОСОБА_2 жили у будинку батьків. Ніяких спорів щодо вказаного будинку сусіди не ніколи не чули.

Також судом встановлено, що право власності на вищевказане нерухоме майно забудовник ОСОБА_4 не зареєстрував.

На час закінчення будівництва спірного житлового будинку питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року, кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Таким чином, ОСОБА_4 набув право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 як забудовник земельної ділянки, виділеної йому 18.04.1946 року постановою Орджонікідзевської райради депутатів трудящих в м. Харкові, на підставі договору забудови від 10.06.1946 р.

Згідно довідки КП «ХМБТІ» від 14.03.2019 р. назву «АДРЕСА_1» змінено на «АДРЕСА_1» згідно розпорядження голови Харківської обласної державної її адміністрації № 181 від 17.05.2016 р. (а.с.24).

Як вбачається з технічного паспорту на спірний житловий будинок по АДРЕСА_1 , а також довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» № 1055600 від 14 березня 2019 року, на земельній ділянці площею 987 кв.м. за вищевказаною адресою розташований житловий будинок літ. «А-1» з прибудовою загальною площею 59,2 кв.м., житловою - 51,2 кв.м., допоміжною - 8,0 кв.м., 1949 року забудови, сарай літ. «В» 1950 року забудови, льох літ. «З» (незавершене будівництво), огорожа № 2, дворовий водопровід № 3 - 1965 року спорудження, ворота № 4, хвіртка № 5 - 1980 року спорудження, огорожа № 6 - 1984 року спорудження.

За результатами проведеного технічного обстеження об`єкта конструкцій житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , результати якого відображені у Звіті експерта Соловйової О.Л. від 17.12.2019 р. (кваліфікаційний сертифікат серії АЕ № 002581) , встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації вказаного будинку (а.с.134)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, та ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 (а.с.21, 22).

Після смерті ОСОБА_4 спадщину, яка відкрилась, фактично прийняли його спадкоємці за законом першої черги - дружина ОСОБА_6 та син ОСОБА_7 , які проживали разом зі спадкодавцем у спірному будинку й продовжили там проживати та користуватись домоволодінням після його смерті.

Після смерті ОСОБА_6 спадщину, яка відкрилась, фактично прийняв її син ОСОБА_7 , спадкоємець за законом першої черги, який проживав разом зі спадкодавцем у спірному будинку та продовжив там проживати та користуватись домоволодінням після смерті матері.

Відповідно до вимог п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правовідносини з приводу спадкування спірного житлового будинку регулюються ЦК України в редакції закону 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно із ст. 548 ЦК України (у редакції 1963 року), для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її фактично прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК України (у редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, після смерті ОСОБА_4 його дружина і син - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, набули право власності на 1/2 частину спірного домоволодіння кожний, у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка та батька, проте не отримували свідоцтво про право власності на спадкове майно.

Відповідно, після смерті ОСОБА_6 її син ОСОБА_7 , який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, набув право власності на 1/2 частину спірного домоволодіння, належного ОСОБА_6 , у порядку спадкування за законом після смерті матері, проте не отримував свідоцтво про право власності на спадкове майно.

У відповідності до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Речові права на

нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим законом, визнаються дійсними, якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Таким чином, відсутність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про проведення державної реєстрації права власності спадкодавця не може бути підставою для висновку про відсутність самого права та неможливість переходу вказаного права у порядку спадкування за законом

15.06.1979 р. ОСОБА_7 уклав шлюб з ОСОБА_3 (а.с.17).

ОСОБА_2 є рідною донькою ОСОБА_7 (а.с.13,14).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер (а.с.27).

Згідно вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на час смерті ОСОБА_7 постійно проживали разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15, 16), а тому вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті батька та чоловіка - ОСОБА_7 , у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

З повідомлення ХДНК №4 від 30.08.2019 р., вбачається, що після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , заведена спадкова справа №168/2019, яка містить: заяву від 02.03.2019 р. доньки спадкодавця ОСОБА_2 про прийняття спадщини, про видачу свідоцтва про право на спадщину або про винесення постанови про відмову. 14.06.2019 р. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Інші заяви про прийняття або про відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Заповіт від імені ОСОБА_7 не посвідчувався. (а.с.98).

Постановою державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Герасимовою О.О. від 14.06.2019 року, у видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 - відмовлено, у зв`язку з відсутністю у матеріалах спадкової справи правовстановлюючих документів про належність спадкодавцю житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.74).

Постановою державного нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Герасимовою О.О. від 26.10.2019 року, у видачі ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка, ОСОБА_7 , відмовлено, у зв`язку з відсутністю у матеріалах спадкової справи правовстановлюючих документів про належність спадкодавцю житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.130).

Відсутність реєстрації права власності на вказаний житловий будинок підтверджено Витягом

Таким чином, у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності на спадковий будинок за спадкодавцем ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивачі можуть реалізувати свої спадкові права лише у судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» й пов`язує з виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення в спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державної реєстрації права.

Враховуючи, що право на спадщину входить до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва та не здійснив державної реєстрації цього права, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 13, 76-80, 133, 247, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги - задовільнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою загальною площею 59,2 кв.м., житловою площею 51,2 кв.м., допоміжною площею 8,0 кв.м., з відповідною часткою надвірних будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою загальною площею 59,2 кв.м., житловою площею 51,2 кв.м., допоміжною площею 8,0 кв.м., з відповідною часткою надвірних будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду може бути оскаржене через Фрунзенський районний суд м. Харкова до Харківського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з для отримання копії цього рішення.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчисляється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну не було подано, у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення складене 23.03.2020 р.

Суддя: