Справа №173/3083/19
Провадження №2/173/287/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого - судді Петрюк Т.М.

При секретареві - Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального провадження, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання права на земельну ділянку (пай) ,-

ВСТАНОВИВ:

24.12.2019 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1 , з позовом про визнання права на земельну ділянку (пай) до відповідача Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області,третя особа. що не заявляє самостійних вимог: відділ у Верхньодніпровському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24.12.2019 відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовче судове засідання на 04.02.2020 року.

04.02.2020 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву. Проведена заміна третьої особи відділу у Верхньодніпровському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області на Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області. Справу призначено до розгляду на 18.03.2020 року.

18.03.2020 року закінчене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду на 18.03.2020 року

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати за ним право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП «Колос» розміром 6.64 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Верхівцевської міської рада Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: в період з 1993 по 1996 рік він був членом колективного сільськогосподарського підприємства «Колос», яке знаходилось на території Верхівцевської міської рада Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

У 1995 році землі КСП «Колос» були розпайовані,тому він як член сільськогосподарського підприємства «Колос» відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власніст підприємствам та організаціям», набув право на земельну частку (пай) КСП «Колос». На час розпаювання земель вказаного сільськогосподарського підприємства він був внесений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай).

У відповідності до листа відділу у Верхньодніпровському районі Головного управління Держгеокаждастру у Дніпропетровській області від 31.07.2019 року № 20/133-19 він значиться у списку до Держаного акту на право колективної власності на землю КСП «Колос" від 25.01.1995 року під № 40 Верхівцевської міської рада Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Але сертифікат на його ім`я не виготовлявся.

В зв`язку з чим на сьогоднішній день він позбавлений можливості реалізувати своє право власності на земельну частку (пай), що й стало підставою звернення до суду.

В судове засідання позивач не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність. В підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав за підставами, викладеними в позовній заяві.

Представник відповідача, Верхівцевської міської рада Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність а повідомивши, що резервний фонд земель запасу, передбачених після розпаювання КСП «Колос» на сьогоднішній день повністю вичерпаний.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головного управління Держгеокеадастру у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо вирішення позовних вимог покладається на розсуд суду.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено,що позивач, ОСОБА_1 , був членом колгоспу ім. . Горького, який в подальшому перейменований КСП «Колос» з 1983 року по лютий місяць 1996 року, що підтверджується даними трудової книжки.

Паювання земель колективного сільськогосподарського підприємства «Колос» проводилось у січні 1995 році. Державний акт на право колективної власності на землю колективному сільськогосподарському підприємству «Колос» виданий 25 січня 1995 року, що підтверджується повідомленням відділу у Верхньодніпровському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області. Таким чином на час паювання земель позивач працював та був членом КСП «Колос» .

Також позивач був включений до списку громадян-працездатних пайовиків сільськогосподарського підприємства «Колос» під № 40, що підтверджується повідомленням відділу у Верхньодніпровському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області

Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року N 720/95 - Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок» власникам земельних часток (паїв), особи, власники сертифікатів на право на земельну частку /пай/, які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Підставами для виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.

Відповідно до ч.1 ст. 2 вищевказаного Закону України основним документом, що посвідчує право на земельну частку /пай/ є сертифікат на право на земельну частку /пай/виданий районною /міською/ державною адміністрацією.

Відповідно до ч.2 ст.2 вищевказаного Закону України, документами, що посвідчують право на земельну частку /пай/, також є рішення суду про визнання права на земельну частку /пай/.

Оцінюючи наведені вище докази судом встановлено, що позивач має право на земельну частку (пай), так як працював та був членом КСП «Колос» на час розпаювання земель сільськогосподарського призначення даного господарства тобто на 25 січня 1995 року. Та на даний час позивач має намір отримати земельну ділянку (пай).

Так як факт перебування позивача членом зазначеного вище господарства на час розпаювання земель сільськогосподарського призначення знайшов своє підтвердження наданими суду доказами.

Відсутність у Верхівцевської міської рада Верхньодніпровського району Дніпропетровської області резервного фонду земель не позбавляє права позивача на земельну частку ( пай), яка належала йому при розпаюванні земель даного господарства.

Суд зазначає, що підтвердивши право на земельну частку (пай) в судовому порядку, позивач, відповідно зі ст.ст. 1,3 Закону України ,,Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), від 05.06.2003 року має намір виділити її в натурі /на місцевості/ для ведення товарного сільгоспвиробництва.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі акта, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Судом встановлено наявність права у позивача на земельну частку /пай/ без визначення меж цієї частки в натурі / на місцевості/ із земель, які перебували у колективній власності реформованого КСП «Колос» згідно з розмірами розпаювання земель на підставі наданих позивачем доказів.

Виходячи з вищевикладеного, суд у відповідності до обраного позивачем способу захисту порушених прав, а саме визнання права, який передбачений ст. 16 ЦК України, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо визнання за позивачем права на земельну частку (пай) в розмірах, що виділялись колишнім членам КСП «Колос».

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768.40 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача, так як не вбачає вини відповідача у порушенні права позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263- 265, 268, 273 , ЦПК України , суд -

. ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області,третя особа. що не заявляє самостійних вимог: Головне управління Держгеокеадастру у Дніпропетровській області, про визнання права на земельну ділянку (пай) -задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП «Колос», в розмірі 6.64 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, згідно Державного Акту на право колективної власності на землю колективного сільськогосподарського підприємства «Колос», виданого 25 січня 1995року.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 768.40 грн., покласти на позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення виготовлений 18.03.2020 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване: 18.03.2020 року

Оприлюднене: 23.03.2020 року

Дата набрання законної сили: 18.04.2020 року