Дата документу 27.02.2020
Справа № 334/4748/19
Провадження № 2/334/873/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

27 лютого 2020 Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лиходід А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Департамент міграційних послуг Запорізької міської ради по Дніпровському району, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в обґрунтування якого зазначила, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , в якій зареєстровані, але не мешкають більше року її діти, відповідачі по справі.

У позові зазначено, що позивачка разом з дітьми у 2003 році переїхала до Польщі. В подальшому дочка переїхала жити до Германії, де перебуває у цивільному шлюбі, а син став мешкати окремо, але також проживає у Польщі.

На теперішній час ОСОБА_1 має намір розпорядитись належною їй на праві власності квартирою, але реєстрація відповідачів у житлі чинить для неї певні перешкоди та незручності з продажем житла.

У позові просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

Позивачка в судове зсідання не з`явилася. Представник за довіреністю ОСОБА_5 подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні позову наполягає, просить його задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. З заявою про розгляд справи без їх участі чи запереченнями на позов до суду не звертався.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, відзив на позов не подали, про день та час слухання справи повідомлялися своєчасно, належним чином, згідно вимог ЦПК України. Причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності суду не надали.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, за згодою представника позивачки, ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст.280 ЦПК України.

Вислухавши думку позивачки та вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Приписами ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За правилами статті 150 Житлового кодексу України, власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Аналогічні приписи містить і стаття 383 ЦК України.

За положеннями ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно приписів ч.4 ст.156 ЖК України, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Разом з тим, ч.2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Тобто, з урахуванням викладеного можливо дійти висновку, що відсутність члена сім`ї або особи сімейні відносини, з якою припинені, за адресою реєстрації місця проживання понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати особою права користування житлом, яке їй не належить.

Згідно ст.316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб.

Положеннями ст.317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За приписами ст.41 Конституції України та ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже власник майна, здійснює право своєю волею, а тому може вчиняти щодо майна будь-які дії. Власник вправі розпоряджатися належним йому майном в абсолютний спосіб, за своєю волею, яка обмежується тільки законом, оскільки суб`єктивне право власності є абсолютним.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні майном, яке належить йому на праві власності.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири, посвідченого 26.03.2004 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сердюк В.О., Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 95594756 від 28.08.2017 року, Витягом про ре6єстрацію права власності на нерухоме майно № 3207740 від 30.03.2004 року, Технічним паспортом на квартиру, копією скороченого витягу акту про шлюб, виданого 07.06.2003 року відділом реєстрації цивільного стану в руді Штольнській, Республіка Польща.

У вказаній квартирі зареєстровані, але фактично більше року не мешкають відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується Довідками Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 16.07.2019 року, копіями паспортів відповідачів, виданих Польською республікою на їх ім`я, а також паспортами громадян України.

Відповідачі, будучи зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_2 , фактично з 2003 року не мешкають за вказаною адресою, житловим приміщенням не користуються, особистих речей за вказаною адресою не мають, не сплачують комунальні послуги, в добровільному порядку знятись з реєстрації не мають можливості.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачі фактично більше року не проживають у належній позивачці квартирі АДРЕСА_3 тому, суд приходить до висновку, що в силу статті 405 ЦК України вони втратили право користування вказаною квартирою, а зняття їх з реєстрації місця проживання за приписами статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», на теперішній час, можливо здійснити лише на підставі судового рішення, про позбавлення їх права користування житловим приміщенням.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 12, 27, 76-81, 258-259, 280, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.