Справа № 365/82/20 Номер провадження: 2/365/104/20
У Х В А Л А

20.03.2020 смт. Згурівка Київської області

Суддя Згурівського районного суду Київської області Денисенко Н.О.,

перевіривши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного нотаріуса Згурівського районного нотаріального округу Ківало Ірини Володимирівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Згурівська районна державна нотаріальна контра Київської області, Головне управління Держгеокадастру в Київській області, Згурівська селищна рада Київської області про встановлення факту успадкування за законом нерухомого майна, визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

20 лютого 2020 року (за поштовим штемпелем) позивач звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 . Вона є спадкоємцем, оскільки доглядала за останньою, на момент смерті постійно проживала з нею на виділеній матері частині території будинку та фактично вступила у право володіння спадковим майном, а саме, частиною житлового будинку та прибудинковою земельною ділянкою, проводила косметичний ремонт в будинку.

До неї після смерті матері перейшло право власності у порядку спадкування за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчене сертифікатом направо на земельну частку (пай), площею 3,9600 га, яка розташована межах Згурівської селищної ради Київської області, на частину домоволодіння по АДРЕСА_1 , а саме, одну житлову кімнату, 1/3 частини веранди, вхідний ганок (крильце), літню кухню (врем?янку), ліву половину сараю, половину погреба та на Ѕ частини присадибної земельної ділянки, на якій розміщені об`єкти нерухомості. Ця обставина підтверджується актом комісії за участі депутата Згурівської селищної ради від 18.04.2019, згідно з яким встановлено, що позивач є такою, що вступила у право володіння спадковим майном шляхом проживання, користування майном шляхом проведення косметичного ремонту у спірному будинку.

Її батьки фактично проживали у цьому будинку, що належав їм на праві спільної сумісної власності. Виділення в натурі часток не відбулося. Батько проживав у виділеній йому іншій частині будинку з іншою дружиною.

Після розлучення з її матір`ю та розподілу між ними майна батько ще двічі одружувався.

Вона не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері за наполяганням батька, який мотивував це тим, що після його смерті вона успадкує все майно.

Третя дружина її батька відразу почала демонструвати щодо неї відверту неприязнь та всіляко намагалась погіршити стосунки між нею та батьком.

ІНФОРМАЦІЯ_2 її батько помер, його спадкоємцями є вона та відповідач, тому 08.02.2019 вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 13.04.2019 отримала лист-відповідь про те, що батько усе своє майно заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Ківало І.В. 27 серпня 2018 року та зареєстрованим у реєстрі за № 1087, заповів ОСОБА_2 . Остання спадщину прийняла. Однак, крім майна батька, відповідач успадкувала й спадкове майно її матері, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Відтак вважає, що ОСОБА_4 не мав права розпоряджатися майном її матері. Заповіт складений за 4 дні до його смерті. У момент підписання (складання) спірного заповіту він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, оскільки з кінця липня та до початку серпня 2018 року втратив відчуття реальності та перебував у неадекватному стані. Також через постійний тиск на нього цей заповіт не відповідав його внутрішній волі, оскільки жителі села Щасливе повідомили їй, що ОСОБА_2 вдавалася до погроз та чинила на батька психологічний тиск, погрожуючи що не буде доглядати за ним та здасть у будинок пристарілих, тому просить встановити факт її постійного проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства із ОСОБА_3 на момент смерті останньої, визнати її право власності у порядку спадкування на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке належало ОСОБА_3 , площею 3,9600 га, та на частину спірного домоволодіння, визнати недійсними та скасувати спірний заповіт та свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Судові витрати просить покласти на відповідачів на підставі ст. 141 ЦПК України.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі було встановлено, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, тобто позовна заява не містить зазначення ціни позову щодо вартості спірного майна на момент пред`явлення позову, оскільки позов підлягає грошовій оцінці, тому вбачалося за необхідне встановити точну ціну позову шляхом уточнення грошової оцінки спадкового майна на момент пред`явлення позову, змісту позовних вимог щодо кожного із відповідачів.

Позовна заява не містила зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

У позовній заяві не зазначалися підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач не додала до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів.

На підставі ч. 4 ст. 177 ЦПК України позивач повинна була додати до позовної заяви документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір»).

В разі належного підтвердження ціни позову до позовної заяви повинні були бути додані документи, що підтверджують відповідно до п. 1.1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» сплату судового збору щодо вимог майнового характеру у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (10510,00 грн).

Щодо трьох вимогнемайнового характеру, то відповідно до п. 1.2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», то підлягав до сплати судовий збір у розмірі 2522,40 грн (840,80 х 3).

Сплату необхідно було провести на розрахунковий рахунок за наступними реквізитами:

отримувач коштів: Згур. УК/смт. Згурівка/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38043171

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Код банку отримувача (МФО): 899998

Рахунок отримувача: UA0010274

Код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов. Зокрема, частиною п`ятою статті 119 ЦПК передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Отже, якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов`язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору (частина п`ята статті 119 ЦПК), не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві (стаття 121 ЦПК) або залишення заяви без розгляду (пункт 8 частини першої статті 207 ЦПК).

Також позивачу необхідно було врахувати, що відповідно до роз`яснень, викладених у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі.

Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 28 лютого 2020 року заяву було залишено без руху та позивачу було надано строк для виправлення її недоліків, який не міг перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Позивач отримала копію зазначеної ухвали 10 березня 2020 року, однак зазначені у ній недоліки усунула лише частково до встановленого строку. Проте не усунула недоліки щодо зазначення ціни позову та сплати судового збору за вимогу майнового характеру, що є обов`язковоювимогою закону. Зазначеною вище ухвалою від 28 лютого 2020 року позивачу було роз`яснено порядок сплати судового збору щодо вимог майнового характеру. При цьому позивач не підтвердила неможливості встановити точну ціну позову, визначену дійсною вартістю нерухомого майна.

Враховуючи те, що зазначення ціни позову та сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов`язковою,тому позовну заяву необхідно вважати неподаною та повернути позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 185 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного нотаріуса Згурівського районного нотаріального округу Ківало Ірини Володимирівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Згурівська районна державна нотаріальна контра Київської області, Головне управління Держгеокадастру в Київській області, Згурівська селищна рада Київської області про встановлення факту успадкування за законом нерухомого майна, визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітомвважати неподаною та повернути позивачеві.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання суддею.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київської апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її підписання суддею, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п?ятнадцати днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала підписана суддею 20 березня 2020 року.

Суддя Н.О. Денисенко