справа № 278/3496/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2020 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О. за участю секретаря Фурман О.А., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Направленим позовом заявник просить суд ухвалити рішення про збільшення розміру аліментів, стягуваних за рішенням суду та стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання однієї дитини.

В обґрунтування заявленого зазначає, що потреби дітей значно зросли, діти часто хворіли, сама позивач також має ряд захворювань, які необхідно своєчасно лікувати. Крім цього, на обґрунтування заявлених вимог посилається на той факт, що у 2019 році в будинку, де вона проживає разом з дітьми, сталася пожежа та багато коштів витрачено на ліквідацію її наслідків.

Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України, розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечення сторін щодо цього.

Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 04.06.2014 року шлюб між сторонами розірвано, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 3 000 гривень щомісячно, починаючи з 27.02.2014 року і до повноліття дітей. Крім цього, стягнуто аліменти з відповідача на користь позивача на її утримання в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 27.02.2014 року і до досягнення сином ОСОБА_6 трирічного віку (а.с. 17).

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 03.09.2014 року рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 04.06.2014 року змінено. Вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій формі по 500 гривень щомісячно на кожну дитину.

Заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 16.11.2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення аліментів задоволено. Збільшено розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей з 500 гривень до 1200 гривень щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття (а.с. 19-20).

Додатковим рішенням цього ж суду від 27.11.2018 року спільних дітей сторін залишено на виховання матері (а.с. 18).

Постановою Житомирського апеляційного суду від 30.01.2019 року заочне рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 16.11.2018 року залишено без змін (а.с. 21-24).

Посилаючись на те, що у 2019 році в будинку, у якому проживає позивач разом з дітьми сталася пожежа, на ліквідацію наслідків якої витрачено багато коштів, ряд власних захворювань, зростом потреб дітей та їх хворобами, ненаданням відповідачем матеріальної допомоги дітям, позивач просить постановити рішення, яким визначений судом розмір аліментів в твердій грошовій сумі змінити та стягувати їх у відсотковому розмірі у частці від доходів платника аліментів, а саме в розмірі 1/2 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, до досягнення повноліття дітьми. Крім цього просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_7 , щомісячно, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень для оплати лікування останнього.

Відповідач подав відзив, яким заперечив проти викладених у позовній заяві обставин та просив відмовити у задоволенні позову. У відзиві на позов відповідач зазначив, що позивач необґрунтовано посилається на такі факти, як ненадання відповідачем матеріальної допомоги та належної сплати відповідачем аліментів; належність відповідачу нерухомості та транспортного засобу, посилання позивача на дохід відповідача за 2018 рік, навчання сина ОСОБА_8 у музичній школі, у зв`язку з чим останній потребує додаткової матеріальної допомоги; а також безпідставного посилання позивача на необхідності стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування сина ОСОБА_9 , оскільки ліки останньому вдаються безкоштовно.

Відповіді на відзив позивач не надала.

Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України.

Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не наведено та судом не встановлено визначені законом підстави для збільшення розміру аліментів, а відтак відсутня необхідність зміни розміру аліментів в сторону збільшення.

Позивачем у підтвердження своїх доводів, якими обґрунтовується передбачена законодавством можливість збільшення розміру стягуваних аліментів, не надано суду жодних належних доказів. Так, твердження позивача про те, що на ліквідацію пожежі у будинку, в якому вона проживає разом з дітьми, витрачено багато коштів, не підтверджено жодними належними доказами.

Позивачем не надано суду і доказів в частині посилання на ряд її захворювань, які потребують своєчасного лікування. Надані суду консультативне заключення, результати дослідження аналізів та цитоморфологічного дослідження, ультразвукового дослідження органів черевної порожнини (а.с. 30-34) дають підстави суду стверджувати про консультативний та рекомендаційний характер таких звернень позивача до лікарів та не підтверджують жодних захворювань позивача.

Безпідставним посиланням позивача є і те, що останній не надає допомоги у вихованні дітей, оскільки відповідачем надано розрахунок Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 12.11.2019 року, з якої вбачається, що станом на 01.11.2019 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня.

З наданої позивачем довідки про навчання сина ОСОБА_10 у музичній школі №2 імені ОСОБА_11 не вбачається вартості такого навчання (а.с. 36). Відтак, посилання позивача на факт такого навчання сина також не може слугувати окремою підставою для збільшення розміру аліментів.

Посилання позивача на часті хвороби дітей не підтверджені жодним належними доказами.

Відтак, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову - відмовити.

Повне рішення складено 19 березня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.О. Грубіян