ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/3205/17 Номер провадження 22-ц/814/156/20Головуючий у 1-й інстанції Сьоря С. І. Доповідач ап. інст. Кривчун Т. О.
судді Полтавського апеляційного суду Абрамова П.С.,
в справі № 537/3205/17 щодо рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах від 16 березня 2020 року за наслідками перегляду рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області в складі судді Сьорі С.І. від 26 вересня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Полтавської обласної ради про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування шкоди.
16 березня 2020 року м. Полтава
Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 26 вересня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано недостовірною та такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1 , інформацію, поширену ОСОБА_2 .. 14.07.2017 року час виступу на пленарному засіданні сесії Полтавської обласної ради, а саме «був заарештований замовник вбивства директор телекомпанії «Візит» Мельник…».

Зобов`язано ОСОБА_2 спростувати цю інформацію.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000 грн. моральної шкоди.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 16 березня 2020 року апеляційна скарга представника ОСОБА_2 адвоката Ульянова Руслана Анатолійовича, - залишена без задоволення.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 , - задоволена частково.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 вересня 2019 року в частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання незаконними дій першого заступника голови Полтавської обласної ради Холода Євгенія Миколайовича в обнародуванні ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14.07.2017 року на сесії Полтавської обласної ради, - скасовано.

Ухвалено в цій частині нове рішення, яким вказану позовну вимогу ОСОБА_1 , - задоволено частково.

Визнано незаконними дії першого заступника голови Полтавської обласної ради Холода Євгенія Миколайовича в обнародуванні ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14.07.2017 року на сесії Полтавської обласної ради.

В іншій частині рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 вересня 2019 року, - залишено без змін.

Вважаю , що як місцевим судом, так і апеляційним судом допущено порушення норм матеріального права та зроблені помилкові висновки щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частин вимог щодо визнання недостовірною та такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1 , інформацію , поширену ОСОБА_2 .. 14.07.2017 року час виступу на пленарному засіданні сесії Полтавської обласної ради , а саме « бу в заарештований замовник вбивства директор телекомпанії «Візит» Мельник…», зобов`язано ОСОБА_2 спростувати цю інформацію, та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000 грн. моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною четвертою статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і право вимагати будь-якої інформації, а також право вимагати відшкодування матеріального і морального збитку, заподіяного використовуванням і розповсюдженням такої недостовірної інформації.

Кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі (Стаття 297 ЦК України).

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Під гідністю необхідно розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

При розгляді справи суди вірно послалися на зазначені норми матеріального права, однак дійшли невірного висновку про задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини зазначає, що презумпцію невинуватості буде порушено, якщо судове рішення або заява посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні кримінального злочину, відображає думку про її вину до того, як вона буде доведена відповідно до закону. Достатньо мати навіть за відсутності будь-якого формального висновку певні підстави припускати, що суд або посадова особа вважає обвинуваченого винним. Питання про те, чи порушує заява посадової особи державного органу принцип презумпції невинуватості, необхідно визначати в контексті конкретних обставин, за яких оспорювану заяву було зроблено (пункт 42 рішення від 21 вересня 2006 року в справі «Грабчук проти України» (заява №8599/02); пункт 48 рішення від 12 січня 2012 року в справі «Довженко проти України» (заява №36650/03)).

Так , судами встановлено, що в Полтавській області в 2014 році відбулися резонансні події , які мають значний суспільний інтерес, вбивство міського голови м. Кременчука та судді Автозаводського районного суду м. Кременчука.

Ряд осіб, яких підозрювали, а в подальшому і звинуватили в скоєнні даних злочинів, було затримано та заарештовано. Позивач у справі є однією з таких осіб.

14 липня 2017 року на пленарному засіданні сімнадцятої сесії Полтавської міської ради розглядалося питання щодо звернення до Вищої ради правосуддя стосовно дій судді Київського районного суду м. Полтави, яка вирішувала питання щодо зміни запобіжних заходів позивачу у справі.

Під час виступу депутат Полтавської обласної ради ОСОБА_2 зазначив про вказані вище події та зазначив, що в даний час ідуть судові процеси в тому числі і відносно позивача.

Дійсно під час виступу прозвучало, висловлювання, що «був заарештований замовник вбивства директор телерадіокомпанії « Візит» Мельник….

Аналіз наявних в матеріалах справи доказів, в тому числі і відеовиступу позивача , на мій погляд свідчить про те, що в позивача не було умислу на вчинення дій щодо поширення недостовірної інформації щодо позивача у справі.

Висловлювання позивача можна розцінювати як некоректне з точки зору вимог КПК України, щодо статусу особи ( підозрюваний чи обвинувачений). Однак вказане висловлювання не можна розцінювати як порушення принципу (презумпції) невинуватості та наявності підстав для цивільно правової відповідальності.

Задоволення позовних вимог в зазначеній частині на мій погляд не відповідає зазначеним вище нормам матеріального права та по своїй суті становить непропорційне втручання в право на свободу вираження поглядів передбачених ст. 10 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Суддя : П.С. Абрамов