Єдиний унікальний номер 236/4214/19
Номер провадження 22-ц/804/1194/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер 236/4214/19

Номер провадження 22-ц/804/1194/20

18 березня 2020 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Никифоряка Л.П., Новікової Г.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця"

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" про стягнення заборгованості із заробітній платі, компенсацій при звільненні

- за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця"

на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 30 січня 2020 року, вступну та резолютивну частину якого складено суддею Саржевською І.В. в м. Лиман в приміщенні Краснолиманського міського суду Донецької області 30 січня 2020 року, в незазначений у справі час, повний текст рішення складено 04 лютого 2020 року -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

16.10.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Краснолиманського міського суду Донецької області з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" про стягнення заборгованості із заробітній платі, компенсацій при звільненні.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що перебував в трудових відносинах з відповідачем до 17.07.2017, проте був звільнений за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату. При звільненні відповідач не виплатив йому належні виплати.

Просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за лютий-липень 2016 року, березень-квітень 2017 року в сумі 6511,14 грн., заробітну плату за час вимушеного простою в сумі 8688,63 грн., одноразову грошову допомогу при звільненні в сумі 6102,71 грн., компенсацію за невикористані дні відпустки в сумі 4102,38 грн., а також компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від ід 30 січня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково:

- стягнуто з Акціонерного Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ОСОБА_1 :

- заборгованість по заробітній платі за час вимушеного простою в сумі 9781,11(дев`ять тисяч сімсот вісімдесят одна гривня 11 копійок)гривень, одноразову грошову допомогу при звільненні в сумі 6102,71(шість тисяч сто дві гривні 71 копійка)гривень, компенсацію за невикористані дні відпустки в сумі 4102,38(чотири тисячі сто дві гривні 38 копійок)гривень, компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням терміну їх виплати в сумі в сумі 3997,24 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто сім гривень 24 копійок) гривні;

- зобов`язано Акціонерне товариство "Українська залізниця" при виплаті ОСОБА_1 доходу утримати з цих сум податки та інші обов`язкові платежі;

-в іншій частини позовних вимог відмовити за відсутністю підстав;

- вирішено питання про стягнення судового збору.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем через свого представника подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з заробітної плати та компенсації втрати частини доходів в сумі 23 983, 44 грн та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Зазначив, що з 16.03.2017 року в зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ "Українська залізниця" та виробничих підрозділів, підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської області шляхами залізничного автомобільного сполучення, відповідно до рішення РНБО України від 15.03.2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національної безпеки України», введеного в дію Указом Президента України від 15.03.2017 року №62/2017 року, нарахування заробітної плати було припинено.

Підтвердженням наявності заборгованості по заробітній платі є первинні бухгалтерські документи, які в даному випадку відсутні, так які залишилися на непідконтрольній території.

Зазначив, що надані позивачем розрахунки заборгованості є неналежними та такими, що не підтверджують нарахування заробітної плати та наявність заборгованості, оскільки вони виготовлені на непідконтрольній території.

Вважає, що позивачем було зроблено невірний розрахунок оплати вихідної допомоги, а тому сума, зазначена ОСОБА_2 завищена на 1878, 71 грн.

Вважає, що суд помилково не застосував до вимоги про стягнення заборгованості з заробітної плати а компенсації втрати частини доходів положення і висновки Торгово - промислової палати України.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву відповідно до положень ст. 360 ЦПК України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині вирішення позовних вимог про стягнення з заробітної плати та компенсації втрати частини доходів в сумі 23 983, 44 грн, то відповідно до статті 367 ЦПК України законність рішення в іншій частині колегією суддів не перевіряється.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, ціна позову складає 25 404, 86 грн, що менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

Згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 , з 12.04.2001 по 17.07.2017 ОСОБА_1 працював на посаді слюсаря з ремонту рухомого складу 5 розряду, пункт технічного обслуговування локомотиві 1 групи, цех ремонту ВП «Родаківське моторвагонне депо» СП «Луганська дирекція залізничних перевезень» РФ «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (а.с.10-15).

Наказом начальника «Станція Луганськ» від 16.03.2017 № 52, наказом начальника Луганської дирекції залізничних перевезень від 16.03.2017 № 58-ДН, було встановлено початок простою з причин, незалежних від працівників, у вказаному виробничому підрозділі залізниці з 20.03.2017(а.с. 33).

Пунктами 2 - 4 наказу начальника Луганської дирекції залізничних перевезень від 16.03.2017 № 58-ДН, працівників зобов`язано на час простою виходити на свої робочі місця згідно початку роботи відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку та розписуватися на початку та наприкінці робочого дня в «Журналі обліку приходу - уходу працівників, які знаходяться на простої». У разі неявки працівника у табелі обліку робочого часу проставляти код «НЗ». Оплату такої відсутності не проводити. Оплату за час простою не з вини працівника провести з розрахунку двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) за весь час простою згідно графіку роботи. На весь період простою працівникам в табелі обліку використання робочого часу проставляти літерний код «П».

Згідно з Наказом (розпорядження) про припинення трудового договору № 504/ОС від 17.07.2019 ОСОБА_1 з 17.07.2017 звільнений з посади слюсаря з ремонту рухомого складу 5 розряду, пункт технічного обслуговування локомотиві 1 групи, цех ремонту ВП «Родаківське моторвагонне депо», за пунктом 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату, про що також зроблений відповідний запис в його трудовій книжці. Зазначений наказ видано структурним підрозділом «Луганська дирекція залізничних перевезень" Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (а.с.22).

В наказі про припинення трудового договору зазначено, що позивач ОСОБА_1 має право на компенсацію за 27 днів відпустки та з виплатою одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку. Даних про оскарження вказаного наказу чи його скасування суду не надано.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів за період (код 101- заробітна плата): 1 квартал 2016 року - 2 квартал 2016 року - відомості відсутні, 1 квартал 2017 року () 15211,27 грн., 2-3 квартал 2017 року (код 101 заробітна плата)- відомості відсутні; а також згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5) від 19.09.2019, розмір нарахованої заробітної плати позивачу за лютий-липень 2016 року - 0,00 грн., березень 2017 року () 4709,65 грн., квітень - липень 2017 року відомості відсутні, всього за рік для пенсії 15176,41 грн. (а.с.16-21).

Згідно з довідкою по заборгованості заробітної плати за період з лютого по липень 2016 року, з березня по квітень 2017 року складає 6511,14 грн.; довідка про середню заробітну плату(дохід) - частка становить 2877,31 грн.; довідка-розрахунок оплати відпустки - середньоденний заробіток складає 151,94 грн; довідка-розрахунок оплати простою - частка становить 8688,63 грн.; довідка про середню заробітну плату(січень-березень 2017 року)- частка становить 2877,31 грн.; довідка про середню заробітну плату(січень-квітень 2017 року)- середньоденний заробіток складає 85,46 грн.; довідка про середню заробітну плату(січень-грудень 2016 року)- середньоденний заробіток складає 136,59 грн.(а.с.24-29).

Із копій табелів обліку використання робочого часу, які підписані працівником кадрової служби, керівником структурного підрозділу, вбачається, що позивачем відпрацьовано: за березень 2017 року, за квітень 2017 року, за травень 2017 року, за червень 2017 року, за липень 2017 року «0» годин (а .с. 35-39).

Відповідно до копії журналу обліку приходу-уходу робітників моторвагонного депо Родакове, які знаходяться на простої ОСОБА_1 згідно графіку роботи був на робочому місці протягом робочого часу: у березні 173год, у квітні 157год., у травні 159 год., у червні 158 год., у липні 99 год.(а.с.40-55).

В Індивідуальних відомостях про застраховану особу форми ОК-5 міститься інформація про суму заробітку для нарахування пенсії за січень- березень 2017 року у сумі 15176,41 грн., вбачається також, що ця сума була нарахована за 31 календарний день березня 2017 року, тобто за повний місяць.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КзпП, Законом України «Про оплату праці», позивач знаходився з відповідачем в трудових відносинах до липня 2017 року, виконував свої трудові обов`язки в повному обсязі, при звільненні не отримав усі належнійому платежі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Частиною 1 ст. 94 КЗпП України передбачено, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Отже, законом передбачено, що при звільненні працівник одержує від підприємства, установи, організації всі суми, зокрема й заробітну плату, одержати яку він має право з урахуванням встановленого належним чином розміру заробітної плати.

Статтею 110 КЗпП України встановлено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

У ст. 30 Закону України «Про оплату праці» міститься аналогічна норма, доповнена зобов`язанням власника або уповноваженого ним органу забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

На підставі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, відповідно до якої, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За статтею 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

При винесенні рішення суд першої інстанції обґрунтовано прийняв розрахунки заборгованості заробітної плати, зроблені з відповідних табуляграм, відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів, копії табелів обліку робочого часу ОСОБА_1 за оскаржуваний період та інші документи, надані позивачем, визнав їх належними, допустимими та прийнятними доказами. Докази надані позивачем, оцінені судом першої інстанції з дотриманням вимог чинного законодавства.

Наведені обставини дають підстави для висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі за час вимушеного простою в сумі 9781,11 грн, одноразова грошова допомога при звільненні в сумі 6102,7 грн, компенсація за невикористані дні відпустки в сумі 4102,38 грн, компенсація втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням терміну їх виплатити в сумі в сумі 3997,24грн, в розмірі що був визначений судом першої інстанції.

Дослідивши Індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК-5, з яких вбачається, що страхові внески за березень 2017 року сплачені в повному обсязі, що свідчить про виплату заробітної плати, суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Таким чином, рішення в частині наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, вимогам матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем було зроблено невірний розрахунок оплати вихідної допомоги, а тому сума, зазначена ОСОБА_2 є завищеною, спростовується довідкою-розрахунком оплати вихідної допомоги відповідно до якої, середня заробітна плата ОСОБА_1 становить 6102, 71 грн. Зазначена довідка підписана посадовими особами відповідача, а саме: в.о. начальника виробничого підрозділу «Родаківського моторвагонного депо» Кузововим Ю.В. та в.о. головного бухгалтера виробничого підрозділу «Родаківського моторвагонного депо» Севрук О.І. (а.с.31).

Як було зазначено судом першої інстанції, розмір не виплаченої вихідної допомоги при звільненні позивача, відповідачем не спростовано шляхом надання належних доказів.

Доводи відповідача, про відсутність первинної документації, що унеможливлює нарахування позивачу сум, щодо яких виник спір, не приймаються з огляду на те, що обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо лежить на роботодавці, а не на працівникові. За цих обставин втрата підприємством первинних документів не позбавляє його обов`язку здійснювати нарахування та виплату заробітної плати.

Типові форми первинного обліку використовуються з метою обліку використання робочого часу усіх категорій працюючих, для контролю за дотриманням встановленого режиму робочого часу, для отримання даних про відпрацьований час та інших показників, необхідних для складання форм державних статистичних спостережень з праці.

Зокрема, типова форма N П-5 "Табель обліку використання робочого часу" надається як рекомендована для застосування і використовується як формалізований набір показників у складі первинного обліку підприємства щодо використання робочого часу, необхідний для заповнення форм державних статистичних спостережень з праці.

Крім того, як вказано в Постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 243/5469/17, провадження № 61-94св17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією працедавця.

Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України, на який посилається представник відповідача не звільняє відповідача від обов`язку виплатити працівнику заборгованість з оплати праці, а лише підтверджує відсутність вини підприємства у несвоєчасній виплаті заробітної плати.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.368, 369, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця"залишити без задоволення.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 30 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.В. Гапонов

Судді: Л.П.Никифоряк

Г.В.Новікова