РІШЕННЯ

Іменем України

11.03.2020 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Дзеньдзюри С.М.

з участю секретаря Іваника Р.В.

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Страхової компанії «Брокбізнес» про захист прав споживача та стягнення страхового відшкодування -

встановив:

Позивач звернувся в суд з позовом до Страхової компанії „Брокбізнес про захист прав споживача та стягнення суми страхового відшкодування. Свої вимоги мотивує тим, що 14 квітня 2017 р. уклав з СК „Брокбізнес Договір добровільного страхування наземного транспорту N 006-0469297/01НТ , яким застрахував автомобіль марки «Mercedes-Benz Vito» 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 23 жовтня 2017 р. о 23год 10 хв. внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав пошкодження, що відповідно до п.п.9.1.1. та 9.2 Договору визнається страховим випадком, зокрема під час руху на дорозі Р-40 поблизу с. Немирів, автомобіль потрапив у вибоїну на дорозі та отримав пошкодження, що підтверджується Довідкою № НОМЕР_2 про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 23.10.2017р. Страхову компанію „Брокбізнес відповідно до п.13.1.3, п.13.1.5 Договору 23.10.2017 року було по телефону, а пізніше 24.10.2017 року письмово повідомлено про настання страхового випадку та надано автомобіль для огляду. Разом з тим, 02.11.2017р. на замовлення позивача автомобіль було оглянуто на Спеціалізованій СТО «Західно-Український автомобільний дім», який є офіційним представником Mercedes-Benz в Україні та отримано від останнього рахунок на ремонт автомобіля на загальну суму 30 828,96 грн., який було надано Страховій компанії. Після чого, 30.11.2017р. з усної згоди працівників Львівської філії Страхової компанії, на замовлення позивача автомобіль було відремонтовано на станції технічного обслуговування ТзОВ «Західно-український автомобільний дім» у м.Львові. Даний ремонт був оплачений власними коштами позивача, а 29.12.17 року Страховій компанії передано Заяву щодо напрямку виплати та/або доплати страхового відшкодування. Однак, 09.02.2018р. за вих № 140- 11 СК „Брокбізнес відмовила у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на пункти 13.1.10. Договору про те, що Страхувальник не може розпочинати ремонтно- відновлювальних робіт без письмового узгодження зі Страховиком місця проведення цих робіт та вартості відновлювального ремонту та п. 16.1.5 Договору, що Страховик має право відмовити у виплаті Страхового відшкодування у випадку, якщо ремонт пошкодженого транспортного засобу здійснено Страхувальником без письмового дозволу Страховика. З підстав наведених вище, вважає таку відмову неправомірною, а дії страховій компанії такими, що порушують його права як споживача, а тому просить визнати недійсною, як несправедливу, таку що порушує права споживача, норму 16.1.5. Договору від 14.04.2017р. добровільного страхування наземного транспорту N 006-0469297/01НТ про те, що Страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування в повному обсязі на підставі наступного, зокрема, 6.1.5. здійснення Страхувальником без письмового дозволу Страховика ремонту пошкодженого транспортного засобу; визнати протиправною відмову Страховій компанії у виплаті страхового відшкодування від 09.02.2018р. за вих. № 140- 11; стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» (код за ) на користь ОСОБА_1 24 614,43 грн. (Двадцять чотири тисячі шістсот чотирнадцять гривень 43 коп.) в тому числі 18 507,2 грн.(Вісімнадцять тисяч п`ятсот сім гривень 20 коп.) страхового відшкодування, 1076,19 грн інфляційних, 432,00грн 3% річних, 4 608,04 грн пені, а також 5000,00 грн. судових витрат, пов`язаних з отриманням позивачем професійної правничої допомоги адвоката.

Вказана цивільна справа перебувала в провадженні судді Мартинишин М. О.

25.09.2019р. справа передана судді Дзеньдзюрі С. М. на виконання рішення зборів суддів №6 від 17.09.2019 року та розпорядження керівника апарату суду №110/Р від 25.09.2019 року.

Ухвалою від 01.10.2019 року матеріали справи прийняті до провадження.

Ухвалою від 20.12.2019 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання учасники справи не з`явились.

Представник позивача подала до суду заяву, в якій не заперечила щодо розгляду справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просила такі задоволити.

Представник відповідача в поданому відзиві на позов від 11 листопада 2019 року просив справу розглядати за його відсутності та відмовити в задоволенні позову з підстав порушення позивачем умов Договору та проведення ремонту транспортного засобу без письмового погодження із Страховиком місця проведення ремонту та його вартості, у зв`язку з чим, керуючись п. 16.1.5 Договору, Страховиком було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. Позивач, підписавши Договір страхування, погодився з його умовами, в тому числі з підставами для прийняття Страховиком рішення про відмову.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів.

Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Так, 14 квітня 2017 р. позивач уклав з Страховою компанією „Брокбізнес Договір добровільного страхування наземного транспорту N 006-0469297/01НТ.

п. 9.2. Договору передбачено, що страховим випадком, зокрема, є пошкодження застрахованого транспортного засобу або окремих його деталей та частин внаслідок настання застрахованих ризиків під час дії Договору. Одним із застрахованих ризиків по Договору є дорожньо-транспортна пригода (п. 8.3 Договору).

Судом встановлено, що 23 жовтня 2017 р. о 23 год. 10 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz Vito» 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на А/д Р-40 Рава - Руська Яворів Судова Вишня 16 км 400 м здійснив наїзд на перешкоду у вигляді вибоїни на дорозі, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Даний факт підтверджується Довідкою № 055976 від 16.11.2017 року.

Згідно п.п. 13.1.3, 13.1.5 Договору, при настанні страхового випадку страхувальник повинен негайно повідомити з місця події цілодобову інформаційну сервісну службу Страховика. Неможливість виконання Страхувальником даної вимоги має бути підтверджена ним документально. Після настання події, що може бути визнана страховим випадком, Страхувальник зобов`язаний впродовж 2 (двох) робочих днів письмово повідомити Страховика шляхом подання повідомлення (заяви)встановленої Страховиком форми, особисто або його довіреною особою ( представником). Поважність невиконання такої вимоги має бути доведена Страхувальником документально.

З матеріалів справи вбачається, що позивач своєчасно виконав вказані вище умови Договору, 23.10.2017 року повідомивши про ДТП по телефону гарячої лінії Страховика, а 24.10.2017 року письмовим повідомленням, зареєстрованим СК „Брокбізнес за № 10254 від 24.10.2017 року.

Разом з тим, транспортний засіб позивача було оглянуто на Спеціалізованій СТО «Західно-Український автомобільний дім», офіційного представника Mercedes-Benz в України, спеціалізація якого підтверджується витягами з дилерських договорів та інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формування про основний КВЕД підприємства - Код КВЕД 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (основний), та отримано від останнього рахунок на ремонт автомобіля на загальну суму 30 828,96 грн. від 02.11.2017 року.

Пунктом 8.1. Договору страхування сторонами узгоджено порядок відшкодування у разі пошкоджень ТЗ, а саме, що розрахунок страхового відшкодування здійснюється на підставі рахунків спеціалізованої СТО. В п.15.10.1. Договору вказано, що зазначена в п.8.1. Договору станція технічного обслуговування є погодженим СТО ремонтним підприємством, на основі рахунків та калькуляцій якого, Сторони, при укладенні договору, домовились провести розрахунок витрат на відновлювальний ремонт. Відповідно до п.15.10.2.2. при виплаті страхового відшкодування у будь-який спосіб, відмінний від перерахування коштів на рахунок погодженої СТО, Страховик здійснює авансову виплату у розмірі 70 % від суми Страхового відшкодування, що розраховується на підставі п.15.7.2 Договору. Згідно п.15.10.3. Договору, у разі одержання Страхувальником авансової виплати страхового відшкодування, та подальшого проведення відновлювального ремонту на погодженій СТО, Страхувальник може впродовж 90 днів з дня перерахування авансової виплати Страховиком звернутись до Страховика із заявою про доплату суми Страхового відшкодування. В такому випадку Страхувальник зобов`язаний надати Акти виконаних робіт та платіжні документи, що підтверджують оплату. Згідно п.15.10.4 у разі проведення відновлювального ремонту на іншій СТО, сума Страхового відшкодування, виплачена на підставі п.15.10.2.2 Договору вважається остаточною.

28.11.2017 року на замовлення Страхової компанії, експертною компанією «SOS service Ukraine», було зроблено технічний огляд автомобіля, що підтверджується протоколом технічного огляду від 28.11.2017р.

Відповідно до п.12.1.2. Договору Страхування, Страховик зобов`язаний впродовж 2-х робочих днів, як тільки йому стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати Страхового відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи, Страховик порушив даний пункт Договору, оскільки про настання страхового випадку Страховику стало відомо 24.10.2017 року, однак проведення експертизи на замовлення Страховика відбулось лише 28.11.2017 року.

Крім цього, згідно п.15.25 Договору, Страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування та складає страховий акт, або приймає рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування впродовж 10 робочих днів після отримання останнього з документів, що підтверджують факт настання страхового випадку, його обставини і розмір збитку у відповідності з розділами 14, 15 Договору.

Судом встановлено, що позивачем після настання дорожньо-транспортної пригоди вчинено, всі дії передбачені Договором включаючи встановлення розміру збитку, відповідно до рахунку від 02.11.2017р. ТзОВ «Західно-український автомобільний дім» та передача його страховій компанії. Натомість, відповідач рішення у строки встановлені п.15.25 не прийняв.

30.11.2017р. автомобіль було відремонтовано позивачем за власні кошти на станції технічного обслуговування ТзОВ «Західно-український автомобільний дім» у м. Львові, вартість якого становила 18 507,2 грн., що підтверджується копіями квитанцій, долученими до матеріалів справи.

29.12.17 року позивач звернувся до Страховика з заявою щодо напрямку виплати та/або доплати страхового відшкодування внаслідок здійсненого ремонту автомобіля.

09.02.2018р. за вих № 140- 11 Страховиком відмовлено у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на пункти 13.1.10. Договору про те, що Страхувальник не може розпочинати ремонтно - відновлювальних робіт без письмового узгодження зі Страховиком місця проведення цих робіт та вартості відновлювального ремонту та п. 16.1.5 Договору, що Страховик має право відмовити у виплаті Страхового відшкодування у випадку, якщо ремонт пошкодженого транспортного засобу здійснено Страхувальником без письмового дозволу Страховика.

Щодо відмови у виплаті на підставі п.13.1.10 Договору, щодо непогодження зі Страховиком місця проведення ремонтно-відновлюваних робіт, то суд приймає до уваги пояснення позивача про те, що Договором передбачена можливість здійснення ремонту автомобіля на іншій СТО, зокрема відповідно до п.15.10.2.2 Договору при виплаті страхового відшкодування у будь-який спосіб, відмінний від перерахування коштів на поточний рахунок погодженої СТО, Страховик здійснює авансову виплату в розмірі 70% від суми страхового відшкодування, що розраховується на підставі п.15.7.2 Договору.

Відповідно до ст.1-1 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Враховуючи п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», слід дійти висновку, що до відносин, які регулюються нормами Закону України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, відносини, які виникають при укладенні договору страхування.

Відповідно до ч.8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач відповідно до Договору страхування наземного транспорту N 006-0469297/01НТ від 14.04.2017 року мав право здійснювати відновлюваний ремонт свого транспортного засобу на іншій СТО без узгодження зі Страховиком місця проведення такого.

Крім цього, відповідно до ч.ч.1,2,3,4 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: 1) звільнення або обмеження юридичної відповідальності продавця (виконавця, виробника) у разі смерті або ушкодження здоров`я споживача, спричинених діями чи бездіяльністю продавця (виконавця, виробника); 2) виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); 3) встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; 4) надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору; 5) встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором; 6) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається; 7) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника); 8) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір, укладений на невизначений строк із споживачем без повідомлення його про це, крім випадків, установлених законом; 9) установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру; 10) установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; 11) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; 12) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору; 13) визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; 14) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права визначати відповідність продукції умовам договору або надання йому виключного права щодо тлумачення договору; 15) обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей; 16) встановлення обов`язку споживача виконати всі зобов`язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх; 17) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права передавати свої права та обов`язки за договором третій особі, якщо це може стати наслідком зменшення гарантій, що виникають за договором для споживача, без його згоди. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

Аналіз вказаних норм дає підстави суду дійти до висновку, що несправедливою є положення Договору добровільного страхування наземного транспорту N 006-0469297/01НТ від 14.04.2017 року про неможливість здійснення Страхувальником без письмового дозволу Страховика ремонту пошкодженого транспортного засобу, що є підставою для визнання цієї норми договору недійсною. Така норма, на думку суду, може мати місце, за умови ремонту Страхувальником свого транспортного засобу до його огляду Страховиком, що відповідає умовам, визначених в п.п. 13.1.4 Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) від 11.01.2011 року в новій редакції, затвердженій Головою Правління ПрАТ "Страхова компанія "Брокбізнес".

Однак, як встановлено судом, технічний огляд автомобіля експертною компанією «SOS service Ukraine» на замовлення Страхової компанії був здійснений 28.11.2017 року, а саме до початку ремонтних робіт, про що складений відповідний протокол огляду, підписаний представником Страхової компанії та експертом.

Суд не приймає до уваги покликання відповідача на Постанову Верховного Суду від 10.10.2018 року у справі №363/522/16-ц для її застосування до спірних правовідносин, так як вона не є аналогічною справі, яка розглядається судом. Адже, позивачем у справі № 363/522/16-ц ставилась вимога визнання норми договору страхування недійсною на підставі того, що вона порушує принцип рівності сторін договору, а в справі, що розглядається судом, підставою для визнання недійсною норми п.16.1.5. Договору страхування є те, що умова договору є несправедливою в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки вона суперечить принципу добросовісності і наслідком є істотний дисбаланс договірних прав і обов`язків на шкоду споживачу. В п.5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що якщо положення договору визнано несправедливим, таке положення може бути визнано недійсним.

Окрім того, у справі № 363/522/16-ц, судом відмовлено у вимозі визнання недійсною норми договору страхування, оскільки нею обмеження встановлені не відносно позивача, як сторони договору та як власника застрахованого транспортного засобу, а відносно інших водіїв застрахованого транспортного засобу, також у справі № 363/522/16-ц йде мова про невизнання події страховим випадком. У справі, що розглядається судом, спірною нормою договору встановлюються обмеження стосовно позивача, як власника транспортного засобу. Також, у даній справі немає сумнівів у настанні страхового випадку, оскільки відповідач не заперечує настання такого.

У відповідності до ч. 2 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 217 Цивільного кодексу України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 Цивільного Кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до ст. 991 Цивільного кодексу України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку, що п.16.1.5 Договору добровільного страхування наземного транспорту N 006-0469297/01НТ від 14.04.2017 року є недійсним, то відмову у виплаті страхового відшкодування Страхової компанії «Брокбізнес» від 09.02.2018 року №140-11 слід визнати протиправною.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», роз`яснено, що відповідно до ст.979 ЦК та ст.16 ЗУ «Про страхування», за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Крім цього, у ст. 526 Цивільного кодексу України вказується, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у встановлений строк, відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, на вимогу кредитора зобов`язаний виплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо договором не передбачена інша сума процентів.

Відповідно до п.15.27 Договору, при порушенні строків виплати страхового відшкодування, Страховик, на письмову вимогу Страхувальника/вигодонабувача, сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. До розрахунку береться облікова ставка НБУ на перший день такого прострочення.

За ч. 5, ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Матеріалами справи підтверджується вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача на суму 18 507, 2 грн. і, враховуючи відсутність своєчасної виплати страхового відшкодування, суми внаслідок прострочення виплати страхового відшкодування: втрати від інфляції 1076, 19 грн, 3 % річних 432, 00 грн, пеня за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ 32% 4 608, 04 грн. Ці суми внаслідок прострочення заявлені за строк з 09.02.2018 по 19.11.2018 і на момент розгляду справи у суді позивачем до збільшення не заявлені.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Разом з тим, статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Враховуючи п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

З огляду на зазначені обставини справи, враховуючи положення ст.ст. 137, 141 ЦПК України та долучених до матеріалів справи документів, які підтверджують понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, такі підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 19, 76, 77, 79, 80, 83, 89, 95, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати недійсним п.16.1.5. Договору №006-0469297/01НТ від 14.04.2017 року добровільного страхування наземного транспорту.

Визнати протиправною відмову ПАТ «Страхової компанії «Брокбізнес» у виплаті страхового відшкодування від 09.02.2018 року за вих.№140-11.

Стягнути з ПАТ «Страхової компанії «Брокбізнес» на користь ОСОБА_1 18 507,20 грн. страхове відшкодування, 1076,19 грн. - інфляційні, 432,00 грн. 3% річних, 4608,04 пеню, а всього разом 24 614(двадцять чотири тисячі шістсот чотирнадцять гривень) 43 копійок.

Стягнути з ПАТ «Страхової компанії «Брокбізнес» на користь ОСОБА_1 5000(п`ять тисяч) гривень судових витрат, пов`язаних з отриманням позивачем професійної правничої допомоги адвоката.

Стягнути з ПАТ «Страхової компанії «Брокбізнес» судовий збір в сумі 704,80 грн. в дохід держави.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України п. п. 15., 15.5 до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Франківський районний суд м.Львова.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ПАТ «Страхової компанії «Брокбізнес», , місце знаходження: м.Київ,вул.Білоруська,3.

Дата складення повного тексту судового рішення: 21.03.2020 року.

Суддя Дзеньдзюра С.М.