ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2965/19
Провадження №2/477/157/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області про встановлення юридичних фактів та визнання права власності на майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2019 року позивач звернувся до суду із позовом до Каравелівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області про визнання за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , та в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, площею 5,77 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Каравелівської (раніше Коларівської) селищної ради Вітовського району Миколаївської області.

В обґрунтування своїх вимог вказував, що після смерті матері ОСОБА_2 відкрилася спадщина на вказане нерухоме майно. Однак оформити спадщину він не взмозі через ряд обставин: непідтвердження прийняття спадщини та непідтвердження родинних відносин, відсутність належних правовстановлюючих документів.

Вказував, що є єдиним спадкоємцем після її смерті і прийняв спадщину, оскільки постійно проживав з нею на час смерті хоча і без реєстрації, а правовстановлюючий документ про право власності на квартиру був втрачений за невідомих обставин. Відсутність документів, які б підтверджували родинні відносини пояснив тим, що мати його після другого шлюбу змінила своє прізвище із ОСОБА_3 на ОСОБА_4 , але свідоцтва про шлюб не збереглося.

Тому просив встановити юридичні факти родинних відносин між ним і матір`ю, його постійного проживання зі спадкодавицею на час відкриття спадщини, а також просив визнати право власності на спадкове майно.

Відповідно до постанови ЦВК України від 11 жовтня 2019 року № 1920 Про перші вибори депутатів сільских селищних громад і відповідних сільських, селищних, міських голів 22грудня 2019 року Коларівська (Каравелівська) сільська рада Вітовського району (селища Каравелове, Капустине, Зайчівське, села Добра Надія,

Ясна Поляна) увійшла до складу Мішково-Погорілівської об`єднаної територіальної громади Вітовського району Миколаївської області, тому вона є правонаступником первісного відповідача в цій справі.

В судове засіданні сторони не з`явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, надали заяву з проханням розглянути справ без їх участі, при цьому позивач в своїй заяві позовом підтримав та просив його задовольнити, а представник відповідача в заяві позов визнав та не заперечував проти його задоволення.

Суд, вважаючи можливим здійснити розгляд справи без участі сторін в підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ст. 200 ЦПК України, дослідивши матеріали та докази справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , яка на час смерті проживала та була зареєстрована в селищі Каравелове Вітовського району (раніше АДРЕСА_1 .

Слід відмітити, що постановою Верховної ради України № 13-VIII від 19 травня 2016 року Про перейменування окремих населених пунктів та районів Жовтневий район перейменовано на Вітовський, а розпорядженням голови Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області № 202-р від 06 червня 2016 року Жовтнева районна державна адміністрація перейменова у Вітовську районну державну адміністрацію.

Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме та рухоме майно, зокрема на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , та на земельні ділянки загальною площею 5,77 га, виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в межах території Каравелівської (раніше Коларівської) селищної ради Вітовського району Миколаївської області.

Земельні ділянки належали їй відповідно до державного акту серії Р4 № 107041, виданого 27 червня 2002 року Жовтневою (тепер Вітовською) районною державною адміністрацією Миколаївської області, і мали площі 3,01 га та 2,76 га.

Квартира їй належала на підставі свідоцтва про право власності від 30 січня 2007 року, виданого Коларівською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області.

Часом відкриття спадщини є день її смерті (ст. 1220 ЦК України).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (1218 ЦК України).

Цивільний кодекс України передбачає два види спадкування: за законом і за заповітом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті

(ст. 1233 ЦК України).

Відповідно до ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

За свого життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений 30 листопада 2009 року секретарем Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, яким заповіла на випадок своєї смерті належну їй квартиру в с. Коларівка Жовтневого району (тепер с. Каравелове Вітовського району) Миколаївської області своєму сину ОСОБА_1 .

З врахуванням того, що заповітом було охопллено тільки спадкове майно у виді квартири, то все інше майно спадкодавиці спадкується за законом, зокрема і земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 5,77 га.

Закон вирізняє п`ять черг спадкоємців за законом, які виписані в ст.ст. 1261-1265 ЦК України.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України до спадкоємців першої черги відносяться діти, дружина та батьки померлого.

Позивач, вважаючи себе сином померлої ОСОБА_2 і спадкоємцем за заповітом на квартиру та спадкоємцем першої черги за законом на інше майно звернувся до Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області, за оформленням спадщини, але отримав письмове роз`яснення від 03 грудня 2019 року про неможливість її оформлення в такому порядку в цілому за ним особисто, оскільки пропустив строк і не прийняв спадщину, та не представив належним чином правовстановлюючі документи на спадщину.

В зв`язку з цим він звернувся до суду із цією позовною заявою.

В позовній заяві, як зазначено вище, він просив встановити юридичний факт родинних відносин, що він є сином померлої ОСОБА_2 .

Відповідно до паспорту позивача серії НОМЕР_1 , виданого 11 лютого 1998 року Жовтневим РВ УМВС України в Миколаївській області він має повне ім`я (ст. 28 ЦК України): ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Миколаєві.

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно Тернівською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області 21 липня 2005 року, позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , а його батьками були: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; місце народження - Миколаїв.

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ними був розірваний, про що в книзі записів актів громадянського стану вчинено запис за № 96 від 10 квітня 1968 року. Після розірвання шлюбу прізвище у матері залишилося ОСОБА_3 .

Згідно з витягом із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 06 лютого 2020 року, наданого позивачем вже під час підготовчого провадження, 11 серпня 1970 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області був зареєстрований шлюб ОСОБА_6 , після чого вона змінила своє прізвище на ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 21 березня 2019 року виконавчим комітетом Коларівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, вона ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином документально підтверджуються родинні відносини, згідно з якими ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_2 .

Тому встановлення юридичного факту родинних відносин, заявлених позивачем в позовній заяві, немає необхідності, через що в задоволенні цієї вимоги слід відмовити.

Крім того, перепоною в оформленні спадщини позивачем є непідтвердження ним факту прийняття спадщини.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи і про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

В ч. 1 ст. 315 цього ж Кодексу визначено які суд розглядає факти, що мають юридичне значення, але перелік не є вичерпний, що визначнео в ч. 2 цієї статті: у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З положень ст. 316 ЦПК України вбачається, що у разі справи про окреме провадження повинні розглядатися спільно в одному провадженні разом з позовними вимогами. Які стосуються визнання права власності на майно. Тобто позивачем правомірно заявлено до суду прохання встановити факт родинних відносин разом з вимогою визнати за ним право власності на спадкове майно.

Відповідно до довідки Коларівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 24 жовтня 2019 року на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 в квартирі з ОСОБА_2 постійно проживав, хоча й не був зареєстрований, її син ОСОБА_1 .

В будинковій книзі також зазначено, що він проживав в квартирі по АДРЕСА_1 постійно без реєстрації.

Таким чином із представлених документів вбачається, що позивач постійно проживав з померлою матір`ю на час її смерті, тобто підтверджено факт прийняття ним спадщини згідно з положеннями ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Інших спадкоємців першої черги за законом, крім позивача судом не встановлено.

Крім того, перепоною в нотаріальному оформленні спадщини є втрата свідоцтва про право власності на квартиру.

Але належність квартири померлій на час її смерті підтверджується довідкою від 04 лютого 2020 року, виданою комунальним підприємством Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації, відповідно до якої квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належала ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право власності б/н від 30 січня 2007 року, виданого Коларівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області.

Копія Державного акту на земельні ділянки, загальною площею 5,77 га, серії Р4 №107041, виданого 22 червня 2002 року Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області підтверджує належність землі померлій ОСОБА_2 на час її смерті.

Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування.

Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельні ділянки переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що земельні ділянки та квартира за життя належали ОСОБА_2 і після її смерті входять до складу спадщини після її смерті і в порядку спадкування, з врахування встановленого зазначеного факту прийняття спадщини, повинні відійти спадкоємцям, тобто позивачу в справі як єдиному спадкоємцю першої черги за законом та спадкоємцю за заповітом (на квартиру).

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, він не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на нерухомість в порядку спадкування.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 309, 315, 316 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити юридичний факт, відповідно до якого ОСОБА_1 постійно проживав з матір`ю ОСОБА_2 на час її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Каравелове Вітовського району Миколаївської області.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну ділянку, площею 5,77 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського (раніше територія Каравелівської (Коларівської) сільської ради Жовтневого) району Миколаївської області, яка належала померлій відповідно до державного акту серії Р4 № 107041, виданого 27 червня 2002 року Жовтневою (тепер Вітовською) районною державною адміністрацією Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення, його повний текст складено на 18 березня 2020 року.

Суддя Р.В. Козаченко