Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/2652/19

номер провадження 2/695/398/20

28 лютого 2020 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Степченка М.Ю.

за участю секретаря с/з Розпутньої І.Г.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання права власності на будинок в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Дмитрівської сільської ради про визнання права власності на будинок в порядку спадкування.

Причиною цього стало те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , яка за свого життя успадкувала спадщину після смерті свого чоловіка та батька позивача ОСОБА_3 , що стверджується відповідним свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.12.2018 року. Позивач виявила намір спадщину після смерті своїх батьків прийняти та оформити свої спадкові права належним чином, а тому звернулася до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини. Однак позивач належним чином свої спадкові права оформити не має можливості, оскільки будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_4 , яка була матір`ю ОСОБА_3 та за свого життя за собою належним чином право власності не зареєструвала. Після її смерті ОСОБА_3 також не зміг оформити належним чином право власності на вказаний будинок з тих підстав, що у померлої його матері відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Таким чином батько позивача, прийнявши спадщину, належним чином оформити свої спадкові права на вказаний будинок не зміг та теж помер, а його дружина та мати позивача, прийнявши спадщину, також не оформила відповідні правовстановлюючі документи на вказаний будинок за свого життя.

У зв`язку з тим, що при житті ОСОБА_4 не провела оформлення права власності на належний йому будинок, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право власності на нього у нотаріуса, тому змушена звертатися до суду з вказаним позовом.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, де підтримала позов повністю та наполягала на його задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але направив до суду лист, в якому зазначено, що представник органу місцевого самоврядування Дмитрівської сільської ради позовні вимоги визнає та просить розглядати справу у його відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із копії спадкової справи, яка надана Золотоніською державною нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 була заведена спадкова справа №471/2010 та спадщину після смерті останньої прийняв ОСОБА_5 , шляхом звернення до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини та на його ім`я видані свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.07.2012 року, як зареєстровані в реєстрах за №2354 та №2356. Із вказаної спадкової справи вбачається, що ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після своєї матері ОСОБА_4 ..

Згідно свідоцтва про смерть (серії НОМЕР_1 від 16.05.207 року) ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що Золотоніський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області склав відповідний актовий запис за № 168.

Згідно листа Золотоніської міської державної нотаріальної контори від 21.11.2018 року за № 167/01-16, після смерті ОСОБА_3 спадкова справа не заводилася.

Позивач наполягає, що ОСОБА_2 , яка була дружиною ОСОБА_3 спадщину після його смерті прийняла, шляхом спільного із ним проживання та оформити свої спадкові права не встигла, оскільки померла до часу відкриття спадщини.

Вказана обставина стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (серії НОМЕР_2 від 17.02.1973 року) із якого вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 уклали шлюб 17.02.1973 року, а також довідкою №8839 від 19.10.2017 року, яка видана виконкомом Золотоніської міської ради та з якої вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були зареєстровані за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до свідоцтва про смерть (серії НОМЕР_1 від 16.05.2017 року) ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що Золотоніський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області склав відповідний актовий запис за № 208.

Із свідоцтва про народження (серії НОМЕР_3 від 25.12.1973 року) вбачається, що батьками ОСОБА_7 зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а згідно свідоцтва про укладення шлюбу (серії НОМЕР_4 від 22.10.1994 року) вбачається, що позивач змінила прізвище на ОСОБА_8 внаслідок укладення шлюбу.

З копії спадкової справи № 65/2017 вбачається, що після смерті ОСОБА_2 заведена спадкова справа № 65/2017 на підставі заяви дочки ОСОБА_1 про прийняття спадщини та на ім?я ОСОБА_1 06.12.2018 року видані свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало ОСОБА_2 , в тому числі земельної ділянки площею 0.5770 га, наданої для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1 .

Із даних постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Кравченка С.В. від 06.11.2017 року, вбачається, що під час вивчення документів, представлених ОСОБА_1 було встановлено, що правовстановлюючий документ на спадковий будинок відсутній та згідно довідки, виданої Золотоніським відділком КП «ЧООБТІ» № 71 від 19.02.2018 р., право власності на вищевказане майно за вказаною адресою не зареєстровано, за вказаних умов позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно запису № 122 в погосподарській книзі № 2, за ОСОБА_4 числиться житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, що вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Згідно п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 282/20595 із змінами і доповненнями, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ст. 346 Цивільного кодексу України однією з підстав припинення права власності являється смерть власника, отже первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, тому визначення належності цього майна попередньому власнику чи спадкоємцю повинно вирішуватися у судовому порядку.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP (втратила чинність від 07.07.1994) підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть - бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до ст.2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом унесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із ч. 4 cт. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Тобто право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване ( придбане чи набуте у спадок) до набрання чинності законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03.08.2004) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права.

Згідно зі ст.1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У ст.1218 ЦК визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Тому, враховуючи зазначені вище норми чинного законодавства, а також наявність відповідних записів в погосподарській книзі, що ведеться сільською радою, суд приходить до переконання, що позов підлягає до повного задоволення, зважаючи на те, що в Україні були проведенні суттєві зміни щодо реєстрації права власності на майно, первинна реєстрація на яке не була проведена, а правовстановлюючий документ відсутній, у разі смерті його власника.

Суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, враховуючи, що позивач довела, що спадкодавець фактично був власником, але не зареєстрував своє право відповідно до вимог чинного законодавства. Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняв її син ОСОБА_3 , який був позбавлений можливості належним чином оформити свої спадкові права, а після смерті останнього спадщину прийняла його дружина, яка також не встигла належним чином оформити свої спадкові права.

У такому випадку у суду маються підстави для задоволення позову, а саме визнання права власності на спадкове майно за спадкоємцем.

Керуючись вищевикладеним, ст. 4, 5, 12, 76-84, 133, 259, 263, 265 ЦПК України, ст. 328, 1216, 1222, 1223 ЦК України та Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004р., Постановою Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати право власності на будинок з надвірними спорудами в порядку спадкування за законом, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої був батько позивача ОСОБА_3 , який не провів державну реєстрацію будинку та помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкоємцем якого була матір позивача ОСОБА_2 , яка не провела державну реєстрацію на своє ім`я та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення може бути оскаржене до відповідного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя М. Ю. Степченко