Номер провадження: 22-ц/813/6100/20
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І.А.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

18.03.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Комлева О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2020 року позов акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором №014/0077/74/62077 від 04.08.2006 року задоволений частково.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на: квартиру, загальною площею: 46,8 кв. м., житловою: 28,7 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , 1/2 частка якої належить ОСОБА_2 та 1/2 частка якої, належить ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» за Договором про надання кредиту №014/0077/74/62077 від 04.08.2006 року, станом на 23.02.2016 рік: 41946,38 доларів США, в тому числі: - 35 978 доларів США 38 центів - заборгованість по кредиту; - 5967 доларів США 56 центів - заборгованість по процентам, нарахованим з 15.08.2006 року до 23.02.2016 року, шляхом продажу її на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір у розмірі 960 гривень 50 копійок з кожного.

Розірвано договір оренди земельної ділянки № НОМЕР_1 кадастровий номер :01:005:0263, площею 3,2548 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Василівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Агро-Еталон» 12 жовтня 2006 року.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Одночасно ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії зі здійснення заходу примусового виконання рішень у вигляді звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна, яке є предметом спору (квартира (предмет іпотеки), загальною площею 46,8 кв.м., житловою 28,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі шляхом його реалізації на електронних торгах, та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

В обґрунтування вимог заяви ОСОБА_1 зазначає, що є реальні підстави вважати, що вищевказана квартира, до вирішення справи у Одеському апеляційному суді може бути відчужена на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову це може істотно унеможливити виконання рішення суду, та ефективний захист інтересів ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу вимог своєї заяви, вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Інститут забезпечення позову в цивільному процесі дозволяє гарантувати дійсне і ефективне виконання судового рішення, а тим самим і здійснення реального захисту порушених, оспорюваних і невизнаних прав, свобод та інтересів осіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ч. 2 ст. 273 ЦПК України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Судом встановлено, що 16 березня 2020 року ОСОБА_1 оскаржила в апеляційному порядку рішення суду.

Отже рішення суду, яким задоволено позов, не набрало законний сили та жодним чином не вплине на права відповідача до закінчення апеляційного провадження та прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2020 року.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з того, що рішення суду першої інстанції, яке не набрало законної сили, не впливає на права відповідача до закінчення апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст ухвали суду складений 18 березня 2020 року.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева