Справа № 571/298/19
Провадження №2/571/45/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

19 березня 2020 року. смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області в складі: судді одноособово Комзюк А.Ф., за участю секретаря судових засідань Колодич Ю.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за борговим зобов`язанням,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення коштів за борговим зобов`язанням .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що є підприємцем та здійснює підприємницьку діяльність, зокрема видом її діяльності являється роздрібна торгівля. Нею був відкритий магазин за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно трудового договору, відповідач ОСОБА_2 працювала в неї продавцем. На протязі тривалого часу претензій до роботи вищевказаної працівниці у неї не було, оскільки остання виконувала свою роботу старанно та сумлінно. Однак згодом стала виявляти недостачу товарів та коштів в магазині. При цьому ОСОБА_2 повідомляла, що придбала меблі, відкрила рахунки в банку та почала значно краще одягатись. В свою чергу позивачем було запропоновано продавчині спільно провести ревізію товарів та коштів в магазині. Проте, ОСОБА_2 всіляко уникала такої перевірки. Наказом була створена комісія в складі голови - ОСОБА_1 , та її членів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які склали акт прийому-передачі товарно матеріальних цінностей, згідно інвентарних описів складених при проведені інвентаризації магазину 02.03.2016 на загальну суму 322282, 00 грн.. Таким чином в результаті проведеної інвентаризації відповідно до звіряльної відомості від 02.03.2016 року було виявлено недостачу коштів на загальну суму 222 278,00 грн, що на той час було еквівалентно 8 273, 00 доларів США. Від підпису у відомості від 02.03.2016 продавець магазину ОСОБА_2 відразу відмовилась. Разом з тим, борг в сумі 8273, 00 доларів США ОСОБА_2 визнала та просила не звертатись до міліції, з цією метою власноруч написала письмову боргову розписку від 02.04.2016 на ім`я її чоловіка ОСОБА_3 .. Розписка про визнання боргу громадянкою ОСОБА_2 була написана чоловікові позивача, оскільки стан її здоров`я після цього випадку значно погіршився. Позивач та її чоловік ведуть спільну діяльність по роздрібній торгівлі, що підтверджується довіреністю на право підпису ОСОБА_3 від імені позивача.

На протязі 2016-2018 років відповідач ОСОБА_2 борг згідно наданої нею розписки, в сумі 8273, 00 доларів США не повернула, на жодні засоби комунікації не реагувала, зустрічі уникала. 18.10.2018 року чоловіком позивача ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 надіслано рекомендований лист - повідомлення про вручення поштового відправлення адресату про повернення боргу яке за нею рахується до 10.11.2018, однак жодної реакції з приводу повернення коштів не має, борг в сумі 8273,00 доларів США не повернула та наміру повертати не має. Посилаючись на норми статтей 509,526-530,625,1046,1047,1049 ЦК України просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь борг в сумі 8273, 00 грн. доларів США, що станом на 13.02.2019 становить 223371,00 грн..

В судове засідання позивач подала заяву в якій просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилася, хоч про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому порядку, не повідомила причини неявки, а тому суд за згодою позивача ухвалює заочне рішення за наявними у справі доказами.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 02.07.2013 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено трудовий договір (а.с. 9)

Відповідно довіреності ОСОБА_1 , фізична особа підприємець, діючи на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серії НОМЕР_1 уповноважила ОСОБА_3 , вчиняти від її імені дії, що виникають з адмінінстративно-правових відносин, а саме : представляти її інтереси як фізичної особи- підприємця в її магазині «Продукти», який знаходиться за адресою с. Старе Село вул. Шевченка, 30а, Рокитнівського району Рівненської області, також в державних, громадських, господарських та інших підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належност. Вказаною довіреністю представнику надано право подавати, підписувати та отримувати всі необхідні для виконання цієї довіреності документи, включаючи документи фінансової та податкової звітності, дозволи, свідоцтва та інші документи, що стосуватимуться прав та законних інтересів суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи, сплачувати мито, збори та інші платежі, а також вчиняти всі інші юридично значні дії, пов`язані з виконанням цієї довіреності. Довіренсть дійсна до 30.12.2016 року (а.с. 19).

Відповідно до розписки ОСОБА_2 зобов`язалася повернути ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 8 273,00 доларів США, в зв`язку із розтратою в магазині і зобов`язується їх виплатити (а.с.8).

Станом на час звернення до суду та розгляду справи в суді відповідач не виконала свої зобов`язання.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язується вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, при цьому відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та згідно ст.ст. 527-530 ЦК України належними сторонами і у визначений зобов`язанням строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, а боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не впливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи те, що у письмовій борговій розписці строк виконання боржником свого обов`язку визначений не був, 18.10.2018 р. ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_2 про наявний борг у сумі 8273 доларів США та просив повернути до 10.11.2018, що підтверджується повідомленням та поштовим повідомлення про вручення поштового відправлення на ім`я ОСОБА_2 (а.с.17,18).

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Таким чином, видана відповідачем ОСОБА_2 розписка від 02.04.2016 року у розумінні Цивільного кодексу є договором позики.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строк повернення боргу визначений сторонами в розписці не визначався, проте у повідомленні позивач просить повернути борг у строк до 10.11.2018 року (а.с.17). Борг позивачу не повернуто.

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, висловлених у справах N 6-2829цс16 від 22 березня 2017 року, N 6-284цс17 від 01.03.2017 року, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національним банком України станом на 19.03.2020 року встановлено: 27.2685 гривень за 1 долар США (а.с. 53).

На підставі вищевикладеного, станом на час розгляду справи борг складає 225 592, 30 гривень ( 8273 х 27.2685 = 225592,30).

Враховуючи обставини справи та правові норма, а також те, що відповідач у підготовче та судові засідання не з`явилася та не спростувала доводів позивача, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Крім того, при подачі позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2617,91 гривень 91 копійка, який складається із судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2233,71 гривні та 384,20 гривні за заявою про забезпечення позову, який відповідно до ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача.

Керуючись ст.ст. 264, 265,280 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг згідно розписки від 02.04.2016 року в сумі 8273 долари США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 19 березня 2020 року складає 225 592 (двісті двадцять п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто дві) гривні 30 копійок та судові витрати по справі в розмірі 2617 (дві тисячі шістсот сімнадцять) гривень 71 копійка.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: с.Дроздинь, Рокитнівського району Рівненської області, місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 .

Суддя (підпис) Згідно з оригіналом.

Суддя Рокитнівського районного суду

Рівненської області А.Ф.Комзюк