Постанова

Іменем України

12 березня 2020 року

м. Київ

справа № 401/1824/17

провадження № 61-2369св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),

суддів: Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Світловодський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 02 січня 2020 року в складі судді: Письменного О. А.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася з заявою про перегляд рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2017 року, постановленого у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Світловодський міськрайонний відділ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області про стягнення неповністю сплачених аліментів та пені за несвоєчасну сплату аліментів.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2019 року, яка постановлена судом першої інстанції без виходу до нарадчої кімнати та внесена до протоколу судового засідання, відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними ухвалами суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 02 січня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвали Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2019 року про відмову у забезпеченні доказів та відмову у перегляді рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2017 року.

Оскарженою ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 02 січня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2019 року.

Оскаржена ухвала апеляційного суду мотивована тим, що частиною першою статті 353 ЦПК України встановлений перелік ухвал, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України). Оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів частиною першою статті 353 ЦПК України не передбачено. Згідно пункту 1 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

Аргументи учасників справи

У січні 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу апеляційного суду та направити справу до апеляційного суду для продовження розгляду. При цьому, посилалася на те, що апеляційним судом порушено норми процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 водній апеляційній скарзі було оскаржено три пов`язані між собою ухвали суду першої інстанції по цій справі, але апеляційний суд вирішив незаконність однієї ухвали проігнорувати. Ухвала суду першої інстанції від 04 жовтня 2019 року була оскаржена із рішенням по справі. Відмова апеляційного суду в ухвалі 02 січня 2020 року мотивована статтею 353 ЦПК України про ухвали, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду, а ухвала від 04 жовтня 2019 року була оскаржена разом з рішенням. Вказані норми процесуального права в даному випадку не мають ніякого відношення до цієї справи.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження у справі.

У пункті 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Ухвалою Верховного Суду від 02 березня 2020 року справа призначена до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів частково приймає аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

У частині першій статті 353 ЦПК України передбачений перелік ухвал суду першої інстанції, які можна оскаржити в апеляційному порядку окремо від рішення суду. У цьому переліку така ухвала як ухвала про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).

У пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України визначено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Згідно частини третьої статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу (частина третьої статті 429 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17 (провадження № 14-190цс19) зроблено висновок, що «у частині першій статті 353 ЦПК України передбачений перелік ухвал суду першої інстанції, які можна оскаржити в апеляційному порядку окремо від рішення суду. У цьому переліку така ухвала як ухвала про відмову у задоволені клопотання про закриття провадження у справі відсутня, тоді як можливість оскарження ухвали про відмову у скасуванні забезпечення позову передбачена. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України). Отже, ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі не могла бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду щодо суті спору й окремо від цього рішення. Оскарження такої ухвали в апеляційному порядку можливе разом з рішенням суду щодо суті спору. Право на апеляційне оскарження ухвал суду учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення щодо суті спору й окремо від такого рішення. Аргументи учасників процесу стосовно наявності підстав для закриття провадження у справі мають розглядатися судом, якому такі аргументи заявлені, зокрема і на стадії апеляційного оскарження рішення, ухваленого щодо суті спору».

Аналіз матеріалів справи свідчить, що в апеляційному порядку ОСОБА_1 в одній апеляційній скарзі оскаржувала три судові рішення суду першої інстанції:

ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2019 року про відмову ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про витребування доказів;

ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2019 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів;

ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2019 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами (а. с. 165, том 3).

При цьому, ухвала Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2019 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами в розумінні частини другої статті 353 ЦПК України є тим судовим рішенням, разом з яким могла бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 жовтня 2019 року про відмову ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про витребування доказів.

За таких обставин, висновок апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження заснований на помилковому тлумаченні статті 353 ЦПК України і оскаржена ухвала апеляційного суду перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена ухвала апеляційного суду постановлена з порушенням норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржену ухвалу скасувати та передати справу до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 400 та 411 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 406, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 02 січня 2020 рокускасувати.

Передати справу № 401/1824/17 до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції ухвала Кропивницького апеляційного суду від 02 січня 2020 року втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук