ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 березня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 745/988/19

Головуючий у першій інстанції - Даньков О. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/526/20

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді - Бобрової І.О.,

суддів - Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Сосницька районна державна адміністрація,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 21 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сосницької районної державної адміністрації про стягнення вихідної допомоги, не виплаченої при звільненні,

місце ухвалення рішення судом першої інстанції - смт Сосниця,

дата складання повного тексту рішення судом першої інстанції - 21.01.2020,

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Сосницької РДА, в якому просив зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому невиплачену вихідну допомогу при звільненні в сумі 168 066,46 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 12.04.2019 його було звільнено з посади першого заступника голови Сосницької РДА відповідно до розпорядження №11-к від 12.04.2019, проте при звільненні йому не була виплачена вихідна допомога, яка передбачена п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України, у зв`язку з чим і подано даний позов.

Рішенням Сосницького районного суду Чернігівської області від 21 січня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, та ухвалити нове рішення. Скаржник зазначає, що при звільненні йому було видано трудову книжку і проведено частковий розрахунок, але не виплачено вихідну допомогу у розмірі не менше ніж шестимісячний заробіток, оскільки трудовий договір припинено з підстави, зазначеної у п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України - припинення повноважень посадових осіб. Вважає, що суд, прийшовши до висновку, що до спірних правовідносин поширюються положення спеціального законодавства, а саме норми Закону України «Про місцеві державні адміністрації», в той же час застосовує і положення КЗпП України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач Сосницька РДА просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, вважаючи його об`єктивним та законним, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення. Відповідач посилається на те, що голова РДА наділений дискреційними повноваженнями щодо прийняття рішення про призначення на посаду заступника голови РДА або звільнення з такої посади. Закон України «Про місцеві державні адміністрації» є спеціальним законом і не містить вимог чи заборон звільнення першого заступника голови адміністрації, оскільки таке звільнення відбувається у зв`язку із припиненням повноважень. До перших заступників та заступників голів місцевих державних адміністрацій при формулюванні причин звільнення не може бути застосоване посилання на ст.40,41 КЗпП України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що згідно із розпорядженням голови Сосницької районної державної адміністрації №40-к від 30.07.2010 ОСОБА_1 був призначений на посаду першого заступника голови Сосницької райдержадміністрації.

Відповідно до розпорядження голови Сосницької РДА від 12.04.2019 №11-к ОСОБА_1 було звільнено з посади на підставі поданої ним 27.03.2019 заяви із врахуванням положень ст. 10 Закону України «Про місцеві державні адміністрації».

Звертаючись з позовом, позивач зазначив, що відповідач не виплатив йому при звільненні вихідну допомогу, як це передбачено п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України.

Зазначена справа була прийнята до розгляду та розглянута судом першої інстанції в порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.

Проте суд першої інстанції не звернув уваги на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Як зазначено вище, позивач ОСОБА_1 обіймав посаду першого заступника голови Сосницької районної державної адміністрації і його позовні вимоги стосуються виплати йому вихідної допомоги при звільненні.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30 січня 2020 у справі № 815/3200/16 зроблено висновок, що «посада першого заступника голови райдержадміністрації, втім, як і голови райдержадміністрації, є публічною посадою…».

З огляду на те, що спірні правовідносини виникли під час проходження ОСОБА_1 публічної служби, колегія суддів приходить до висновку, що указаний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебувала на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби.

Зазначене підтверджується позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 05.12.2018 року у справі №818/1688/16.

Колегія суддів вважає обов`язковим дотриматися зазначеного правового висновку з огляду на положення ч.4 ст.263 ЦПК України.

Аналіз доводів апеляційної скарги є недоцільним з огляду на порушення судом норм процесуального закону.

Відповідно до ч.1,2 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на вказане, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, оскільки цей спір не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства. При цьому позивачу слід повідомити про його право на судовий захист у порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. 255 ч.1 п.1, 367, 374, 377, 381-384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 21 січня 2020 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Сосницької районної державної адміністрації Чернігівської області про стягнення невиплаченої вихідної допомоги - закрити, повідомивши ОСОБА_1 , що розгляд даного спору віднесено до адміністративної юрисдикції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч.3 ст. 389 ЦПК України

Судді Чернігівського апеляційного суду

І.О.Боброва

Н.В.Висоцька

О.Є.Мамонова

Повний текст постанови складений 24.03.2020.