справа № 208/6141/19
№ провадження 2/208/805/20
РІШЕННЯ

Іменем України

13 лютого 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

Головуючого, судді - Івченко Т.П.

За участю: секретаря судового засідання - Корнієнко К.Є.,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні у місті Кам`янське Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про розірвання шлюбу»,-

встановив:

1.Позиція позивача.

У вересні 2019 року - ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 «про розірвання шлюбу», в якій просить:

-Розірвати шлюб між мною - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 11 червня 1994 року, місце реєстрації: Відділ реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної Ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 11 червня 1994 року зроблено запис за №374.

В обґрунтування позовної заяви зазначила 11 червня 1994 року, маючи на той час прізвище « ОСОБА_1 », зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , місце реєстрації: Відділ реєстрації актів громадського стану виконкому Дніпровської районної Ради народних депутатів Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів зроблено запис за №374. Після одруження в мене прізвище « ОСОБА_1 ». В шлюбі у сторін народилося двоє дітей: ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_5 , про що 27 січня 2005 року в книзі реєстрації народжень відділу реєстрації актів цивільного стану Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської облиті зроблено відповідний актовий запис за №50 та ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_6 , про що в книзі записів громадянського стану про народження Відділу реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 25 серпня 1999 року зроблено відповідний запис за №487. Донька ОСОБА_6 на теперішній час є повнолітньою. Вимушена констатувати, що з відповідачем сімейне проживання було далеко не безхмарним, перший період спільного сімейного проживання між сторонами були добрі сімейні стосунки - декілька років проживали у любові та злагоді, але нажаль через певний час між сторонами стали виникати непорозуміння, це відбувалося внаслідок того, ми маємо достатньо різні погляди на питання ведення домашнього господарства, виховання дітей та сімейного життя, але відповідач не бажав владнати ці питання, у зв`язку з чим вони стали загострюватися. Розуміючи, що наші відносини необхідно приводити в нормальні, сімейні та доброзичливі, позивач неодноразово здійснювала спроби їх налагодити та досягти порозуміння, але, не зважаючи на те, що сторони продовжували проживати разом в одному приміщенні, порозуміння ми не досягли. Сподівання на те, що стосунки між владнаються виявилися нездійсненими - ті розбіжності в наших поглядах на обставини сімейного проживання, - не зникали, а навпаки стали загострюватися. Все це призвело до того, що між подружжям зникли сімейні почуття, у зв`язку з чим ми фактично стали один до одного сторонніми людьми, які безпідставно продовжують перебувати в шлюбі. На протязі трьох останніх років позивач з чоловіком не підтримуємо сімейних відносин та не ведуть спільного господарства, а останні два роки сторони за однією адресою проживають в різних приміщеннях, оскільки позивач для свого проживання облаштувала літню кухню, а відповідач проживає в будинку. На теперішній час позивач чітко розуміє, що можливість проживання однією сім`єю остаточно втрачена, так як вони фактично стали чужими людьми, які навіть проживають в різних приміщеннях, при цьому між сторонами вже на протязі тривалого часу не має сімейних відносин. Позивач впевнена, що при наявності вищеперерахованих обставин подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, само розірвання шлюбу не відповідає інтересам сторін, так як стали один до одного сторонніми людьми, яких не можна назвати однією сім`єю, а необхідність звернення до суду з даним позовом є виваженим та обдуманим кроком. Неповнолітня донька перебуває на утриманні позивача, питання щодо участі батька в її вихованні та утриманні, в разі виникнення такої необхідності, будуть вирішуватися в іншому позові.

2. Позиція відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 визнав позовні вимоги в повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу.

3. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, позов просить задовольнити, справу розглянути за її відсутності, термін на примирення просить не надавати.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву про визнання позовний вимог у повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності, термін для примирення не надавати.

Заява від ОСОБА_1 про залишення шлюбного прізвища після розірвання шлюбу, узгоджується із вимогами ст. 113 СК України.

4. Процесуальні питання пов`язанні з розглядом справи.

16.09.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом.

08.10.2019 року ухвалою Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

5. Фактичні обставини встановлені судом.

Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 червня 1994 року, відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної Ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 11 червня 1994 року зроблено запис за №374 (а.с.10).

Дошлюбним прізвищем позивача - ОСОБА_1 є « ОСОБА_1 », що підтверджено копією свідоцтва про шлюб (а.с. 10).

Від шлюбу мають двох дітей:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією свідоцтва про народження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області;

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено копією свідоцтва про народження виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області актовий запис за №487.

Як встановлено судом, місцем постійного проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є місце проживання матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено сторонами.

Спору про місце проживання дитини не має.

Як встановлено, сторони припинили подружні стосунки, припинили ведення спільного господарства, не мають спільного сімейного бюджету та не піклуються один про одного, перебування у зареєстрованому шлюбі шкодить їх інтересам, а тому зберегти шлюб не є можливим.

6. Правові норми законодавства застосовані судом.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України).

Відповідно до положень ст. 3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Як вбачається із встановлених обставин спору, примирення між сторонами не є доцільним.

Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

7. Висновки та мотиви прийнятого рішення.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористалась правом та звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, наполягала на розірванні шлюбу. Як встановлено судом, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін. Збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідач, в свою чергу визнав позовні вимоги, в повному обсязі, вважає, що збереження шлюбу та подальше перебування у шлюбі не можливе.

Приймаючи до уваги позиції сторін, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

8. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (п. 1 ч. 2 ст. Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 768,40 гривень, що становить 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок. Іншу частину судових витрат в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись вимогами ст.ст. 10, 76, 141, 259, 260, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про розірвання шлюбу» - задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 11 червня 1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної Ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 374- розірвати.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 - 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, за квитанцією від 29.08.2019 року, стягнув з Державного бюджету України на її користь - 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 - с удові витрати ( судовий збір) на користь держави в сумі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Відповідно до вимог ч.1 ст.113 СК України, після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 115 СК України, розірвання шлюбу, здійснене в порядку, передбаченому статтями 106 і 107 цього Кодексу, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua .

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Івченко Т. П.