Справа № 766/9295/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого - судді Прохоренко В.В.,

секретаря Тихоша Л.Г.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Ляшук Лілія Гаврилівна про усунення від права на спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Ляшук Лілія Гаврилівна про усунення від права на спадкування за законом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 .

Після його смерті відкрилася спадщина на належне спадкодавцю майно. За життя спадкодавець заповіт не склав.

У встановлений строк він та його сестра ОСОБА_2 /відповідач по справі подали до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Ляшук Л.Г. заяву про прийняття спадщини.

14.05.2007 року ОСОБА_3 діагностували аденокарциному передміхурової залози /рак залози типу T2N0M0 ІІ ступеня/. Крім того, за життя його батько хворів на хронічний холецистит, хронічний субатрофічний гастрит, хронічний рецидив панкреатит. Через необхідність постійного вживання онкологічного препарату «Золадекс» ці хвороби травного трактату вкрай погіршили наприкінці жовтня 2014 року стан батька у зв`язку з чим він двічі перебував на стаціонарному лікуванні в лікарні КУ «ХМКЛ ім. Е.Е. Корабелиша», а саме з 27.10.2014 року по 07.11.2014 року та з 30.03.2015 року по 10.04.2015 року.

Восени 2017 року розвиток онкологічного захворювання вже не вдавалося стримувати доступними засобами. За результатами мультиспіральної комп`ютерної томографії від 28.11.2017 року у ОСОБА_3 були виявлені численні метастази в малому тазі, правій легені, обох надниркових залозах та усіх кісткових структурах.

Отже, починаючи з весни 2007 року його батько, якому на той час вже виповнилось 70 років, через похилий вік та тяжкі хвороби постійно потребував сторонньої допомоги та не мав можливості обслуговувати себе самостійно: прати, прибирати, готувати їжу, здійснювати покупки продуктів харчування та не продовольчих товарів. У зв`язку з цим позивач постійно знаходився разом з ним, фактично проживаючи в одному будинку, а з грудня 2012 року коли позивач переніс інсульт доглядом та піклуванням за ОСОБА_4 та його лікуванням займався син позивача ОСОБА_5 .

Відповідач будучи обізнаною у тому, що батько потребує сторонньої допомоги, піклування та значних кошти на лікування жодної допомоги не надавала.

Всі витрати по похованню спадкодавця здійснювалися за його рахунок та кошти сина. Відповідач ні матеріальної ні організаційної допомоги в церемонії поховання не надавала.

Вважає, що ОСОБА_2 не може претендувати на спадкове майно, оскільки вона ухилялася від надання будь - якої допомоги спадкодавцеві, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги.

З огляду на викладене, приписи ст.ст. 172, 202 СК України, ст.1224 ЦК України позивач просить усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити з підстав, зазначених в позові.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала повноваження представнику.

Представника відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, підтвердив обставини зазначені в позові.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, враховуючи їх належне повідомлення про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи суд установив наступні обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною першою ст.202СК України визначений обов`язок повнолітніх доньки, сина утримувати батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 після його смерті відкрилася спадщина на 5/100 частин домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , садовий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , земельну ділянку площею 0,0126 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільовим призначенням якої є будівництво та обслуговування житлового удинкуЮ. Господарських будівель та споруд, земельну ділянку площею 0,04 га, за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 є сином, а ОСОБА_2 донькою спадкодавця - ОСОБА_3 .

За життя спадкодавець не склав заповіту.

З весни 2007 року по грудень 2012 року позивач постійно знаходився разом з спадкодавцем, фактично проживав з ним в одному будинку, здійснював за ним догляд.

Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України відповідач є спадкоємцем за законом майна померлого, як і його донька і цей факт не заперечується сторонами.

Згідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може особа може бути усуненні від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцю, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

За змістом даної норми факт ухилення від виконання обов`язків щодо утримання спадкодавця лише тоді є підставою для усунення від права на спадкування, якщо цей факт встановлений судом.

Окрім того, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві полягає в умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцеві.

Отже, правове значення при вирішенні спору має доведеність сукупності обставин ухилення спадкоємця(умисні винні дії або бездіяльність) від надання допомоги при можливості її надання спадкодавцю, який перебуває у безпорадному стані через похилий вік чи хворобу, потреба спадкодавця в допомозі саме цього спадкоємця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування (п. 6 постанови № 7 від 30.05.2008року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування».)

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 14.05.2007 року ОСОБА_3 діагностували аденокарциному передміхурової залози /рак залози типу T2N0M0 ІІ ступеня/. Крім того, за життя його батько хворів на хронічний холецистит, хронічний субатрофічний гастрит, хронічний рецидив панкреатит. Через необхідність постійного вживання онкологічного препарату «Золадекс» ці хвороби травного трактату вкрай погіршили наприкінці жовтня 2014 року стан батька у зв`язку з чим він двічі перебував на стаціонарному лікуванні в лікарні КУ «ХМКЛ ім. Е.Е. Корабелиша», а саме з 27.10.2014 року по 07.11.2014 року та з 30.03.2015 року по 10.04.2015 року.

Станом на 2007 рік ОСОБА_3 вже виповнилось 70 років та через похилий вік та тяжкі хвороби постійно потребував сторонньої допомоги та не мав можливості обслуговувати себе самостійно: прати, прибирати, готувати їжу, здійснювати покупки продуктів харчування та непродовольчих товарів.

З грудня 2012 року ОСОБА_1 переніс інсульт, складну операцію з видалення гематоми у зв`язку з чим, постійно перебував на стаціонарному лікуванні, а саме з 01.12.2012 року по 14.12.2012 рік, 08.04.2013 року по 24.04.2013 рік, з 06.11.2013 року по 18.11.2013 рік, з 10.12.2015 року по 23.12.2015 рік, з 10.11.2016 року по 23.11.2016 рік, з 13.11.2017 року по 24.11.2017 рік, з 12.11.2018 року по 23.11.2018 рік, що підтверджується виписками з медичної карти хворого.

Оскільки внаслідок, перенесеної хвороби позивач не міг здійснювати догляд за хворим батьком за ним почав доглядати син позивача ОСОБА_5 .

За результатами мультиспіральної комп`ютерної томографії від 28.11.2017 року у ОСОБА_3 були виявлені численні метастази в малому тазі, правій легені, обох надниркових залозах та усіх кісткових структурах. Розвиток онкологічного захворювання призвів до того, що ОСОБА_3 майже не рухався, не розмовляв, самостійно не міг навіть вживати їжу.

На підтвердження зазначених обставин позивач надав виписки з медичних карток стаціонарного хворого з історією хвороби.

Отже, вказані документи містять у собі дані про обставини, які дають підстави для висновку про те, що внаслідок зазначених захворювань, а також похилого віку ОСОБА_3 не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування.

За таких обставин, факт перебування спадкодавця у безпорадному стані внаслідок тяжкої хвороби або каліцтва доведений належними і допустимими доказами у встановленому ст.ст.76- 80 ЦПК України порядку, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що ОСОБА_3 потребувала допомоги від доньки.

Ухилення особи від надання допомоги спадкоємцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю тобто факт ухилення пов`язується з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що відповідачка знала про стан здоров`я свого батька, та хворобу брата, позивач разом з сином неодноразово зверталися до відповідача за допомогою, але вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцю, не піклувалася про нього, не відвідувала в лікарні та за місцем проживання, не надавала коштів на його лікування та утримання, хоча мала таку можливість.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріали справи місять нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_2 , в якій остання відмовляється від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 .

Крім того, відповідач не оспорювала обставини, викладені в позовній заяві. Представником позивача надано до суду нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_2 про відмову від спадщину на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Враховуючи викладене, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує прав чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки ОСОБА_2 свідомо ухилялася від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу своєму батькові ОСОБА_3 , який через хворобу та похилий вік перебував у безпорадному стані.

На підставі викладеного, ст. 202 СК України, ст.ст. 1216-1217, 1224 ЦК України, керуючись ст.ст. 6-13, 81, 141, 206, 258, 259, 263- 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до для початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя В.В.Прохоренко