Справа № 148/2412/19
Провадження № 22-ц/801/669/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саламаха О. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 рокуСправа № 148/2412/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Оніщука В.В (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С.Г., Медвецького С.К.,

з участю секретаря судового засідання Богацької О.М.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 27 грудня 2019 року, постановлену у складі судді Саламахи О.В., в залі суду,

встановив:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд із позовом до ОСОБА_3 та Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання недійсним наказу та усунення порушень правил землекористування і добросусідства.

Також, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали заяву про забезпечення позову у якій просили суд заборонити виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,10 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Юрківської сільської ради Тульчинського району із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, та подальшого погодження даної документації і реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Заяву мотивовано тим, що ОСОБА_3 отримав наказ Головного Управління Держгеокадастру у Вінницькій області «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» та вчиняє дії для виконання цього наказу, шляхом виготовлення необхідної документації стосовно спірної земельної ділянки, однак в разі її виготовлення в подальшому це ускладнить розгляд справи по суті, і в разі задоволення позовних вимог відновлення стану земельної ділянки та її меж до попередніх показників.

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 27 грудня 2019 року заяву задоволено.

Застосовано заходи забезпечення позову, а саме заборонено ОСОБА_3 вчиняти дії пов`язані з виготовленням проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,10 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Юрківської сільської ради Тульчинського району із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, та подальшого погодження даної документації і реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі, дозвіл на що надавався наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області винесено за № 15739/0/15-19 від 13.09.2019.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що подальше виконання наказу Головного Управління Держгеокадастру у Вінницькій області «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» може призвести до порушення права власності позивачів та виникнення труднощів при виконанні можливого рішення у справі.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, вказуючи, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи та невідповідності висновків обставинам справи.

Подана апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції під час вирішення заяви не врахував, що заявниками не надано доказів на підтвердження факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, при цьому було зроблено лише посилання на загальні норми процесуального права та доводи заявників.

У апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову в повному обсязі.

На апеляційну скаргу подано відзив Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області, у якому зазначено, що виданий ОСОБА_3 наказ ніяким чином не порушує права позивачів по справі, а тому з огляду на викладені у відзиві обставини, просило апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити та скасувати ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 27 грудня 2019 року

Також, на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у якому просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, при цьому його представником надано заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону не відповідає.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії тощо.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Суд першої інстанції задовольняючи заяву, зазначив обставини справи та вказав на те, що подальше виконання наказу Головного Управління Держгеокадастру у Вінницькій області «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» може призвести до порушення права власності позивачів та виникнення труднощів при виконанні можливого рішення у справі.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно частин 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Положеннями статті 125 Земельного Кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Як вбачається з поданої заяви позивачі просять заборонити виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,10 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Юрківської сільської ради Тульчинського району із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, та подальшого погодження даної документації і реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

У цій справі оспорюється правомірність отримання відповідачем дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Питання, пов`язаного з визнанням права власності на земельну ділянку та оспорюванням права власності інших осіб, у позивачів не виникало.

В свою чергу отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, а тому не створює правових наслідків, крім тих, що пов`язані з неправомірністю його прийняття.

Вказаний висновок зроблений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 826/5737/16.

З огляду на викладене, заявлені заходи забезпечення позову є непропорційними і неспівмірними із заявленими вимогами.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивачами не надано належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог. У даному випадку застосоване судом забезпечення позову призвело до непропорційного обмеження прав відповідача.

З огляду на те, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм процесуального права, тому суд апеляційної інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу, скасовує оскаржувану ухвалу та відмовляє у задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 27 грудня 2019 року скасувати та постановити нову ухвалу.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання недійсним наказу та усунення порушень правил землекористування і добросусідства, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.В. Оніщук

Судді: С.Г. Копаничук

С.К. Медвецький