Справа № 592/7979/18
Номер провадження 22-ц/816/594/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року м.Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орлова І.В. (суддя-доповідач),

суддів: Левченко Т.А., Хвостика С.Г.

з участю секретаря

судового засідання: Кияненко Н.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі Державне підприємство «Тростянецьке лісове господарство»

Сумська товарна біржа «Сумиагропромбіржа»

Державне підприємство «Лісогосподарський інноваційно-аналітичний центр»

треті особи: ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду цивільну справу № 592/7979/18 за апеляційною скаргою Державного підприємства «Тростянецьке лісове господарство» на ухвалу Ковпаківського районного суду міста Суми від 17 січня 2020 року(суддя Костенко В.Г.) про стягнення штрафу в порядку процесуального примусу, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою Ковпаківського районного суду міста Суми від 17 січня 2020 року в порядку застосування заходів процесуального примусу стягнуто з Державного підприємства «Тростянецьке лісове господарство» (далі лісогосподарство або відповідач) у дохід державного бюджету штраф у розмірі 2-х розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 2019 рік) в сумі 4014,00 гривень. Вказаною ухвалою лісогосподарство зобов`язано у строк до 20 лютого 2020 року повторно надати письмові документи, які суд витребував від відповідача раніше своєю ухвалою від 21 червня 2019 року.

Застосування штрафу суд першої інстанції мотивував наявністю передбачених пунктами 1 та 3 частини першої статті 148 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України обставин.

В апеляційній скарзі представник Державного підприємства «Тростянецьке лісове господарство», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу від 17 січня 2020 року в частині застосування штрафу скасувати.

За доводами апеляційної скарги лісове господарство не ухилялося від вчинення покладених судом дій щодо надання витребуваних доказів. Ненадання документів було пов`язане з тим, що отримана лісогосподарством 29 жовтня 2019 року ухвала суду від 21 червня 2019 року містила вимогу про її виконання до 05 липня 2019 року, тобто у строк який на час одержання ухвали вже закінчився. За таких обставин стверджувати про умисне ухилення відповідача від виконання покладених судом процесуальних обов`язків не можна. Підстави для застосування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу відсутні.

У відзиві позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а законну і обґрунтовану ухвалу суд першої інстанції від 17 січня 2020 року без змін.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Прийняте процесуальне рішення про повторне витребування у строк до 20 лютого 2020 року письмових документів сторони не оскаржували. Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України, апеляційний суд не входить до обговорення питання щодо обґрунтованості рішення про забезпечення доказів. Ухвала місцевого суду від 17 січня 202 року у цій частині не переглядається.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та виділені матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У справі встановлено, що 21 червня 2019 року ухвалою Ковпаківського районного суду від Державного підприємства «Тростянецьке лісогосподарство» були витребувані письмові документи із встановленням строку їхнього подання до 05 липня 2019 року. Зазначена ухвала була вручена відповідачу поштовою кореспонденцією 29 жовтня 2019 року.

Представник ДП «Тростянецьке лісове господарство», який у судовому засіданні 24 жовтня 2019 року запевнив, що строк до 14 листопада 2019 року буде достатнім для надання витребуваних судом письмових документів, 18 листопада 2019 року подав заяву про відвід судді, а 17 січня 2020 року у судове засідання взагалі не з`явився.

Відповідно до пункту 6 частини другої та частини третьої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки. У випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Згідно частини першої статті 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Пунктом 5 частини першої статті 144 ЦПК України встановлено, що заходами процесуального примусу є, зокрема, штраф.

Відповідно до частини першої статті 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: 1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин.

Отже, підставою для стягнення в дохід державного бюджету штрафу в порядку процесуального примусу є факт недобросовісної поведінки учасника судового процесу, ухилення, тобто уникнення, ігнорування вчинення дій, покладених судом без поважних причин, зловживання процесуальними правами, що має певну мету перешкоджання судочинству, та умисне, без поважних причин, неподання доказів або повідомлення про неможливість їх подання.

У строк до 05 липня 2019 року, що був встановлений ухвалою від 21 червня 2019 року і яку відповідач отримав 29 жовтня 2019 року, вчинити покладену судом на Державне підприємство «Тростянецьке лісове господарство» процесуальну дію не можливо. За таких обставин стверджувати про умисне ухилення відповідача від виконання покладених судом процесуальних обов`язків не можна. Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для застосування до відповідача заходів процесуального примусу є помилковим.

Враховуючи наведе, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасуванню.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Тростянецьке лісове господарство» задовольнити. Ухвалу Ковпаківського районного суду міста Суми від 17 січня 2020 року скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає. Повне судове рішення складене 20 березня 2002 року.

Головуючий - І.В. Орлов

Судді: Т.А. Левченко

С.Г.Хвостик