У Х В А Л А

12 березня 2020 року

м. Київ

справа № 305/1763/19

провадження № 61-3506ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рахівського районного суду Закарпатської областівід 29 жовтня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 21 січня 2020 року у справіза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої злочином,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивувала тим, що 25 лютого 2019 року вона звернулася із письмовою заявою до начальника Рахівського ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області Палкуша М. І. про те, що 25 липня 2018 року Апеляційним судом Закарпатської області по справі № 305/357/18 її було поновлено на посаді директора Чорнотисянського сільського будинку культури та визнано незаконним розпорядження голови Чорнотисянської сільської ради ОСОБА_2 № 02 від 27 лютого 2018 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи. Дане рішення сільський голова ОСОБА_2 умисно ухилявся виконувати й вона вимушена була звернутися до Рахівського районного відділу Державної виконавчої служби, яка примусово виконала рішення суду й поновила її на роботі.

Крім того, відповідач систематично перешкоджає ОСОБА_1 виконувати її функціональні обов`язки, перешкоджає у доступі до її робочого кабінету, систематично перевищує свої службові повноваження та погрожує. Підтвердженням упередженого ставлення відповідача до неї є незаконні акти про нібито її відсутність на робочому місці, що складають за його вказівкою працівники сільської ради. ОСОБА_2 навмисно нацькував проти неї працівницю будинку культури ОСОБА_3 , яка побила її на робочому місці. Враховуючи те, що ОСОБА_2 переслідує її за політичні переконання і вороже ставиться до неї просила поліцію вжити відповідних заходів й притягнути сільського голову села Чорна Тиса ОСОБА_2 до відповідальності за незаконне звільнення, відповідно до статті 172 КК України. ЇЇ заява тривалий час не реєструвалась поліцією, тому вона звернулася до слідчого судді Рахівського районного суду, за наслідками було постановлено ухвалу, якою зобов`язано Рахівське ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області внести відповідні дані за її заявою від 25 лютого 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Вважає, що дії відповідача призвели до її незаконного звільнення з роботи та завдали їй значної моральної шкоди. За цей час вона пережила тяжкі моральні та фізичні страждання через незаконне звільнення її з роботи, мусила вживати заходів для захисту своїх прав та інтересів, що були умисно порушені Чорнотисянським сільським головою ОСОБА_2 . Вона вимушена була звертатися до суду, їздити до Апеляційного суду Закарпатської області в місто Ужгород та Рахівського районного суду, вимушена була звертатись до виконавчої служби задля примусового виконання рішення суду. У зв`язку з незаконними діями Чорнотисянського сільського голови ОСОБА_2 порушився її стандартний ритм життя, вона зазнала переживань, пережила хвилювання, погіршився стан здоров`я, а саме: серцеві та головні болі, які продовжуються по цей час.

У зв`язку з наведеним просить стягнути з ОСОБА_2 , на її користь майнову шкоду в сумі 1 558, 43 грн та моральну шкоду в сумі 150 000 грн.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2019 року, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 21 січня 2020 року, у задоволенні позову відмовлено.

18 лютого 2020 року ОСОБА_1 направила засобами поштового зв`язку до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від29 жовтня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 21 січня 2020 року, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2 102 грн.

Ціна позову у даній справі становить 151 558, 43 грн (відшкодування майнової шкоди у розмірі 1 558, 43 грн та моральної шкоди у розмірі 150 000, 00 грн), що станом на 01 січня 2020 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб(2 102 грн х 250 = 525 500 грн).

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки оскаржувані заявником судовірішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і вони не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституцій України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рахівського районного суду Закарпатської областівід 29 жовтня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 21 січня 2020 року у справіза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої злочином відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук