Номер провадження: 22-ц/813/3391/20
Номер справи місцевого суду: 2-3897/10
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Ющак А.Ю.,

апелянта ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_2 адвоката Перепелиці А.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини та моральної шкоди, заапеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2019 року, та на додаткове рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2019 року,

встановив:

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

08 травня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у зазначеній справі, посилаючись на те, що судом не було вирішено вимогу про стягнення аліментів за період з 01.12.2017 року по 30.06.2018 року.

Додатковим рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2019 року заяву ОСОБА_1 було задоволено.

Стягнуто з відповідачки на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в період з 01.12.2017 року по 30.06.2018 року у розмірі 930 грн. щомісячно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про зміну рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2019 року та додаткового рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2019 року в частині визначення розміру аліментів, стягнувши з відповідачки на його користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 13750 грн. щомісячно, починаючи з 21.02.2010 року по 21.02.2028 року, та скасувати рішення в частині відмови у стягненні моральної шкоди, ухваливши у цій частині нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Крім того, 19.12.2019 року від заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 надійшла заява про витребування доказів у вказаній цивільній справі, яка ухвалою колегії суддів від 26.02.2020 року була залишена без задоволення.

Однак, у зв`язку з неможливістю продовження розгляду справи, так як ОСОБА_1 перешкоджав у проведенні судового засідання, наполягаючи на оголошенні перерви, потім через виклик ним швидкої допомоги і надання йому первинної медичної допомоги, у справі було оголошено перерву до 13.03.2020 року, до 10.00 год.

28.02.2020 року від заявника ОСОБА_5 надійшла заява про відвід всій колегії суддів, у складі суддів Сегеди С.М., Гірняк Л.А., Цюри Т.В.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.03.2020 року заявлений ОСОБА_1 відвід суддям Сегеді С.М., Гірняк Л.А., Цюрі Т.В. визнано необґрунтованим. Матеріали справи передано до канцелярії суду для визначення судді у порядку, встановленою частиною першою статті 33 ЦПК України для вирішення питання про відвід суддям Сегеді С.М., Гірняк Л.А., Цюрі Т.В. у зазначеній цивільній справі (т.2, а.с.149-153).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.03.2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Сегеда С.М., Гірняк Л.А., Цюри Т.В. відмовлено (т.2, а.с.155-157).

У судовому засіданні 13.03.2020 року ОСОБА_5 надав суду заяву про забезпечення позову, шляхом заборони на відчуження будь-якого нерухомого чи рухомого майна належного відповідачці ОСОБА_3 .

Заслухавши заявника ОСОБА_1 , заперечення проти задоволення заяви про забезпечення позову від адвоката Перепелиці А.Ф., доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи заяви, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що заява є необґрунтованою, а тому підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до положень ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Так, як вбачається з матеріалів справи, згідно з довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.10.2017р. № 100408369, за відповідачкою - ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності, серія та номер: САЕ 671907, виданого 24.12.2012, Виконавчим комітетом Одеської міської ради.

Проте, до заяви про забезпечення позову, заявник ОСОБА_1 надав суду копію довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.10.2019 року за № 184654695, згідно якої 19.01.2018 року, тобто в період розгляду даного судового спору, відповідач ОСОБА_3 подарувала належну їй вищевказану квартиру своєму батьку ОСОБА_6 (т.2, а.с.170-171).

Зазначені обставини свідчать про те, що в період розгляду даного спору, відповідач ОСОБА_3 здійснює відчуження належного їй на праві приватної власності майна.

Як вбачається із позовних вимог, сума грошових коштів, яку позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 , починаючи з лютого 2010 року, тобто з дня народження дитини сторін і до теперішнього часу, складає 1 650 000 грн. (13750 грн. х 120 місяців), сума моральної шкоди, яку позивач просить стягнути на його користь з відповідачки, складає 960 501 грн., всього сума позову про стягнення аліментів та моральної шкоди до теперішнього часу складає 2 610 501 грн. (1 650 000 + 960 501 грн.).

При цьому, як зазначив представник ОСОБА_3 адвокат Перепелиця А.Ф., на даний час ОСОБА_3 ніде не працює, іншого рухомого або нерухомого майна на даний час не має.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову в даному випадку може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, що є недопустимим.

Оскільки у відповідності до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зокрема і забороною вчиняти певні дії, то колегія суддів погоджується з доводами заявника ОСОБА_1 про те, що в даному випадку належним заходом забезпечення позову можливе оголошення заборони на відчуження відповідачкою будь-якого належного їй майна.

Що стосується застосування судом зустрічного забезпечення, яке запропоновано суду заявником ОСОБА_1 , то колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для зустрічного забезпечення, які передбачені ст. 154 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 149-153, 381, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

В порядку забезпечення позову ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину оголосити заборону на відчуження будь-якого нерухомого чи рухомого майна належного відповідачці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили, однак може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції України з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 18.03.2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра