Постанова

Іменем України

18 березня 2020 року

м. Київ

справа № 450/5/16-ц

провадження № 61-37746св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Чишківська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

особа, яка подала касаційну скаргу - ОСОБА_4 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Львівської області

від 07 травня 2018 року у складі колегії суддів: Цяцяка Р. П., Ванівського О. М., Шеремети Н. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

На обгрунтування позовних вимог зазначав, що ОСОБА_4 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,2302 га, кадастровий номер :02:002:0197, цільове призначення - для веденняособистого підсобного господарства, що розташована на території села Чишки-Соснівка Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

На підставі договору на представництво від 04 вересня 2013 року, укладеного у спосіб оформлення довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Максимів Л. Д., зареєстрованої у реєстрі за

№ 1965, він набув право користування та розпорядження належною ОСОБА_4 земельною ділянкою.

Землекористувачем суміжної земельної ділянки загальною площею 0,5781 га, яка складалася із: земельної ділянки № 1 - площею 0,4100 га та земельної ділянки № 2 - площею 0,1681 га, був ОСОБА_5 , після смерті якого зазначену земельну ділянку успадкувала ОСОБА_2 .

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 квітня

2008 року, виданого державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Підгорняк Н. С., зареєстрованого у реєстрі № 1-1632, ОСОБА_2 виданий державний акта від 16 липня 2009 року ЯЕ № 551414 про право власності на земельну ділянку площею 0,2042 га, кадастровий номер 0:02:002:0098, яку у подальшому вона відчужила ОСОБА_3 .

Посилаючись на те, що на дату видачі ОСОБА_2 державного акта

на право власності на земельну ділянку від 16 липня 2009 року ЯЕ № 551414, були відсутні правові підстави для збільшення площі земельної ділянки з

0,1681 га до 0,2042 га, що призвело до захоплення земель загального користування (дороги) та як наслідок порушення його прав, як землекористувача суміжної земельної ділянки, просив: визнати недійсним державний акт від 16 липня 2009 року серії ЯЕ № 551414 на право власності на земельну ділянку площею 0,2042 га, кадастровий номер :02:002:0098, виданий 16 липня 2009 року; усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,2302 га, кадастровий номер :02:002:0197, що розташована на території Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, шляхом демонтажу огорожі, розташованої по межі від точки Б до точки В земельної ділянки площею 0,2042 га, кадастровий номер :02:002:0098.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 листопада

2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним державний акт від 16 липня 2009 року серії ЯЕ № 551414 на право власності на земельну ділянку площею 0,2042 га, кадастровий номер :02:002:0098.

Усунуто перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,2302 га, кадастровий номер :02:002:0197, що розташована на території Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, шляхом демонтажу огорожі, розташованої по межі від точки Б до точки В земельної ділянки площею 0,2042 га, кадастровий номер :02:002:0098.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до державного акта серії І - ЛВ № 006916 від 19 січня 2001 року на право власності на земельну ділянку, ОСОБА_5 , спадкоємицею якого є ОСОБА_2 , на праві приватної власності належала земельна ділянка загальною площею 0,5781 га, цільове призначення - для ведення особистого підсобного господарства, розташована на території села Чишки-Соснівка Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що складалася з двох земельних ділянок: земельної ділянки № 1 - площею 0,4100 га, межа якої у точках від Б до В проходила по земельній ділянці належній ОСОБА_4 , та земельна ділянка № 2 - площею 0,1681 га, межа якої у точках від Б до В проходила по земельній ділянці належній ОСОБА_4 . Згідно з топографічним планом земельної ділянки, виготовленим Товариством з обмеженою відповідальністю «Інститут геоінформаційних систем», належна ОСОБА_5 площа земельної ділянки № 2 була збільшена до 0,1721 га, що призвело до її перетину із земельною ділянкою ОСОБА_4 .

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 07 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що правом на звернення до суду наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів. Установивши, що видана ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_1 довіреність, посвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Максимів Л. Д., зареєстрована у реєстрі за

№ 1965, надає позивачу, як представнику, право вчиняти правочини від імені ОСОБА_4 , а також представляти його інтереси у різних установах та організаціях, тоді як ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом за захистом саме своїх порушених прав та інтересів щодо володіння та користування зазначеною земельною ділянкою, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність порушення його прав, як позивача у зазначеній справі.

Крім того, апеляційний суд зауважив, що позивач не надав доказів на підтвердження того, яким саме документом встановлено під`їзд до земельної ділянки ОСОБА_6 , про перегородження якого відповідачем заявив ОСОБА_1 , а згідно з топографічним планом, розмір належної

ОСОБА_6 земельної ділянки відрізняється від розміру, визначеного державним актом на право приватної власності на землю від 20 січня 2002 року серія ЛВ № 29293, лише по одній межі на 32 см, решта меж, зазначених у топографічному плані, перевищують ті, які передбачено державним актом.

Узагальнені доводи касаційних скарг та аргументів інших учасників справи

У червні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 , у якій він просив скасувати постанову Апеляційного суду Львівської області

від 07 травня 2018 року та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на те, що у порушення норм процесуального права апеляційний суд, встановивши наявність інтересу ОСОБА_4 у даній справі, не вирішив питання про його залучення до участі у справі.

У червні 2018 року до Верховного Суду також надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій він просив скасувати постанову Апеляційного суду Львівської області від 07 травня 2018 року та залишити в силі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 листопада 2016 року, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Касаційна скарга обгрунтована посиланнями на те, що у порушення вимог статті 382 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), мотивувальна частина постанови суду апеляційної інстанції не містить мотивів відхилення кожного аргументу, викладеного у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема апеляційний суд не зазначив мотивів відхилення його доводів про невідповідність державного акта на право власності на земельну ділянку

від 16 липня 2009 року серія ЯЕ № 551414 документам, що слугували підставою для його видачі - свідоцтву про право на спадщину за заповітом від 21 квітня 2008 року, виданому державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Підгірняк Н. С., зареєстрованому у реєстрі за № 1-1632. Визначаючи межі належної ОСОБА_3 земельної ділянки, апеляційний суд не звернув уваги на наявність у матеріалах справи двох топографічних планів земельної ділянки: долученого позивачем до позовної заяви (від 2015 року) та наданого представником ОСОБА_3 - ОСОБА_7 до апеляційного суду (від 2017 року), та не аргументував мотиви, з яких він не взяв до уваги наданий відповідачем топографічний план земельної ділянки с. Соснівка Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

У жовтні 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив представника ОСОБА_3 - ОСОБА_7 , який колегія суддів не ураховує при вирішенні касаційних скарг по суті, оскільки він не містить підпису заявника.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Відповідно до статті 388 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня

2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,2302 га, кадастровий номер :02:002:0197, цільове призначення - для веденняособистого підсобного господарства, що розташована на території села Чишки-Соснівка Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Власником суміжної з його земельною ділянкою, а саме земельної ділянки площею 0,5781 га, що складається із: земельної ділянки № 1 площею 0,4100 га та земельної ділянки № 2 площею 0,1681, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території села Чишки-Соснівка Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, був ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Належне спадкодавцеві майно, що складалося з домоволодіння АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,5781 га, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та введення особистого підсобного господарства, що розташована на території села Чишки-Соснівка Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, кадастрові номера :02:002:0097, :02:002:0098 та :02:002:0099, успадкувала ОСОБА_2 .

З метою уточнення конфігурації меж належної спадкодавцю земельної ділянки для отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, ОСОБА_2 звернулася до фізичних осіб - підприємців ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , якими виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо земельних ділянок, що розташовані за адресою: село Соснівка Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, кадастрові номера :02:002:0097, :02:002:0098 та :02:002:0099. Під час виконання робіт по виготовленню технічної документації із землеустрою на виконання замовлення ОСОБА_2 , складено акти відновлення і узгодження меж земельної ділянки належної ОСОБА_2 із суміжними землекористувачами, зокрема ОСОБА_4 .

Рішенням тринадцятої сесії п`ятого скликання Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 24 липня 2008 року № 323, за клопотанням ОСОБА_2 затверджено уточнену площу 0,2500 га земельної ділянки, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель; 0,3002 га та 0,2042 га земельних ділянок, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою село Соснівка Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області,

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 квітня

2008 року, виданого державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Підгірняк Н. С., зареєстрованого у реєстрі за № 1-1632,

16 липня 2009 року ОСОБА_2 видано державний акт ЯЕ

№ 551414 на право власності на земельну ділянку площею 0,2042 га, розташовану у селі Соснівка Пустомитівського району Львівської області, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:002:0098.

15 травня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Моісєєвою О. Я., зареєстрований у реєстрі № 515, за умовами якого ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_3 купив земельну ділянку площею 0,2042 га, розташовану у селі Соснівка Пустомитівського району Львівської області, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:002:0098.

04 вересня 2013 року ОСОБА_4 склав довіреність на ім`я ОСОБА_1 , посвідчену приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Максимів Л. Д., зареєстровану у реєстрі за № 1965, на представництво його інтересів в органах місцевого самоврядування, державних адміністраціях, органах державного земельного кадастру, в органах бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, в органах нотаріату тощо, з питань користування та розпорядження (з правом здійснення продажу, міни, надання в оренду, але без права передання в іпотеку, у тому числі як майновим поручителем) на умовах за розсудом уповноваженої особи належною йому на праві власності земельною ділянкою, що розташована на території Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, наданою для ведення особистого підсобного господарства (кадастровий номер :02:002:0197), а також вести його справи в усіх судових органах України будь-якої ланки.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційних скарг висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Частинами першою, другою статті 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-якихпорушень його прав на землю, навітьякщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до частин другої, п`ятої статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (частина перша статті 155 ЗК України).

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову у їх задоволенні.

Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним державного акта серії ЯЕ № 551414 на право власності на земельну ділянку площею 0,2042 га, кадастровий номер :02:002:0098, виданого 16 липня 2009 року, та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою площею 0,2302 га, кадастровий номер :02:002:0197, що розташована на території Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, ОСОБА_1 обгрунтовував свої вимоги тим, що збільшення власником суміжної земельної ділянки, кадастровий номер :02:002:0098, її площі за рахунок земель загального користування (дороги), що забезпечує під`їзд до земельної ділянки, кадастровий номер :02:002:0197, порушує його права як її землекористувача, яке він набув на підставі довіреності

від 04 вересня 2013 року, складеної на його ім`я ОСОБА_4 , посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу

Максимів Л. Д., зареєстрованої у реєстрі за № 1965.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд обгрунтовано виходив з того, що видана ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_1 довіреність, посвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Максимів Л. Д., зареєстрована у реєстрі за № 1965, надає позивачеві, як представнику, право вчиняти правочини від імені ОСОБА_4 , а також представляти його інтереси у різних установах та організаціях, тоді як ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом за захистом саме своїх порушених прав та інтересів щодо володіння та користування зазначеною земельною ділянкою, якого він не набув у визначений законом спосіб. Наведене підтверджується також доводами касаційної скарги ОСОБА_4 , у якій він посилається на те, що його безпідставно не було залучено до участі у справі.

Відповідно до частини третьої статті 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Системний аналіз вказаних норм чинного законодавства дає підстави для висновку що на підставі довіреності від 04 вересня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 виникли представницькі правовідносини, у яких позивач отримав повноваження лише на представництво інтересів ОСОБА_4 з питань користування та розпорядження належною йому на праві власності земельною ділянкою, кадастровий номер :02:002:0197, що розташована на території Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, та на ведення справ у судах в інтересах власника земельної ділянки, а не у своїх власних інтересах.

Ураховуючи зазначене та установивши, що ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не набув права користування зазначеною земельною ділянкою, суд апеляційної інстанції дійшов обгрунтованого висновку про недоведеність порушення його прав чи законних інтересів.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд у мотивувальній частині не виклав мотивів відхилення кожного аргументу, викладеного у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , є необгрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, § 29).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення у справі, апеляційний суд правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, з урахуванням доводів та вимог апеляційної скарги та відзиву на неї. Таким чином оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції є достатньо мотивованою.

Щодо касаційної скарги ОСОБА_4 .

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду у червні 2018 року, ОСОБА_4 як особа, яка не брала участі у справі, посилався на те, що апеляційний суд, встановивши наявність його інтересу як власника земельної ділянки площею 0,2302 га, кадастровий номер :02:002:0197, цільове призначення - для веденняособистого підсобного господарства, що розташована на території села Чишки-Соснівка Чишківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, у порушення норм процесуального права, не вирішив питання про залучення його до участі у справі.

Відповідно до частини першої статті 17, пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі в справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За змістом зазначених норм право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участь у справі, проте ухвалене судове рішення порушує їх права чи покладає на них додаткові обов`язки, що в будь-якому випадку тягне для них негативні наслідки. При цьому на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести, що оскаржуваним судовим рішенням вирішено питання, які безпосередньо стосуються його прав, інтересів чи обов`язків.

Суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося (пункт 3 частина першої статті 396 ЦПК України).

Зважаючи на те, що у рамках розгляду зазначеної справи, питання про права, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_4 не вирішувалися, оскільки, як правильно встановив суд апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою у своїх власних інтересах, а не в інтересах довірителя ОСОБА_4 , який у разі порушення його прав, не позбавлений права звернутися до суду із самостійним позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні належною йому на праві власності земельною ділянкою, касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 підлягає закриттю з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 396 ЦПК України.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційних скарг

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Узагальнюючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду є законними та обгрунтованими, доводи касаційних скарг правильність висновків суду не спростовують, а тому касаційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення.

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 підлягає закриттю з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 396 ЦПК України.

Керуючись статтями 396, 400, 401, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Апеляційного суду Львівської області від 07 травня 2018 року закрити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Апеляційного суду Львівської області від 07 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. І. Усик

І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак