КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/406/20
Провадження № 2-з/534/10/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2020 року місто Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Куц Т.О., з участю секретаря судового засідання Клімової С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, в якій посилається на те, що вона подала до Комсомольського міського суду Полтавської області позовну заяву до ОСОБА_2 про визнання батьківства за рішенням суду, внесення змін до актового запису про народження дитини та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач ОСОБА_2 є батьком їх сина ОСОБА_3 , однак відомості про батька дитини внесені до актового запису про народження на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. ОСОБА_2 є громадянином Республіки Білорусь, має там постійне місце проживання, в даний час проживає в Україні, але коли дізнається про розгляд справи то матиме можливість без перешкод повернутись до своєї держави вона буде позбавлена можливості реалізувати свої права та захистити інтереси свого сина, це також затруднить проведення генетичної-молекулярної експертизи та винесення рішення по справі, адже до експертної установи має з`явитися батько.

Просить вжити заходи забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до набрання рішенням суду по даній справі законної сили і внесення змін до актового запису про народження дитини.

Відповідно до ч. 1ст. 153 ЦПК України, дана заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріли справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Згідно частин 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (частини 1,2 статті 150 ЦПК України).

Статтею 26 Конституції України визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції прав про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Види забезпечення позову визначені у ст. 150-152 ЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 19 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Окрім того відповідно до вимог ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

З наведених вище норм вбачається, що тимчасове обмеження права громадян на виїзд з України може бути встановлене судом за поданням державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження лише у разі, якщо боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Отже, зазначене вище обмеження конституційного права громадянина вільно залишити територію України може бути встановлене лише у разі невиконання боржником рішення суду і неможе бути застосоване як захід забезпечення позову, тим більше, що такий вид забезпечення позову не передбачений статтею 150 ЦПК України.

Аналіз ст.150ЦПК України дає підстави для висновку, що процесуальним законом не передбачено такого заходу забезпечення позову, як тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон. Виходячи з зазначеного, задоволення такого способу забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України, є прямим порушенням цивільного процесу та може трактуватися як вихід суду за межі своїх повноважень.

За таких обставин суд вважає,що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 81, 149, 151, 153, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з моменту її складання. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Суддя Т.О.Куц