ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/2422/19 Номер провадження 22-ц/814/544/20Головуючий у 1-й інстанції Іващенко Ю. А. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді Хіль Л.М.

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Обідіної О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 листопада 2019 року, ухвалене під головуванням судді Іващенка Ю.А. (дата складання повного тексту рішення 18 листопада 2019 року)

по справі за позовом товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Стрім» (правонаступник товариство з обмеженою відповідальністю «Техагро»), ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2019 року ТОВ «ФК «Фангарант Груп» звернулося із вказаним позовом до місцевого суду, відповідно до якого просило стягнути з ТОВ «Агро Стрім» (правонаступник ТОВ «Техагро») та ОСОБА_1 на його користь заборгованість у розмірі 70 626,26 грн., а також стягнути солідарно з ТОВ «Агро Стрім» (правонаступник ТОВ «Техагро») та ОСОБА_1 на його користь суму сплаченого судового збору у розмірі 1 921,00 грн.

В обґрунтуванні позовних вимог вказувало, що 01 листопада 2018 року між ТОВ «МСС «ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ» та ТОВ «Агро Стрім» (правонаступник ТОВ «Техагро») було укладено договір №2 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше. Згідно п.8.1 цього договору клієнт отримує товари від постачальника на умовах договору та згідно обраного клієнтом пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів клієнту. В момент підписання договору всі існуючі та майбутні права постачальника за договором відступаються на користь процесинг-центра (ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп»). Відповідно до п. 8.2 договору порядок отримання товарів (послуг) клієнтом визначається договором та правилами отримання товарів в системі ПлатиПізніше в редакції згідно наказу №05/02-18 від 05.02.2018 року, які є невід`ємною частиною договору.

Вказувало, що клієнт ознайомлений з копією правил в електронній формі на сайті www.paylater.com.ua.

Також зазначало, що пунктом 9.1 договору визначено, що якщо в умовах пакету фінансування не вказано інше, надання клієнту товарів (послуг) відбувається в момент підписання договору клієнтом та постачальником. Згідно вказаних умов договору відповідачу ТОВ «Агро Стрім» передано в оренду на умовах лізингу «Шина автомобільна TRN 215/75 R17,5 LM216 ALL LM у кількості 2 шт., шина автомобільна 215/75 R17,5 GDR616 D GT у кількості 4 шт., шина автомобільна 235/75 R17,5 LM216 ALL LM у кількості 6 шт., шина автомобільна 235/75 R17,5 HH309 D HF у кількості 4 шт.» встановленою вартістю 68348,00 грн., передача товару клієнту засвідчена його підписом на договорі.

Відповідно до умов пакету фінансування платіж при отриманні товарів (від загальної суми платежів) складає 33,33%, що становить 22782,67 грн., кількість місячних платежів складає (крім першого) 2, розмір місячних платежів: щомісяця рівними частинами - 22782,67 грн., вид договору - прямий лізинг, перехід права власності до клієнта - виплата всіх зобов`язань за договором. Відповідно клієнт сплачує платежі в строк до 20-го числа кожного місяця. Також згідно з п. 1.1., 1.3. договору про участь постачальника в системі ПлатиПізніше № від 17 березня 2015 року всі права вимоги до відповідачів, що випливають з умов договору були відступлені ТОВ «МСС «ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ» на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» в момент підписання договору, а саме: 01 листопада 2018 року, про що відповідач ТОВ «Агро Стрім» був повідомлений в письмовій формі, згідно п. 8.1. договору, а також умов на першій сторінці договору.

Крім того зазначало, що з метою забезпечення належного та повного виконання відповідачем ТОВ «Агро Стрім» зобов`язань за договором між постачальником, відповідачем та ОСОБА_1 01 листопада 2018 року було укладено договір поруки за клієнта в системі ПлатиПізніше №2 за умовами якого ОСОБА_1 прийняла на себе зобов`язання разом з відповідачем ТОВ «Агро Стрім» нести солідарну відповідальність за належне та у повному обсязі виконання останніми своїх зобов`язань, що виникають за договором. А також договором поруки визначено, що відповідач ОСОБА_1 несе відповідальність у тому ж розмірі, що і відповідач ТОВ «Агро Стрім». ОСОБА_1 підтвердила, що вона ознайомлена з договором, правилами та пакетом фінансування.

При цьому відповідач ТОВ «Агро Стрім» (правонаступник ТОВ «Техагро») не виконав у повному обсязі прийнятих на себе зобов`язань щодо своєчасної, повної та належної оплати вартості отриманого товару та станом на 18 червня 2019 року має заборгованість в розмірі 70626,26 грн., яка складається з: 45565,33 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару; 25060,93 грн. - сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п. 12.2-12.3 договору, відповідно до яких визначено, що у разі прострочення сплати платежів, клієнт сплачує неустойку.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду від 11 листопада 2019 року позов ТОВ «ФК «Фангарант Груп» до ТОВ «Агро Стрім» (правонаступник ТОВ «Техагро»), ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто солідарно з ТОВ «Агро Стрім» (правонаступник ТОВ «Техагро»), ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фангарант Груп» заборгованість у розмірі 70 626,26 грн. А також стягнуто з відповідачів на користь ТОВ «ФК «Фангарант Груп» судовий збір в сумі 1921,00 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 посилаючись на те, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги вказувала, що посилання на те, що клієнт ознайомлений з копією правил отримання товарів в системі ПлатиПізніше в редакції згідно наказу №05/02-18 від 05 лютого 2018 року, яка є невід`ємною частиною договору в електронній формі на сайті www.paylater.com.ua не підтверджено доказами, яка саме інформація була розміщена на вищевказаному сайті на час укладання договору та договору поруки №2 від 01 листопада 2018 року, а також підтвердження факту ознайомлення клієнта з даною інформацією судом не встановлено.

Вказувала, що судом не враховано те, що спір щодо стягнення заборгованості з фінансового поручителя - фізичної особи за правочином, укладеним для забезпечення виконання господарського зобов`язання, відповідно до п. 1 ч.1 ст.20 ГПК України підлягає розгляду за правилами господарського судочинства та на такі правовідносини поширюється юрисдикція господарських судів.

Зазначала, що сторонами основного зобов`язання за договором про отримання товарів в системі ПлатиПізніше є юридичні особи, однак стороною правочину договору поруки укладеного для забезпечення основного зобов`язання виступає фізична особа, яка не є підприємцем.

Тобто, між позивачем і відповідачем наявний спір щодо правочину, укладеного для виконання зобов`язання за договором, сторонами якого є юридичні особи, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Таким чином вважає, що справу розглянуто з порушенням правил суб`єктної юрисдикції.

Також зазначала, що нею було заявлено клопотання про витребування доказів, які є суттєвими та необхідними для повного, об`єктивного, справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду справи, однак суд першої інстанції проігнорував вказане клопотання.

Крім того, Лубенським міськрайонним судом Полтавської області не залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ТОВ «МСС «ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ», як постачальника ТОВ «Агро Стрім» (правонаступник ТОВ «Техагро») та якою було укладено договір №2 від 01 листопада 2018 року.

Також вказувала, що судом стягнуто з ТОВ «Агро Стрім» (правонаступник ТОВ «Техагро») суму штрафних санкцій без урахування ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», оскільки відповідач, ТОВ «Агро Стрім» (правонаступник ТОВ «Техагро»), знаходиться за адресою: м. Северодонецьк, Луганської області, вул. Федоренко, 19.

З урахуванням викладеного просила суд скасувати рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 листопада 2019 року повністю з закриттям провадження у справі.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом вірно встановлені наступні фактичні обставини справи.

01 листопада 2018 року між ТОВ «МСС «ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ» та ТОВ «Агро Стрім» (правонаступник ТОВ «Техагро»), як клієнтом, було укладено договір №2 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше, відповідно до умов якого клієнт бере участь в системі ПлатиПізніше, зокрема, отримує товари (послуги) у постачальника на умовах цього договору та згідно обраного клієнтом пакетом фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів (послуг) клієнту. В момент підписання договору всі існуючі та майбутні права постачальника за договором відступаються на користь процесинг-центра (а.с. 6).

Відповідно до п. 8.2 договору порядок отримання товарів (послуг) клієнтом визначається договором та правилами отримання товарів в системі ПлатиПізніше в редакції згідно наказу №05/02-18 від 05 лютого 2018 року, які є невід`ємною частиною договору. Клієнт ознайомлений з копією правил в електронній формі на сайті www.paylater.com.ua (а.с. 6).

Крім того, відповідно до умов зазначеного договору товаром є - «Шина автомобільна TRN 215/75 R17,5 LM216 ALL LM у кількості 2 шт., шина автомобільна 215/75 R17,5 GDR616 D GT у кількості 4 шт., шина автомобільна 235/75 R17,5 LM216 ALL LM у кількості 6 шт., шина автомобільна 235/75 R17,5 HH309 D HF у кількості 4 шт.», вартістю - 68348,00 грн., у тому числі платіж при укладенні договору - 22782,67 грн., пакет фінансування визначено в розмірі 3 місячних платежів, платіж при укладенні договору (від загальної суми платежів) - 33,33%; розмір і порядок місячних платежів - щомісяця рівними частинами; вид договору - прямий лізинг; перехід права власності клієнту - виплата всіх зобов`язань за договором (а.с.6).

Пунктом 9.1 передбачено, що якщо за умов пакету фінансування не вказано інше, надання клієнту товарів (послуг) відбувається в момент підписання договору клієнтом та постачальником. Підпис клієнта на договорі свідчить про отримання товарів (послуг) в належній якості, кількості та комплектації (а.с.6).

Згідно вимог п. 5 договору клієнт сплачує платежі в строк до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місцем укладення договору.

Крім того, відповідно до п.п. 12.1, 12.2, 12.3, 12.4, 12.5 договору сторони несуть відповідальність, встановлену цим договором, правилами та чинним законодавством України; у разі прострочення сплати платежів на строк до 10 (десяти) календарних днів клієнт сплачує неустойку в розмірі 5 (п`яти) відсотків від суми заборгованості за прострочення кожного платежу; у разі прострочення сплати платежів на строк більше 10 (десяти) календарних днів клієнт сплачує неустойку у розмірі 10 (десять) відсотків від суми заборгованості за кожен місяць прострочення; у разі прострочення на строк більше 30 (тридцяти) календарних днів, клієнт зобов`язаний за першою вимогою процесинг-центра протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання такої вимоги достроково одноразово сплатити на користь процесинг-центра всі платежі, належні до сплати згідно з пакетом фінансування; у разі прострочення сплати платежу повністю або частково, на строк більше 30 (тридцяти) днів, клієнт зобов`язаний на вимогу процесинг-центром повернути товари за адресою місцезнаходження процесинг-центра. Повернення товарів не позбавляє клієнта від обов`язку сплатити наявну поточну заборгованість за договором (а.с.6).

Пунктом 13.1 договору визначено, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом строку, визначеного періодом та кількістю періодичних платежів, якщо інше не вказано в пакеті фінансування.

Клієнт підтверджує, що з текстом договору та правилами отримання товарів в системі Плати Пізніше ознайомлений та повністю погоджується.

Відповідно до правил отримання товарів (надання послуг) в системі ПлатиПізніше, затверджених наказом директора ТОВ «ФК «Фангарант Груп» №05/02-18 від 05 лютого 2018 року, зокрема, Розділу І Загальні положення, процесинг-центр - ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп», організатор системи Плати Пізніше; клієнт - фізична або юридична особа, з якою укладений або може бути укладений договір про отримання товарів (надання послуг) в системі ПлатиПізніше; постачальник - суб`єкт підприємницької діяльності, який здійснює поставки товарів (надання послуг), учасник системи ПлатиПізніше.

Відповідно до п.1.2 правил зазначено, що ці правила регулюють відносини між процесинг-центром, постачальниками, клієнтами, які уклали договір на умовах цих правил.

Відповідно до п.1.4 правил ці правила є договором приєднання в розумінні ст. 643 ЦК України. Підписанням договору клієнт приєднується до правил. Правила є невід`ємною частиною кожного договору з моменту його укладення.

Відповідно до п.п. 6.1 - 6.4 правил за договором клієнт сплачує на користь процесинг-центра платежі згідно пакета фінансування та договору. Розрахунки між сторонами здійснюються в національній валюті України - гривні шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок процесинг-центра. Строк, протягом якого клієнт зобов`язаний сплачувати за отримані товари (послуги), а також кількість і розмір таких платежів, визначаються на підставі зазначеного в договорі пакету фінансування. Строк, протягом якого клієнт повинен сплачувати платежі, починається з дня передачі товарів (надання послуг) клієнту і закінчується в останній день встановленого пакетом фінансування строку. Клієнт самостійно розраховує суму належних до сплати платежів за поточний місяць і оплачує їх на підставі договору. Розрахунковий період становить 1 (один) календарний місяць, якщо в пакеті фінансування не вказано інше. Оплата платежів здійснюється до 20 (двадцятого) числа кожного місяця, починаючи з наступного місяця після підписання договору.

Пунктом 14.3 правил передбачено, що у разі прострочення сплати платежів на строк більше 10-ти календарних днів плієнт сплачує неустойку в розмірі 10% від суми заборгованості за кожен місяць прострочення.

Відповідно до п.п.17.1, 17.5 правил укладений між сторонами договір діє протягом строку, визначеного періодом та кількістю періодичних платежів, якщо інше не вказано в пакеті фінансування, але в кожному разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Процесинг-центр має право достроково розірвати в односторонньому порядку договір, та (або) вимагати сплати встановлених цими правилами неустойки і відшкодування завданих збитків, зокрема, з підстави невиконання або неналежного виконання клієнтом своїх обов`язків з виплати платежів.

Відповідно до п.15.2 правил сторони договору погодили, що на підставі ст.259 ЦК України позовна давність за всіма зобов`язаннями, що виникають з умов договору, в т.ч. щодо сплати неустойки та відшкодування збитків, збільшується і становить 20 років.

Місцевим судом також встановлено, що між ТОВ «МСС «ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ», як постачальником, ТОВ «Агро Стрім» (правонаступник ТОВ «Техагро»), як клієнтом та ОСОБА_1 , як поручителем, 01 листопада 2018 року було укладено договір № 2 поруки за клієнта в системі ПлатиПізніше, відповідно до умов якого, поручитель несе разом з клієнтом солідарну відповідальність за належне та у повному обсязі виконання клієнтом своїх зобов`язань, що виникають за договором про отримання товарів в системі ПлатиПізніше та усіма додатковими угодами до договору. Поручитель несе відповідальність в тому ж розмірі, що і клієнт, включаючи сплату неустойки та інших штрафних санкцій, передбачених договором про отримання товарів в системі ПлатиПізніше. У випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором клієнт та поручитель несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України. Цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє протягом 3 (трьох) років (а.с.7).

Поручитель підтверджує, що він ознайомлений з договором про отримання товарів в системі ПлатиПізніше, усіма додатковими угодами до договору, правилами отримання товарів в системі ПлатиПізніше та пакетами фінансування, їх зміст і умови йому зрозумілі, та усвідомлює зобов`язання клієнта, що виникають із вищезазначених документів. Поручитель підтверджує, що зміст ст.ст. 553-559 ЦК України йому відомий (а.с.7).

Судом встановлено, що між сторонами, на підставі зазначеного вище договору № 2 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше від 01 листопада 2018, виникли цивільно-правові відносини, що регулюються положеннями ст. 806 ЦК України.

Також встановлено, що відповідно до наданого позивачем розрахунку суми заборгованості згідно договору №2 від 01 листопада 2018 року та на момент подачі позову загальна заборгованість на кінець періоду складає 70626,26 грн., з якої: заборгованість по місячним платежам у розмірі 45565,33 грн., та неустойки у розмірі 25060,93 грн.

Місцевий суд прийняв до уваги розрахунок заборгованості, як належний доказ розміру заборгованості, що виникла у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за вказаним договором, оскільки відповідачами він не спростований.

Крім того встановлено, що між сторонами існують цивільні правовідносини, та у зв`язку з невиконанням відповідачами зобов`язання за договором порушено майнові права ТОВ «Фінансова Компанія «Фангарант Груп».

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що позивач надав суду достатньо доказів про невиконання відповідачами зобов`язання за договором, що знайшло своє підтвердження в матеріалах справи, відповідачі в свою чергу не спростували доводи позивача викладені в позовній заяві.

Ухвалюючи рішення, суд з урахуванням вищевикладеного, а також приймаючи до уваги те, що відповідач ТОВ «Агро Стрім» (правонаступник ТОВ «Техагро») неналежним чином виконував взяті на себе зобов`язання за вказаним договором в частині сплати платежів, передбачених пакетом фінансування та договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість за зазначеним договором, при цьому, заявлена позивачем сума заборгованості відповідачами не спростована, доказів погашення заборгованості за договором відповідачами суду не надано, враховуючи також, що відповідно до п. 13.1 договору, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом строку, визначеного періодом та кількістю періодичних платежів, якщо інше не вказано в пакеті фінансування, а також, враховуючи, укладений відповідачем ОСОБА_1 01 листопада 2018 року договір поруки за клієнта в системі ПлатиПізніше №2, відповідно до якого відповідач ОСОБА_1 , як поручитель несе разом з відповідачем ТОВ «Агро Стрім» (правонаступник ТОВ «Техагро») солідарну відповідальність за належне та у повному обсязі виконання останнім своїх зобов`язань, що виникають за цим договором. Прийшов до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та стягненню солідарно з відповідачів на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» заборгованості за договором про отримання товарів в системі ПлатиПізніше №2 від 01 листопада 2018 року в розмірі 70626,26 грн.

Колегія суддів вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Оскільки судом вірно встановлено, що між сторонами, на підставі зазначеного вище договору № 2, виникли цивільно-правові відносини, що регулюються положеннями ст. 806 ЦК України.

Ч.ч. 1,2 ст. 806 ЦК України передбачено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 546 ЦК України передбачає, що одним з видів забезпечення виконання зобов`язання є неустойка.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 на підставі вищевказаного договору поруки за клієнта в системі ПлатиПізніше, взяла на себе обов`язок нести солідарну відповідальність разом з клієнтом ТОВ «Агро Стрім» (правонаступник ТОВ «Техагро») за належне та в повному обсязі виконання клієнтом своїх зобов`язань, що виникають за договором №2 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше від 01 листопада 2018 року.

Відповідно до ст. 553, ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

У частині четвертій статті 559 ЦК України передбачено три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію такого виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України логічним є висновок, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, згідно договору №2 від 01.11.2018 року поруки за клієнта в системі ПлатиПізніше, даний договір набуває чинності з моменту його підписання та діє протягом трьох років, а отже місцевим судом вірно встановлено, що позивач ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_1 в межах строку дії поруки.

Доводи апелянта про те, що судом не встановлено підтвердження факту ознайомлення клієнта з копією правил отримання товарів в системі ПлатиПізніше в редакції згідно наказу №05/02-18 від 05 лютого 2018 року, яка є невід`ємною частиною договору в електронній формі на сайті www.paylater.com.ua та не підтверджено доказами, не є обгрунтованими, враховуючи те, що ОСОБА_1 своїм підписом у договорі та договорі поруки погодилася з усіма його умовами, зокрема і з тим, що ознайомлена та погоджується з правилами.

Посилання апелянта на те, що вказаний спір підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, а на правовідносини поширюється юрисдикція господарських судів не береться до уваги судом, оскільки в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства

Позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, що при визначенні юрисдикційності спору слід ураховувати, що критеріями розмежування між цивільною та іншими юрисдикціями є, по-перше, характер спору про право (справи за позовами, що виникають з будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами інших видів судочинства), по-друге, однією зі сторін у спорі є, як правило, але не абсолютно, фізична особа.

Також посилання на те, що судом першої інстанції проігноровано клопотання про витребування доказів, які є суттєвими та необхідними для повного розгляду справи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції. Місцевим судом постановлено ухвалу про відмову в задоволенні клопотання відповідача, оскільки клопотання не обґрунтовано в необхідності витребування вказаних доказів.

Разом з тим, ОСОБА_1 у клопотанні не зазначено обставини, які можуть підтвердити кожен доказ, про витребування якого вона просить, або аргументи, які він може спростувати, а також вжиті заходи для отримання витребуваних документів самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причин неможливості самостійного отримання цих доказів.

Доводи апелянта про те, що місцевим судом не залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ТОВ «МСС «ТІДІСІ-ДАЛЬНОБОЙ», як постачальника ТОВ «Агро Стрім» (правонаступник ТОВ «Техагро») суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки згідно договору № від 17 березня 2015 року (а.с. 22) всі права вимоги до відповідачів, що випливають з умов договору були відступлені постачальником на користь позивача. Отже на момент подання позову, постачальник фактично не був стороною по договору, так як всі права вимоги було відступлено ним на користь позивача в момент підписання договору.

Доводи апелянта про те, що судом стягнуто з ТОВ «Агро Стрім» (правонаступник ТОВ «Техагро») суму штрафних санкцій без урахування ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», оскільки відповідач знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки згідно ч.4 ст. 4 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Відповідно до Розпорядження «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 7 листопада 2014 р. м. Северодонецьк не відноситься до переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі.

Рішення суду містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо доводів сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим,різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд сій обов`язок щодо подання обгрунтування, що випливає із ст. 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( Проніна проти України).

За таких обставин, рішення місцевого суду ухвалено у відповідності до положень матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Враховуючи наведене, а також ту обставину, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, апеляційний суд приходить до висновку, що скаргу слід залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя : Л.М. Хіль

Судді: О.Ю. Кузнєцова

О.І. Обідіна