ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 березня 2020 року

м. Харків

справа № 638/10534/19

провадження № 22-ц/818/869/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , громадянин Федеративної Республіки Німеччина,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_3 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2019 року в складі судді Семіряд І.В.,

у с т а н о в и в :

В липні 2019 року ОСОБА_1 , громадянин Федеративної Республіки Німеччина, в особі представника ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та просив розірвати укладений між ними шлюб, зареєстрований 14 червня 2017 року Харківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 1426.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2019 року відкрито провадження у даній справі.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що справа підсудна Дзержинському районному суду м. Харкова; позовна заява відповідає вимогам статтей 175, 177 ЦПК України, підстави для відмови у відкритті провадження відсутні.

22 листопада 2019 року ОСОБА_4 - представник ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 є громадянином Федеративної Республіки Німеччина, в Україні зареєстрованого місця постійного або тимчасового проживання не має. ОСОБА_3 є громадянкою України, однак з 16 травня 2019 року фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою з місця проживання від 01 липня 2019 року. Крім того, доказом проживання відповідача в Німеччині є довідка клініки «Парацельсус клінікен» від 11 листопада 2019 року про проходження ОСОБА_3 практики з подальшим працевлаштуванням. Оскільки ОСОБА_1 є громадянином Федеративної Республіки Німеччина, а ОСОБА_3 також фактично проживає в Німеччині, підсудність справи про розірвання між ними шлюбу має визначатися Верховним Судом.

28 грудня 2019 року ОСОБА_5 - представник ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що позовна заява подана з додержанням вимог статтей 175, 177 ЦПК України; правові підстави, визначені статтями 185 - 186 ЦПК України для повернення позовної заяви чи відмови у відкриті провадження у справі відсутні. Згідно з вимогами частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , тому справа підсудна Дзержинському районному суду м. Харкова.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Позов стосується розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 червня 2017 року Харківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Харківській області за актовим записом № 1426, між ОСОБА_1 , громадянином Федеративної Республіки Німеччина, та ОСОБА_3 .

За відомостями з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

До апеляційної скарги ОСОБА_4 - представник ОСОБА_3 долучив:

- довідку органу реєстраційного обліку міста Гамельн від 01 липня 2019 року про те, що ОСОБА_3 з 16 травня 2019 року фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

- довідку клініки «Парацельсус клінікен» в Бад - Гандерсхаймі від 11 листопада 2019 року про проходження ОСОБА_3 практики з подальшим працевлаштуванням.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" включає в себе у тому числі таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Питання підсудності цивільних справ врегульоване, зокрема, статтями 29 та 497 ЦПК України, які передбачають, що підсудність цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

У міжнародному праві категорія «підсудність» застосовується для визначення розподілу як компетенції між судами існуючої в державі системи розгляду цивільних справ, так і компетенції судів щодо вирішення справ з іноземним елементом, тобто міжнародної підсудності. На цивільні справи з іноземним елементом поширюються як загальні, так і спеціальні правила територіальної підсудності.

Норми статей ЦПК України передбачають загальну, територіальну та виключну підсудність.

Закон України від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право» (далі - Закон № 2709-IV), зокрема статті 75 - 77, передбачає договірну, загальну, альтернативну та виключну підсудність.

Вирішуючи питання про підсудність справ з іноземним елементом, суди України відповідно до вимог статті 497 ЦПК України повинні керуватися нормами Закону № 2709-IV та нормами відповідних міжнародних договорів.

За змістом статті 75 Закону № 2709-IV підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону. Суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

У статті 76 Закону № 2709-IV викладені підстави визначення підсудності справ судам України.

За відсутності такої обставини, відповідно до статті 29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Зі змісту указаної норми процесуального права вбачається, що Верховний Суд визначає підсудність справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства за умови, якщо обидві сторони проживають за межами України.

Іншого тлумачення указана норма не допускає.

Таким чином, провадження у даній справі відкрито судом першої інстанції без дотримання вимог статті 29 ЦПК України, тобто з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2019 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для скерування до Верховного Суду для визначення підсудності суддею Верховного Суду.

Керуючись ст. ст. 27 - 29, 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 384, 497 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2019 року - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для скерування до Верховного Суду для визначення підсудності суддею Верховного Суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 26 березня 2020 року.

Головуючий - А.В. Котелевець

Судді - Р.М. Піддубний

О.Ю. Тичкова