Справа № 369/8727/18
Провадження № 2/369/376/20
РІШЕННЯ

Іменем України

13.03.2020 року

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Дубас Т.В.,

при секретарі Мазурик Д.С.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши в порядку загального позовного провадження відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки та індексації за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона з відповідачем уклала шлюб 21.04.1998. Від цього шлюбу сторони мають двох дочок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач вказувала, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області шлюб між сторонами було розірвано.

На підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.06.2008 № 2-1170/2008 відповідач зобов`язаний виплачувати щомісячно на утримання дочок аліменти у розмірі 1000 грн. кожній, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття, починаючи з 13.02.2008.

Згідно з рішенням Апеляційного суду Київської області від 10.10.2008 рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.06.2008 в частині збільшення розміру аліментів у твердій грошовій сумі змінено та зменшено їх розмір з 2000 гривень до 1000 гривень по 500 гривень на кожну дитину, в решті рішення суду залишили без змін.

Зі слів позивача, внаслідок невиконання відповідачем зазначених рішень суду у нього перед нею утворилась заборгованість

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути на її користь з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 959 799,05 грн. та суму індексації в розмірі 116 775,87 грн.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.08.2018 було відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.11.2018 було задоволено клопотання представника відповідача та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

28.12.2018 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було частково задоволено клопотання про витребування доказів та витребувано від ПАТ «Державний ощадний банк України» та ПАТ «Укрпошта» інформацію про те, в яких відділення АТ «Ощадбанк» та ПАТ «Укрпошта» ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) отримувала грошові кошти перераховані на її ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) із зазначенням суми та дати отримання платежу.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.09.2019 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач у судове засідання з`явилась, свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, також подала до суду відповідь на відзив, позов підтримала, просила задовольнити його у повному обсязі.

Представники відповідача у судове засідання з`явились. Подали до суду відзив, в якому вказали, що відповідач частково сплачував аліменти на утримання дітей, просили позов ОСОБА_1 залишити без задоволення в повному обсязі.

Вислухавши пояснення осіб, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач проживала з відповідачем у шлюбі з квітня 1998 року.

Від шлюбу сторони мають двох доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.03.2005 шлюб між сторонами було розірвано, про що було видано свідоцтво про розірвання шлюбу.

Згідно з рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.06.2008 № 2-1170/2008 відповідач зобов`язаний виплачувати щомісячно на утримання дочок аліменти у розмірі 1000 грн. кожній, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ними повноліття, починаючи з 13.02.2008.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 10.10.2008 рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.06.2008 в частині збільшення розміру аліментів у твердій грошовій сумі змінено та зменшено їх розмір з 2000 гривень до 1000 гривень по 500 гривень на кожну дитину, в решті рішення суду було залишено без змін.

Внаслідок невиконання відповідачем зазначених рішень суду у нього перед позивачем утворилась заборгованість по виплаті аліментів.

Вказаний борг також підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості зі сплати аліментів №38036063 від 18.12.2019, відповідно до якої заборгованість зі сплати аліментів у відповідача перед позивачем станом на 30.05.2018 становить 117 754,29 грн.

З огляду на встановлені обставини суд приходить до висновку про необхідність аналізу наступних правових норм та судової практики.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ст.184 ч.2 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Частинами 1-2 ст. 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон №1282-XII ) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі (ст. 2 Закону).

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону № 1282-XII (в ред. від 03.07.1991) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Законом № 911-VIII від 24.12.2015 в частину першу статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» було внесено зміни та вказано, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 17.05.2016 за № 1368-VIII, зміни до статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 19.10.2016) та було передбачено, що державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, суму індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику.

Стаття 71 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції від 17.02.2017 положення щодо обчислення суми індексації розміру аліментів не містить.

У Законі України «Про індексацію грошових доходів населення» зі змінами встановлено, що до переліку грошових доходів громадян, одержаних ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, які підлягають індексації, відноситься і розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Також у законі визначається, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Тобто, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1 х 1% х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+……….(An х 1% х Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Вказаний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц.

З огляду на встановлені обставини у розрізі проаналізованих правових норм та судової практики суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено ст. 196 СК України обов`язковою умовою для стягнення пені є наявність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у виникненні заборгованості за аліментами.

Доказів, які б свідчили про відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості за аліментами, суду не надано.

Суд позбавлений можливості врахувати наявні в матеріалах справи копії фіскальних чеків як належний та/або допустимий доказ часткової сплати відповідачем аліментів на дитину, оскільки із останніх не можливо чітко ідентифікувати особи, які є відправником та одержувачем грошових коштів, за який період здійснюється перерахування коштів, чи були отримані позивачем кошти, які відправлялись.

Крім того, відповідно до п. 3 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, за боржником законодавчо встановлений обов`язок не пізніше наступного робочого дня після сплати аліментів надавати державному виконавцю квитанції (копії) про перерахування аліментів для долучення їх до матеріалів виконавчого провадження.

Довідка-розрахунок державного виконавця щодо заборгованості відповідача за аліментами перед позивачем не була оскаржена відповідачем та не була спростована належними і допустимими доказами.

Враховуючи відсутність належних підтверджуючих документів про сплату боржником на користь стягувача аліментів, суд приймає за основу для розрахунку неустойки (пені) за несвоєчасне виконання зобов`язань по сплаті аліментів довідку-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів №38036063 від 18.12.2019, видану старшим державним виконавцем Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київської області.

З огляду на положення ч.ч. 1-2 ст. 196 СК України в тій частині, що максимальний розмір пені обмежений розміром самої заборгованості по аліментам, на який нараховується пеня, враховуючи, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, керуючись принципами справедливості та розумності,суд приходить до висновку про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей в сумі 110 000,00 грн., що не перевищує нарахованої виконавцем заборгованості.

Щодо індексації стягнутих за рішенням суду аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі, то суд зважає на те, що позивачем надано до суду розрахунок розміру індексації аліментів, який не узгоджується з вище процитованою ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», оскільки в період з вересня 2015 року величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації 103 відсотка, а тому позовні вимоги у цій частині є необґрунтованими.

Більш того, зі змісту ч. 2 ст. 184 СК України вбачається, що індексація здійснюється відповідно до вимог Закону, тобто у позасудовий спосіб в ході виконання рішення суду про стягнення аліментів, тому дані вимоги позивач є ще й передчасними.

До того ж, розрахунок позивача індексації аліментів не відповідає дійсності, так як включає у себе і сам розмір вже стягнутих аліментів за рішенням суду, а також індексацію суми, стягнутої вже за іншим рішенням суду як неустойку за несплату аліментів, що не передбачено Законом, так як ця заборгованість за своєю правовою природою є грошовим зобов`язанням, що виникло на підставі рішення суду, а відтак, не є аліментами, що підлягають індексації в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 184 СК України.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що структура рішення, його зміст та вирішення питань під час його ухвалення, визначені ст. ст. 264, 265 ЦПК України, у зв`язку з чим, суд не зобов`язаний надавати відповіді на питання, викладені в заяві учасника процесу.

Поруч із зазначеним, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Отже, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Суд, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, покладає судові витрати у сумі 704 грн. 80 коп. на відповідача.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 180, 184, 196 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-82, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки та індексації за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дітей, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 01.10.2015 по 31.05.2018 роки в сумі 110 000 (сто десять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Враховуючи складність справи складання повного рішення суду відкласти на строк не більше десяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Позивач - ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач - ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлений 20.03.2020 року.

Суддя: Т.В.Дубас