Справа №201/7018/19
Провадження № 2/201/1153/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі : головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Іващенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

18.06.2019р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 про розірвання шлюбу (а.с.№ 3, 4).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 18.07.2019р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено у підготовче засідання (а.с.№9).

Підготовче засідання у справі проведено 27.01.2020р. відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України (а.с.№21).

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 01.08.1992р. у Відділі ЗАГС Жовтневого райвиконкому м. Дніпропетровська під актовим записом № 819. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейні стосунки остаточно припинені між сторонами з червня 2018р. Причиною припинення стали різні погляди на життя та різні характери, через що виникали непорозуміння. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства і не мають спільного бюджету. Дитина проживає разом із відповідачкою. Спорів з приводу поділу майна подружжя поки немає. Позивач вважає, що родина розпалася остаточно та не може бути відновлена.

Позивач у судове засідання 16.03.2020р. не з`явився, до суду раніше 13.03.2020р. надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, бо шлюбні відносини з відповідачкою вони остаточно припинили з червня 2018р. Просив позов задовольнити, шлюб розірвати, розглянувши справу за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами. Зазначив, що на стягненні з відповідачки судового збору не наполягає (а.с.№ 25).

Відповідачка в підготовчі засідання, які було призначені на 28.10.2019р., 27.11.2019р. та 21.01.2020р., і в судове засідання на 16.03.2020р. не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, а саме за адресою, яка була надана ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с.№8).

28.10.2019р. до суду надійшла заява відповідачки про перенесення слухання справи у зв`язку з тим, що відповідачка не має можливості бути присутньою у судовому засіданні 28.10.2019р. (а.с.№11). А отже відповідачці відомо про наявність перебування в провадженні даної справи про розірвання шлюбу.

Також до суду повернувся конверт з судовою повісткою на судове засідання 16.03.2020р. з відміткою «адресат відсутній» (а.с. № 24), а також в справі наявна довідка про доставку SMS-повідомлення (а.с.№ 30).

Отже відповідачка вважається такою, що повідомлена належним чином про дати розгляду справи і про причини неявки в підготовчі засідання 27.11.2019р., 21.01.2020р. та в судове засідання на 16.03.2020р., суд не сповістила, так само, як і не надала відзив на позовну заяву.

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні 16.03.2020р. за відсутності обох сторін сторін та без фіксування процесу технічними засобами.

Підстав для винесення по справі заочного рішення суду немає, оскільки відсутня сукупність умов передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України (позивач ні по тексту позову до суду, ні по тексту заяв до суду від 17.01.2020р. та 13.03.2020р. не дав згоду на винесення по справі заочного рішення суду).

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Судом встановлено, що 01.08.1992р. сторони зареєстрували шлюб у Відділі ЗАГС Жовтневого райвиконкому м. Дніпропетровська під актовим записом № 819 (а.с.№5).

Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач по тексту позову до суду зазначає спільне життя сторін не склалося через різні погляди на життя та різні характери, через що виникали непорозуміння, що в подальшому призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач у позові зазначив, що вони припинили шлюбно-сімейні відносини з червня 2018р. та спроби до примирення були марними, сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства і не мають спільного бюджету, дитина проживає разом із відповідачкою та спорів з приводу поділу майна подружжя поки немає.

З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами по справі припинені, зі слів позивача, з червня 2018р., і з цього часу більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовився, а відповідачка не надала заперечень проти розірвання шлюбу, то суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, її відновлення бути не може, і шлюб підлягає розірванню.

При винесенні рішення суду зазначається період остаточного припинення шлюбно-сімейних стосунків між сторонами саме з червня 2018р. відповідно до даних, які містить позов та заява позивача від 13.03.2020р., оскільки відповідачка, отримавши копію позову з додатками (а.с. № 10-11), письмових пояснень або відзиву на позов суду (в тому числі і стосовно періоду припинення шлюбно-сімейних стосунків ) суду не направила.

Одночасно з винесенням рішення суду про розірвання шлюбу, суд не вирішує питання про зміну прізвища відповідачки у відповідності до положень ст.113 Сімейного Кодексу України особа, оскільки у цій справі відсутня думка відповідачки щодо зміни її прізвище на дошлюбне прізвище.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе не стягувати з відповідачки на користь позивача понесені ним при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору, в розмірі 768грн. 40коп., оскільки позивач у своїй заяві до суду від 13.03.2020р. просив не стягувати з відповідачки понесені ним судові витрати (а.с. №25).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 112, 113, ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 01.08.1992р. у Відділі ЗАГС Жовтневого райвиконкому м. Дніпропетровська під актовим записом № 819, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - розірвати.

У відповідності до вимог ч. 2 ст.115 СК України копію рішення суду про розірвання шлюбу надіслати на адресу Соборного районного у м. Дніпрі відділу ДРАЦС Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.