Справа №463/2356/20
Провадження №2/463/905/20
УХВАЛА

ПРО ПЕРЕДАЧУ СПРАВИ ЗА ПІДСУДНІСТЮ

18 березня 2020 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Леньо С. І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ВУСО» про стягнення штрафних санкцій за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення з останнього на його користь трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 483,10 грн., пені в розмірі 5716,61 грн. та інфляційних втрат в розмірі 1390,94 грн.

Як вбачається з поданих матеріалів, позов пред`явлено з порушенням правил підсудності.

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Правила альтернативної підсудності визначені у ст. 28 ЦПК України. Згідно ч. 6 цієї статті, позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Відповідно до мотивів позовної заяви, 13.03.2018р. на перехресті вул. Личаківська Чернігівська у м. Львові мала місце ДТП, внаслідок якої було пошкоджено майно позивача. Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП була застрахована у страховій компанії відповідача, який страхове відшкодування в повному обсязі виплатив несвоєчасно.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на порушника невигідних правових наслідків, що ґрунтуються на умовах договору або на законі, та, які полягають у позбавленні його певних прав або у заміні невиконання обов`язку новим, або у покладенні на цю особу нового додаткового обов`язку. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками визнаються втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Водночас, статтею 549 цього Кодексу встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Під час розгляду цивільної справи № 761/26293/16-ц (постанова від 20.03.2019р.) Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок, згідно якого роз`яснила, що пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання.

В свою чергу, при вирішенні іншої цивільної справи № 127/15672/16-ц (постанова від 08.11.2019р.) Велика Палата Верховного Суду, вказала, що нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018р. у цивільній справі № 686/21296/15-ц).

Отже, поняття шкоди, неустойки (пені) та трьох відсотків річних і інфляційних втрат не є тотожними та мають різну правову природу, тоді як за правилами ч. 6 ст. 28 ЦПК України за місцем завдання шкоди можуть пред`являтись лише позови про відшкодування цієї шкоди, а не про стягнення неустойки, яка має штрафний характер, та трьох відсотків річних і інфляційних втрат, які мають компенсаційний характер.

Відтак, правила альтернативної підсудності, які передбачені ч. 6 ст. 28 ЦПК України на дані правовідносини не поширюються.

Крім того, на дані правовідносини не поширюються правила ч. 3 ст. 28 ЦПК України, на яку покликається позивач, оскільки за змістом позовних вимог, шкода завдану виключно майну позивача, тоді як дана норма регулює правила підсудності справ, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину.

Відтак, даний спір підлягає розгляду за правилами частини другої статті 27 ЦПК України, тобто за місцезнаходженням відповідача.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ПрАТ «СК «ВУССО» знаходиться за адресою м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31, що відноситься до територіальної підсудності Голосіївського районного суду м. Києва.

Таким чином, з врахуванням визначених правил підсудності, даний позов не підсудний Личаківському районному суду м. Львова.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У зв`язку з викладеним даний позов належить передати на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва для прийняття до свого провадження та вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 27, 31, 187 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ВУСО» про стягнення штрафних санкцій за несвоєчасну виплату страхового відшкодування передати на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва для прийняття до свого провадження та вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354, 355, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.