Постанова

Іменем України

25 березня 2020 року

м. Київ

справа № 219/10482/16-ц

провадження № 61-10487св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Новолуганська сільська рада Бахмутського району Донецької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу - прокуратура Донецької області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу прокуратури Донецької області на ухвалу Донецького апеляційного суду від 17 квітня 2019 року в складі судді Дундар І. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Новолуганської сільської ради Бахмутського району Донецької області (далі - Новолуганська сільська рада), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 .

Заступником прокурора Донецької області 06 березня 2019 року засобами поштового зв'язку подано апеляційну скаргу на вказане рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 26 березня 2019 року цю апеляційну скаргу залишено без руху для зазначення підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 17 квітня 2019 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокуратури Донецької області на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2018 року.

Апеляційний суд виходив з того, що підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, наведені прокуратурою Донецької області, не є поважними. Відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою після спливу більше 11 місяців з моменту ухвалення рішення за відсутності поважних причин, порушуватиме принцип юридичної визначеності.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2019 року прокуратура Донецької області подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що повний текст оскаржуваного рішення суду першої інстанції у Єдиному державному реєстрі судових рішень оприлюднено лише 28 березня 2018 року, що унеможливило його своєчасне виявлення. До 06 лютого 2019 року прокурору взагалі не було відомо про оскаржуване судове рішення. З вказаної дати та до часу подачі апеляційної скарги прокурор вживав заходи щодо ідентифікації сторін, з`ясовував відомості щодо їх поштової кореспонденції. Крім того, прокурор встановлював підстави для представництва інтересів держави шляхом отримання відповідної інформації з Новолуганської сільської ради. Також прокурор мав організувати сплату судового збору.

Апеляційним судом порушено норми процесуального права, оскільки оскаржену ухвалу постановлено неповноважним складом суду, оскільки ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження відповідно до норм процесуального права має прийматись судом апеляційної інстанції у складі колегії із трьох суддів, а не суддею одноособово.

Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 04 липня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою прокуратури Донецької області та витребувано справу № 219/10482/16-ц з Артемівського міськрайонного суду Донецької області.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до частини першої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частиною другою статті 354 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 .

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, прокуратура Донецької області подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 26 березня 2019 року апеляційну скаргу прокуратури Донецької області на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2018 року залишено без руху для наведення підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

12 квітня 2019 року на адресу суду від прокуратури Донецької області надійшла заява про поновлення строку на апеляційне оскарження з посиланням на поважність причин його пропущення.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановивши, що апеляційну скаргу прокуратурою Донецької області подано з пропуском строку на апеляційне оскарження, передбаченого статтею 354 ЦПК України, та відсутність поважних причин пропуску такого строку, апеляційний суд обґрунтовано застосував положення пункту 4 частини першої статті 358 цього Кодексу та відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Посилання прокурора на те, що про ухвалення оскаржуваного рішення суду йому стало відомо лише 06 лютого 2019 року, не можуть вважатись поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки прокурор звернувся з апеляційною скаргою в інтересах Новолуганської сільської ради Бахмутського району Донецької області (відповідача у справі), яка отримала оскаржуване рішення 03 квітня 2019 року (а. с. 87 т. 1), а тому для прокурора, як представника зазначеного органу місцевого самоврядування, перебіг строку на апеляційне оскарження рішення суду розпочався з цієї дати, а не з часу виявлення ним оскарженого рішення суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

При цьому, апеляційний суд правильно врахував, що безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду та забезпечення принципу правової визначеності.

Європейський суд з прав людини вказав, що: «у декількох попередніх справах, у яких порушувалися доволі схожі процесуальні питання, Суд встановив, що коли строк для оскарження поновлюється після спливу значного періоду часу без жодної потреби у виправленні серйозних судових помилок чи недоліків правосуддя, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Тоді як вирішення питання про будь-яке поновлення строку на оскарження відноситься саме до повноважень національних судів, такі повноваження не є необмеженими. У кожній справі національні суди мають перевірити, чи є підстави для поновлення строку на оскарження виправданими, а також обґрунтувати своє рішення про поновлення строку. У цій справі провадження було відновлено після затримки у шість місяців, що є суттєво меншим періодом, аніж затримки у понад два роки та один рік відповідно у згаданих справах «Пономарьов проти України» (Роnоmaryov V. Ukraine) та «Устименко проти України» (Ustimenko V. Ukraine). Проте це не означає, що у цій справі для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції ВССУ користувався необмеженою свободою розсуду, розглядаючи питання про відновлення провадження за поданою із запізненням касаційною скаргою заступника прокурора Херсонської області. ВССУ повинен був застосовувати відповідні процесуальні норми згідно з принципом юридичної визначеності. З цього випливає, що ВССУ просто погодився з аргументом заступника прокурора про порушення строку з «поважних причин», оскільки про рішення Апеляційного суду Херсонської області від 27 вересня 2011 року він дізнався зі звернення одного з опонентів заявника, поданого до прокуратури 04 квітня 2012 року, і задовольнив його клопотання про поновлення строку. Отже, було порушено пункт 1 статті б Конвенції у зв`язку з відсутністю належного обґрунтування щодо відновлення провадження у справі заявника» (SABADASH V. UKRAINE № 28052/13, § 31-34, ЄСПЛ, від 23 липня 2019 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Оскільки оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена з додержанням норм процесуального права, то судове рішення належить залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 400 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 401, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу прокуратури Донецької області залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького апеляційного суду від 17 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат