Справа № 180/1829/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
18 березня 2020 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Янжули О.С.
при секретарі - Котовій Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганець в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 180/1829/19 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до територіальної громади міста Марганець, в особі: Марганецької міської Ради про визнання права власності за набувальною давністю,-
19 вересня 2019 року позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернулися до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до територіальної громади міст Марганець, в особі: Марганецької міської Ради про визнання права власності за набувальною давністю.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що з 1998 року вони проживали разом з ОСОБА_3 у житловому будинку АДРЕСА_1 , який належав останній на праві власності, на підставі договору дарування від 02.04.1959 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , померла.
17 грудня 2005 року ОСОБА_3 склала заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Єрьоменко Р.П.
На сьогоднішній день вони продовжують проживати в даному будинку, тобто добросовісно та відкрито володіють цим майном більше десяти років.
Частиною першою та четвертою статті 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.
Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
На підставі викладеного, просять суд визнати за ними в рівних частках по 1/2 частці кожному, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Мунтян Т.І. надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує та просить їх задовільнити у повному обсязі.
Позивач ОСОБА_2 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовільнити у повному обсязі.
Представник відповідача, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд розглядає справу заочно, на підставі наявних у ній доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а також вивчивши спадкову справу № 223/2007, яка була заведена після смерті ОСОБА_3 , вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За правилами статей 2, 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).
Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 за життя проживала та значилася зареєстрованою у будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи відділу реєстрації та обліку громадян Марганецької міської ради від 19.04.2018 року ( а.с. 87, зв. стор.).
Із договору дарування від 02 квітня 1959 року, посвідченого нотаріусом Марганецької державної нотаріальної контори Сулеймановою З.О., вбачається, що ОСОБА_3 належало 2/3 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.8).
У зазначеному будинку, разом із ОСОБА_3 проживали та значилися зареєстрованими і позивачі по справі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( дівоче прізвище якої ОСОБА_2 ? яке впродовж було змінено на ОСОБА_2 , ОСОБА_2 та ОСОБА_2 ), що підтверджується матеріалами справи.
За життя, а саме, 17 грудня 2005 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Єрьоменко Р.П., за реєстром № 5670, яким все майно, яке на день її смерті виявиться їй належним, заповідала в рівних частках : ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( а.с. 9).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 , виданої 23 січня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області( а.с. 6).
14 травня 2007 року позивачі, кожен окремо, звернулися до Марганецької державної нотаріальної контори із заявами про прийняття майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 , в яких зазначили спадкоємців за заповітом, а також те, що документи, необхідні для одержання свідоцтва про право на спадщину, ними будуть надані додатково ( а.с. 75, та 75, зв. стор.).
01 червня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на, що отримала відмову, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесену державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори 11 липня 2018 року ( а.с. 93).
З постанови про відмову у вичинені нотаріальної дії від 11 липня 2018 року, винесеної державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори вбачається, що Друга Нікопольської нотаріальна контора не може видати ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що у 1962 році ОСОБА_3 були знесені 2/3 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та побудований новий будинок за цією адресою, право власності на який не було зареєстровано належним чином. Крім того, змінилась частка у праві спільної часткової власності на житловий будинок, замість 2/3 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , померлій належить житловий будинок в цілому, право власності на який не зареєстровано. Зазначені дані підтверджуються довідкою, наданою ДОКП «Марганецьке БТІ» від 05 червня 2018 року № 187 ( а.с. 93 ).
Довідкою ДОКП «Марганецьке БТІ» від 05.06.2018 року, наданої на запит державного нотаріуса Другої Нікопольської державної нотаріальної підтверджується, що ОСОБА_3 , на підставі договору дарування від 02.04.1959 року належало 2/3 частини будинку АДРЕСА_1 . 1/3 частка зазначеного домоволодіння, належала по розподілу майна у 1926-27 році, ОСОБА_8 , правовстановлюючі документи втрачені під час війни. У 1962 році ОСОБА_3 побудувала новий житловий будинок, старий будинок, належний двом співвласникам, був знесений ( а.с.48).
Згідно положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).
Щодо позовних вимог в частині визнання права власності на Ѕ частину будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 в порядку набувальної давності, суд приходить до наступного:
Частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачається, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема в разі відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, тобто винесення нотаріусом у встановленому Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 належного документу.
Відповідно до ст. 2 вказаного Порядку нотаріальні дії вчиняються після їх оплати, а також у передбачених законом випадках після сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб у день подачі нотаріусу всіх необхідних документів.
Спадкова справа не містить доказів звернення ОСОБА_1 з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, також спадкова справа не містить доказів того, що нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій відсутня.
Оскільки порядок оформлення спадщини відноситься до компетенції нотаріальних органів, відсутня відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з чим вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку набувальної давності на Ѕ частину будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , не ґрунтуються на законі, а тому задоволенню не підлягають.
Крім того, суд не залишає поза увагою і той факт, що в документах наданих позивачами до справи наявні розбіжності в адресі домоволодіння, на яке просять визнати право власності позивачі, так в частині документів зазначена адреса АДРЕСА_1 , що в свою чергу позбавляє суд можливості об`єктивно розглянути справу.
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися позивачі, як на підставу своїх вимог, оцінивши належність, допустимість і достовірність доказів, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та в необхідності їх відмови.
Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.
Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то судові витрати слід залишити за позивачами.
Керуючись ст. ст. 2,4,6,9,10,12,13,19,28,76,81,141,247,258,259,263-265,268,273,280-283.289, 352,354-355 ЦПК України, ст. ст. 344, 392 ЦК України, - суд
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до територіальної громади міста Марганець, в особі: Марганецької міської Ради про визнання права власності за набувальною давністю - відмовити.
Судові витрати по справі залишити за позивачами - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Марганецький міський суд Дніпропетровської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: О. С. Янжула