РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №534/180/20

Провадження №2/534/437/20

16 березня 2020 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

в складі суду: головуючого судді Солохи О.В.

з участю секретаря судового засідання Чебикіної Н.А.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , 2001 р.н., в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, починаючи з 06.02.2020 на період навчання до 30.06.2023 (за умови продовження ним навчання), але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьохрічного віку.

Вимоги мотивує тим, що з 01.09.2019 їх повнолітній син навчається на денному відділенні КРНУ за контрактом і є студентом першого курсу факультету права, гуманітарних і соціальних наук, стипендію не отримує. З 06.08.2019 вона перебуває на обліку як безробітна в Горішньоплавнівській міській філії Полтавського обласного центру зайнятості, у зв`язку з чим вона не має фінансової можливості утримувати сина, який проживає разом з нею та продовжує навчання. Тому звернулась до суду з відповідним позовом.

У судовому засідання позивач підтримала свої позовні вимоги та пояснила суду, що ОСОБА_5 , 2001 р.н., є сином відповідача, який проживає з нею. Останній навчається на денному відділенні КРНУ за контрактом і є студентом першого курсу факультету права, гуманітарних і соціальних наук, стипендію не отримує. Вона є безробітною, тому не має змоди надавати допомогу своєму сину, у свою чергу відповідач добровільно матеріальної допомоги на його утримання не надає.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнав частково, не заперечував проти стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, однак не згоден з розміром аліментів визначеним позивачем. Вказував, що є інвалідом другої групи, має онкозахворювання, у зв`язку з чим перебуває на онкологічному обліку, потребує регулярного лікування та дієтичного харчування. Крім того на його утримання знаходиться непрацездатна мати. Зазначив, що єдиним його доходом є пенсія, розмір якої складає 10 200 грн щомісяця. Просив суд призначити щомісячний розмір аліментів у сумі 550 грн, мотивуючи це тим, що ця сума є половиною розміру навчання сина на місяць і буде достатньо для його утримання, оскільки обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків.

Третя особа, ОСОБА_3 у судовому засіданні позов ОСОБА_1 підтримав повністю.

Вислухавши пояснення сторін, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які позивач та відповідач посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та відповідач по справі ОСОБА_2 (а.с.5), батьківство відповідача також підтверджується свідоцтвом про встановлення батьківства серії НОМЕР_2 (а.с.6). Відповідно до довідки, посвідченої сектором з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області від 30.01.2020 №20-22/1227, позивач по справі ОСОБА_1 проживає разом із сином ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

На даний час син сторін по справі ОСОБА_5 , 2001 р.н., досяг повнолітня та навчається на 1 курсі факультету права, гуманітарних і соціальних наук денного відділення Кременчуцького національного університету ім.Михайла Остроградського, стипендію за рахунок фонду університету не отримує. Строк навчання становить з 01.09.2019 по 30.06.2023 (а.с.10).

З довідок Горішньоплавнівської міської філії Полтавського обласного центру зайнятості від 05.02.2020 №185, №187 (а.с.13,14) ОСОБА_1 перебуває на обліку як безробітна з 06.08.2019 та отримує допомогу по безробіттю, яка складає за період з серпня 2019 року по січень 2020 року 3 069 грн. 68 коп., що в розрізі щомісячного отримання допомоги становить у середньому 500 грн. Також позивач вказала, що у січні 2020 припинено виплати.

Згідно з розрахунку зі сплати аліментів від 03.02.2020, виданого Горішньоплавнівським міським відділом ДВС, заборгованість зі сплати аліментів, що стягуються за виконавчим листом №2-648 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , 2001 р.н., до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 22.12.2019 становить 50 234 грн. 29 коп. (а.с.23).

У відповідності до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, позивач ОСОБА_1 отримала з 1 кварталу 2019 року по 3 квартал 2019 дохід, який складає 45 670 грн. 22 коп., з них 36 529 грн 44 коп. у другому кварталі 2019 року. (а.с.24).

У надісланих 03.03.2020 на адресу суду письмових запереченнях проти позову, відповідач зазначив, що є непрацездатною особою, пенсіонером, витрачає значні кошти на придбання ліків та несе витрати з найму житла у м. Києві, оскільки перебуває на обліку в Київському онкологічному центрі та потребує періодичного медичного обстеження (а.с.41).

На підтвердження зазначених обставин, відповідачем надано суду відзив на позов разом із додатками, з яких убачається, що останній дійсно має інвалідність ІІ групи загальне захворювання у відповідності до пенсійного посвідчення №, консультативний висновок з Київського міського клінічного онкологічного центру, витяг з протоколу засідань ЛКК №186 від 14.11.2019.

Проте інших належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх заперечень суду не надано, зокрема, таких суму витрат на лікування, дієтичне харчування, найму житла у місті Києві та витрат щодо дороги своїй непрацездатній матері тощо. Разом з тим перед початком судового засідання суд роз`яснив сторонам їх права та обов`язки, зокрема щодо надання усіх доказів на обґрунтування своїх доводів та заперечень. Натомість відповідачем зазначено, що у інших процесах ним надавались відповідні докази, проте судом до уваги при прийнятті рішень не приймались, тому не вважав за необхідне надавати такі докази.

Одночасно відповідачем не заперечувалось, що він отримує пенсію у розмірі 10 200 грн.

У свою чергу судом встановлено, що середньомісячні вартість навчання становить приблизно 1 000 грн. Поза усяким сумнівом вбачається, що відповідач змушений щодня їздити на навчання до м. Кременчука та повертатися до дому, оскільки зареєстрований за адресою місця проживання своєї матері. Доказів на спростування зазначеної обставини відповідачем не надано. Суд наголошує, що середня тривалість навчальних днів у місяці становить приблизно 20 днів та публічною і загальнодоступною є вартість проїзду до м. Кременчука з м. Горішні Плавні та у зворотному напрямку. Зокрема, позивач вказував, що на щоденний проїзд витрачає 36 грн, а на місяць приблизно 700 грн.

Суд вказує, що позивачем надано беззаперечні докази щодо свого скрутного матеріального стану, оскільки щомісячний дохід у розмірі 500 грн є значно нижчим за встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб, а тому з урахуванням положень ст.199 СК України не вбачається можливість позивача надавати допомогу своєму сину, який навчається.

Інших допустимих та належних доказів, зокрема щодо інших витрат пов`язаних з навчанням, ані позивачем, ані третьою особо, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, суду не надано.

Суд наголошує, що відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

За змістом ст.141 СК України вбачається, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із положеннями ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно п.20 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

У відповідності до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує те, що ОСОБА_3 , після досягнення повноліття, проживає разом із матір`ю та навчається, не має самостійного заробітку і потребує матеріальних витрат. Окрім цього, суд враховує, що відповідачем не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про вартість лікування, дієтичного харчування, найм житла, допомоги непрацездатній матері та те, що він має скрутний матеріальний стан та в нього відсутня можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання і потребує такої допомоги.

З урахуванням вищевказаних обставин, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст.7 СК України, зазначених норм матеріального права, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідача та потреби на навчання повнолітнього сина ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що відповідач спроможний утримувати повнолітнього сина у зв`язку із продовженням ним навчання і кошти на утримання мають складати 1/6 частину його доходів, що буде відповідати розміру щомісячних витрат на його навчання.

Щодо вимог ОСОБА_1 в частині визначення мінімального розміру стягуваних аліментів, суд вважає, що у їх задоволенні слід відмовити, оскільки підстав для застосування мінімального розміру аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суд не вбачає, адже син сторін ОСОБА_3 , 2001 р.н., досяг повноліття, тож у відповідності до чинного законодавства України не є дитиною.

У відповідності до положень ст.141 ЦПК України судовий збір з відповідача не стягується, оскільки останній звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 06.02.2020 на період навчання до 30.06.2023 (за умови продовження ним навчання), але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьохрічного віку.

В іншій частині позовної вимоги відмовити.

Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 .

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_4 .

Повне ім`я третьої особи: ОСОБА_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_5 .

Суддя О.В. Солоха