Справа № 541/2582/19
Провадження №2/541/232/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 березня 2020 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої, судді Куцин В. М.,

секретаря судових засідань Євдокимової Н.Ю.

з участю представника позивача, адвоката Сидоренка Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження в залі суду м. Миргород справу за позовом ОСОБА_1 до Кибинської сільської ради Миргородського району Полтавської області про продовження строку для прийняття спадщини та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

11 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Кибинської сільської ради Миргородського району Полтавської області про продовження строку для прийняття спадщини та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Обґрунтовуючи позов посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 .

Внаслідок його смерті відкрилася спадщина до складу якої входить право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

Ця обставина встановлена рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 червня 2019 року у справі № 541/2844/18, яке набрало законної сили 11 липня 2019 року, отже, відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, вона не підлягає доказуванню.

Спадщина, яка відкрилася в 1997 році після ОСОБА_2 ніким із спадкоємців не була прийнята, вона є рідною донькою померлого та ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на відповідне спадкове майно звернулася до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Смаги Л.М., однак отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав пропуску спадкоємцем шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Вказані обставини також встановлені рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 червня 2019 року у справі № 541/2844/18, яким їй було відмовлено у визначенні додаткового строку для прийняття спадавши після смерті батька. Крім того, вони підтверджуються копіями довідок з Миргородських державних нотаріальних контор, Полтавського обласного державного нотаріального архіву, копією мого свідоцтва про народження, копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян гро шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища та копією свідоцтва про одруження, а також копією постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Таким чином, оскільки спадщина внаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилася до ІНФОРМАЦІЯ_3 , то до неї слід застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року, якими не передбачено визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а вона, не володіючи знаннями у галузі права, зверталася до суду за неналежним способом захисту свого права.

Вона не могла звернутися раніше до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після батька з наступних причин.

Її батьки розлучилися у 1965 році, коли їй було 8 років. Мати виїхала в інше місце а вона залишилась проживати з бабусею в с.Кибинці. Після закінчення 6 класу школи вона переїхала до матері в м.Хорол. Батько ще деякий час спілкувався з нею, але потім він припинив будь-яке спілкування з нами, причини цього вона не розуміла ні тоді, коли була малолітньою, ні до цього часу. Внаслідок цього в подальшому вона не мала ніяких відомостей ні про батька, ні про його родичів, які також не підгримували з нею ніяких відносин.

У 2014 році до неї звернувся брат батька, тобто її дядько, ОСОБА_3 , та запропонував спілкування, але вона тоді відмовилась, тому що була ображена на батька та його родичів.

У 2017 році дядько знову знайшов її і запропонував спілкуватися. Також повідомив їй, що він громадянин Росії, а зараз тимчасово зареєструвався в с.Кибинці у своєї знайомої, та у с. Кибинці проживає інший його брат, а її дядько - ОСОБА_4 , сказав, що її батько помер ще у 1997 році, повідомив про спадщину яка належить їй, але не вказав на яких підставах.

ІНФОРМАЦІЯ_4 їй повідомили, що ОСОБА_3 помер., якого вона поховала. Другий дядько - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , займатись його похованням також довелося їй.

Після цього, розбираючи документи, що залишились після дядьків, вона не знайшла ніяких документів на будинок. Звернувшись для з`ясування питання належності будинку до сільської ради та ДКП «Миргородгехінвентаризація» вона дізналася, що власником будинку по АДРЕСА_1 до цього часу є її батько - ОСОБА_2 , але правовстановлюючі документи на цей будинок відсутні.

Таким чином, вона пропустила встановлений ст.549 ЦК УРСР шестимісячний строк для прийняття спадщини в зв`язку з відсутністю інформації про її відкриття та про наявність спадкового майна, що, на її думку, с поважними причинами пропуску.

На даний час вона фактично прийняла спадщину батька - вказаний житловий будинок, сплатила заборгованість за електроенергію, здійснює за ним догляд та користується, але не може оформити своє право на спадщину, що підтверджується постановою нотаріуса.

Вона має право на вказане майно, як спадкоємець за законом, і як зазначено вище, прийняла спадщину, хоч і з пропуском встановленого строку, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, немає, що вже встановлено судом.

Так як з вищезазначених причин за нею в документальному порядку не визнається її право на спадщину, вона не може отримати відповідне свідоцтво та зареєструвати нерухоме майно як власник, тому вимушена звертатися в суд з позовною заявою про визнання права власності на вказане спадкове майно.

Відповідно до ухвали судді від 21 листопада 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання .

Ухвалою суду від 29 січня 2020 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник, адвокат Сидоренко Ю.В. позовні вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав вказаних у позові.

Представник відповідача Кибинської сільської ради в судове засіданні не з`явився, до суду подав заяву в якій просив розгляд справи провести за його відсутності, при вирішення справи покладався на розсуд суду (а.с. 71).

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що батько позивача ОСОБА_2 помер давно. З батьком з дитинства ОСОБА_1 не спілкувалася. Зі слів позивача про смерть батька вона не знала, дізналася лише в 2017 році.

Заслухавши позивача, її представника, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 25.04.2018 (а.с.8).

Позивач є рідною донькою померлого, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9) та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, свідоцтвом про одруження (а.с.10,11).

Внаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до якої входять права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку площею 0,2500 га., що розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

29.10.2018 року позивач ОСОБА_1 з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на відповідне спадкове майно, звернулася до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Смаги Л.М., однак отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав пропуску спадкоємцем шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с.15).

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 червня 2019 року відмовлено в повному обсязі у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Кибинської сілської ради від 18.08.2018 на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , був зареєстрований та проживав один за адресою: с. Кибинці, Миргородського району Полтавської області (а.с. 17)

Згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Положеннями ст. 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. 549 ЦК Української РСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст.550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними.

Згідно роз`яснень, що містяться у ч.6 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», досліджуючи судом поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Позивач ОСОБА_1 поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вказує, що вона не знала про смерть батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , та дізналася лише в 2017 році. Після смерті своїх дядьків (братів батька) ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 вона не знайшла документів на будинок батька та оскільки користується будинком в АДРЕСА_1 вважала, що фактично прийняла спадщину

Здійснюючи оцінку поданих позивачем доказів, суд вбачає, що вони є не достатніми, так як не доводять наявність об`єктивних, непереборних, та істотних труднощів для спадкоємця, які б перешкоджали позивачу прийняти спадщину в межах шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, адже обставини про які в них йдеться, фактичний вступ у володіння житловим будинком відбувся поза межами шестимісячного строку для прийняття спадщини, та через надзвичайно тривалий термін з часу відкриття спадщини.

Інших доказів, позивачем не було надано.

У відповідності до ч.ч. 1,2,4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.ч.1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом не встановлено обставин які можуть свідчити про наявність у позивача перешкод у прийнятті спадщини в передбачені законом строки. Поважність наведених позивачем обставини, належними та допустимими доказами доведена не була.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про продовження строку для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , як пропущеного з поважних причин, та визнання за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 необхідно відмовити за безпідставністю.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Керуючись ст. ст. 5,10, 12, 13, 263, 264, 265, 266, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про продовження строку для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , як пропущеного з поважних причин, та визнання за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15 п. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Повне судове рішення складене 21 березня 2020 року.

Суддя: В. М. Куцин