Справа № 203/161/20
Провадження № 4-с/0203/6/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Колесніченко О.В.,

при секретарі Давіденко Ю.А.,

за участю представника стягувача ОСОБА_1 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу у паперовій формі за скаргою Житлово-будівельного кооперативу №85 «Кировец» на бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) Ковтюх Єлизавети Євгеніївни, де боржник ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ЖБК №85 «Кировец» звернулося до суду за захистом своїх прав як стягувача у виконавчому провадженні зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, допущену при виконанні виконавчого листа №203/3115/17, виданого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 02 травня 2019 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЖБК№85 «Кировец» заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за період з квітня 2013 року по липень 2017 року в сумі 23176,28 грн., з підстав невжиття належних заходів зі звернення стягнення на рухоме та нерухоме майно боржника, непроведення опису і арешту рухомого майна боржника за встановленої відсутності коштів на рахунках, оскільки у такому випадку державний виконавець мав у відповідності з вимогами 13, 48 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець, встановивши, що боржник вимоги державного виконавця ігнорує, у боржника кошти на рахунках відсутні, проте наявне нерухоме майно, де вона мешкає, мав вийти за місцем мешкання та описати наявне рухоме майно, зокрема, речі побуту, та звернути на них стягнення, а також звернути стягнення на наявне нерухоме майно в погашення існуючого боргу, чого державний виконавець не здійснила, обмежившись формальними запитами з пошуку майна боржника та викликами.

Ухвалою судді від 16 січня 2020 року вказана скарга прийнята до розгляду, як подана у строки, визначені ст. 449 ЦПК України та призначена до розгляду у судовому засіданні.

Державний виконавець Центрального ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Ковтюх Є.Є. 29 січня 2020 року подала заперечення проти скарги, що надійшли до суду 05 лютого 2020 року, в яких зазначила про проведення нею виконавчий дій у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, відкрито виконавче провадження та накладений арешт на майно боржника 27 травня 2019 року, зроблено запити до ДФС про джерела отримання доходів, надіслані боржнику постанови про виклики, зроблені запити до БТІ з метою отримання технічної документації на належне боржнику нерухоме майно, тобто державним виконавцем вжито послідовних заходів до виконання виконавчого листа, проте звернення стягнення на нерухоме майно у разі, якщо сума не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати звернення стягнення на житло боржника не здійснюється. Крім того, станом на 29 січня 2020 року боржником було сплачено сукупно 1500,00 грн., тому державний виконавець просила в задоволенні скарги відмовити.

Боржник, отримавши копію скарги, заяв по суті справи не подавала.

В судовому засіданні представник стягувача підтримав вимоги скарги в повному обсязі з наведених у ній підстав.

Державний виконавець та боржник, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули; державний виконавець у заяві від 29 січня 2020 року, що надійшла поштою 05 лютого 2020 року, клопотала про розгляд справи у її відсутності; боржник заяв про відкладення даного засідання не подавала.

Суд, вислухавши усні пояснення представника стягувача, дослідивши наявні письмові докази, копію виконавчого провадження та матеріали цивільної справи №203/3115/17 в межах доводів скарги, приходить до наступного висновку.

Здійснення судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано розділом VІІ ЦПК України і спрямовано на захист учасників виконавчого провадження від порушень їх прав та свобод під час виконання судових рішень за принципом їх обов`язковості.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження передбачені розділом IV вказаного Закону.

Статтею 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначені строки прийняття рішень виконавцями та вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 13 вказаного Закону арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Частиною 5 ст. 13 зазначеного Закону за порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 48 вказаного Закону визначений порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Так, згідно частин 1, 5, 7, 8 статті 48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 5, 7 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.

Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється у строк, встановлений виконавцем, але не раніше ніж через п`ять робочих днів після накладення арешту. Продукти та інші речі, що швидко псуються, вилучаються і передаються для продажу негайно після накладення арешту.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2018 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Житлово-будівельного кооперативу №85 «Кировец» заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг за період з квітня 2013 року по липень 2017 року в сумі 23176,28 грн., а також судові витрати загальною сумою 2100,00 грн. (а.с.219-223 цивільної справи №203/3115/17)

На виконання цього рішення Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 02 травня 2019 року видано виконавчий лист №203/3115/17, пред`явлений ЖБК №85 «Кировец» до примусового виконання 25 травня 2019 року в Центральний відділ ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області (а.с.24).

27 травня 2019 року державним виконавцем Центрального відділу ДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Ковтюх Є.Є. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та виконавче провадження зареєстровано в АСВП за № 59206197 (а.с.25-зворот).

Одночасно з відкриттям виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про решт майна боржника, згідно якої у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 25693,88 грн. накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_2 (а.с. 30-зворот), і окремо 2 травня 2019 року винесена постанова про стягнення виконавчого збору.

Також з копії виконавчого провадження встановлено, що за даними відповідей Державної фіскальної служби від 27 травня 2019 року та 06 червня 2019 року інформація щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня та боржник на обліку в органах ДПС не перебуває. За даними відповідей Пенсійного фонду України від 27 травня 2019 року боржник не є особою, яка працює за трудовим договором та цивільно-правовими договорами та пенсію не отримує. За даними витягу з Єдиного державного реєстру МВС України за боржником транспортні засоби не зареєстровані.

В подальшому, після 27 травня 2019 року, матеріали виконавчого провадження не містять даних про здійснення державним виконавцем заходів з перевірки майнового стану боржника, зокрема, як це визначено ч. 8 ст. 48 Закону України Про виконавче провадження не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Лише 04 грудня 2019 року державним виконавцем здійснено запит на предмет отримання інформації з КП ДМБТІ ДОР з приводу надання технічної документації на нерухоме майно, належне ОСОБА_2 направі власності: квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 , проте вихід за місцем мешкання (по АДРЕСА_3 ) або за місцем реєстрації боржника (по АДРЕСА_4 ) з метою виявлення опису та арешту рухомого майна боржника, що не підлягає державній реєстрації державним виконавцем не здійснювався, незважаючи на те, що нею встановлена наявність у боржника на праві власності нерухомого майна житлових квартир.

Після цього тільки 31 січня 2020 року державним виконавцем направлено на адресу ОСОБА_2 виклик на 06 лютого 2020 року (а.с.41).

Також державним виконавцем не здійснено жодних дій на фактичне виявлення рухомого майна, окрім коштів, на яке можна звернути стягнення та не вжив заходів до арешту, опису, можливого обмеження у користуванні, вилученні рухомого майна, яке не підлягає державній реєстрації, як це передбачено ч .ч. 1, 2, 3, 5, 7 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», обмежившись формальними запитами при відкритті виконавчого провадження 27 травня 2019 року стосовно виявлення коштів та майна, що підлягає державній реєстрації, проте не вживши жодних заходів на реальне виконання рішення суду, після встановлення відсутності коштів та транспортних засобів, на які можна звернути стягнення без звернення стягнення на нерухоме майно у вигляді житла.

Суд відзначає, що звернення боржника ОСОБА_2 23 липня 2019 року до державного виконавця з метою поступового погашення заборгованості, не можуть бути підставою допущеної бездіяльності щодо нездійснення звернення стягнення на інше рухоме майно боржника, не вихід за місцем мешкання та реєстрації боржника з метою встановлення обсягу рухомого майна (в тому числі речей побуту, на які можливо звернути стягнення, тощо), оскільки розстрочення, відстрочення виконання рішення суду вирішується в судовому порядку в порядку, визначеному ст. 435 ЦПК України виключно судом, а не на розсуд державного виконавця, який під час виконання рішення суду таких повноважень не має згідно ст. 18 Закону України Про виконавче провадження.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог скарги про допущену державним виконавцем неправомірну бездіяльність в частині невжиття заходів по зверненню стягнення на рухоме майно боржника.

Посилання державного виконавця на те, що станом на 29 січня 2020 року боржником сукупно сплачено в погашення боргу 1500,00 грн. не свідчать про належне виконання рішення суду від 28 вересня 2018 року про стягнення 23176,28 грн., та не спростовують висновків суду про допущену бездіяльність щодо невжиття заходів до звернення стягнення на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації.

Разом з тим, доводи представника стягувача про те, що державним виконавцем допущена неправомірна бездіяльність в частині нездійснення заходів зі звернення стягнення на нерухоме майно, суд відхиляє, оскільки з матеріалів виконавчого провадження видно, що державним виконавцем після виявлення належного на праві власності боржнику нерухомого майна та заяви стягувача від 26 листопада 2019 року здійснені 04 грудня та 11 грудня 2019 року запити стосовно надання технічної документації на нерухоме майно боржника у відповідності зі ст. 50 Закону України Про виконавче провадження з тим, щоб провести його подальшу оцінку та реалізацію, проте на 29 січня 2020 року відповіді не отримані, що не можна розцінювати як бездіяльність державного виконавця, тому в цій частині скарга задоволенню не підлягає і, відповідно, вимоги про зобов`язання державного виконавця вжити заходів про зверненню стягнення на нерухоме майно задоволенню не підлягають, оскільки державним виконавцем і так такі заходи проводяться.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За встановлених за розгляду справи обставин, суд приходить до висновку, що за для належного усунення допущеного порушення прав стягувача належить зобов`язати державного виконавця Центрального відділу ДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) Ковтюх Є.Є. та/або іншого виконавця в провадженні якого перебуває виконавче провадження № 59206197 вжити заходів на виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2018 року №203/3115/17 щодо звернення стягнення на рухоме майно боржника ОСОБА_2 в межах суми стягнення 22659,01 грн.

Керуючись ст. ст. 447-451, 259, 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу Житлово-будівельного кооперативу №85 «Кировец» на бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) Ковтюх Єлизавети Євгеніївни, де боржник ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) Ковтюх Єлизавети Євгеніївни щодо невжиття заходів по зверненню стягнення на рухоме майно боржника ОСОБА_2 на виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2018 року №203/3115/17 визнати неправомірною.

Зобов`язати державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) Ковтюх Єлизавету Євгеніївну та/або іншого виконавця в провадженні якого перебуває виконавче провадження № 59206197 вжити заходів на виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2018 року №203/3115/17 щодо звернення стягнення на рухоме майно боржника ОСОБА_2 в межах суми стягнення 22659,01 грн.

В задоволенні решти вимог скарги Житлово-будівельного кооперативу №85 «Кировец» відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.261 ЦПК України та може бути оскаржена учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складений 20.03.2020.

Суддя О.В. Колесніченко