Ухвала

19 березня 2020 року

м. Київ

справа № 757/26707/17

провадження № 61-4460ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Русинчука М. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , на рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний Банк» про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

11 березня 2020 року ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 , подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 січня 2020 року у вказаній справі.

На підставі поданої касаційної скарги не може бути вирішено питання про прийняття касаційної скарги та відкриття касаційного провадження у справі.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX«Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У касаційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Зважаючи на те, що копію постанови суду апеляційної інстанції особа, яка подала касаційну скаргу, отримала 06 лютого 2020 року, та подала скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення судового рішення, підстави наведені у клопотанні належить визнати поважними, строк на касаційне оскарження необхідно поновити.

Крім того, частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Особі, яка звернулась з касаційною скаргою, уточнити вимоги поданої касаційної скарги, подати уточнену касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи.

Керуючись статтями 185, 389, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження на рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 січня 2020 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 січня 2020 року залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліку касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Русинчук