Справа № 569/3504/20
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

10 березня 2020 року

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Смолій Л.Д., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Рівненського природничо-математичного ліцею "Елітар" Рівненської міської ради про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до Рівненського природничо-математичного ліцею "Елітар" Рівненської міської ради про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1,2 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до п. 3-5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються та зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивачем у позовній заяві не зазначено ціни позову, не визначено розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який він просить стягнути з відповідача, не наведено обгрунтованого розрахунку сум, що стягуються. Окрім того, позивачем ОСОБА_1 не зазначено доказів, що підтверджують його вимоги про стягнення з відповідача лікарняних виплат, вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку. Клопотання про витребування таких доказів позивачем не подано.

Згідно ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до ч. 3 ст. 235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті.

Аналізуючи дані норми закону приходжу до висновку, що позивачу слід чітко сформулювати свої позовні вимоги у відповідності до вимог законодавства, зазначивши бажаний спосіб захисту його прав, який позивач просить суд визначити у рішенні - поновлення на роботі чи зміна формулювання причин звільнення з роботи.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18).

А отже, посилання позивача у позовній заяві на п.п.1 п. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» як на підставу для звільнення її від сплати судового збору є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору лише за позовну вимогу про поновлення його на роботі.

В порушення вищевказаних вимог, подавши до суду позовну заяву, позивач не оплатив її судовим збором.

В силу вимог п.п. 1 п. 1 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць - 2027 гривень.

З позовної заяви встановлено, що позивачем пред`явлено вимогу майнового характеру про стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дати звільнення до його поновлення на роботі.

Відповідно до ч.1,3 ст.185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п"яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи викладене, дану позовну заяву необхідно залишити без руху, для надання позивачеві строку для виправлення недоліків вказаних в ухвалі, а саме, подання до суду позовної заяви в новій редакції , яка міститиме уточнені позовні вимоги із зазначенням ціни позову, визначеним розміром середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача, уточнення змісту позовних вимог та подання до суду квитанцій на підтвердження сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 175, 185 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Рівненського природничо-математичного ліцею "Елітар" Рівненської міської ради про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без руху, про що повідомити позивача.

Надати позивачу десятиденний строк, з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків зазначених в ній.

Роз`яснити, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу, що не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною заявою до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя -