Номер провадження: 22-ц/813/2990/20
Номер справи місцевого суду: 511/206/19
Головуючий у першій інстанції Панчук А. І.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Роздільнянська центральна районна лікарня» у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Роздільнянська центральна районна лікарня» про стягнення заробітної плати, на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області, ухваленого під головуванням судді Панчука А.І. 31 травня 2019 року у м. Роздільна Одеської області, -

встановила:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовом, який було уточнено, до Комунального некомерційного підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Роздільнянська центральна районна лікарня» про стягнення заробітної плати (а.с. 1-4).

В обгрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що він працював на посаді Головного лікаря комунального некомерційного підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району Одеської області «Роздільнянська центральна районна лікарня на загальних підставах, передбачених КЗпП України, до 14 червня 2016 року.

14 червня 2016 року ОСОБА_1 було переведено на посаду Головного лікаря цього ж закладу, але на умовах контракту, укладеного між ним та Родільнянською районною державною адміністрацією. Умови оплати праці змінилися і почали регулюватися вказаним контрактом. У подальшому, КП «Роздільнянська районна лікарня була реорганізована в Комунальне некомерційне підприємство спільної власності територіальних громад Роздільнянського району Одеської області «Роздільнянська центральна районна лікарня», тобто, відбулося правонаступництво. З невідомих причин оплата за працю позивача не проводилась відповідно до умов контракту, а нараховувалась та виплачувалась у визначеному раніше порядку. Тобто, сума виплати винагороди за виконану роботу з 14 червня 2016 року по 23 вересня 2016 року була занижена, а заборгованість склала суму у розмірі 35 352,00 грн.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 31 травня 2019 року позов ОСОБА_1 було задоволено повністю. Стягнуто з КНП СВТГРР «Роздільнянська центральна районна лікарня» заборгованість по заробітній платі за період з 14 червня 2016 року по 23 вересня 2016 року в сумі 35 352 грн. з вирахуванням прибуткового податку та інших обов`язкових платежів. Стягнуто з КНП СВТГРР «Роздільнянська центральна районна лікарня» на користь держави судовий збір в розмірі 768,4 грн. (а.с. 171-172).

В апеляційній скарзі Комунальне некомерційне підприємство спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Роздільнянська центральна районна лікарня» просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом першої інстанції не було враховано, що контракт із головним лікарем ОСОБА_1 до відділу кадрів відповідача не надходив. Розпоряджень, наказів щодо зміни умов оплати праці відповідно до умов, передбачених контрактом, до бухгалтерії також не надходило. У зв`язку із викладеним, заробітна плата позивачу нараховувалась, як і раніше, на підставі відповідних Постанов КМУ (а.с. 176-181).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Комунального некомерційного підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Роздільнянська центральна районна лікарня» підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується (ч.1 ст.43 Конституції України).

Як вбачається з матеріалів справи, 14 червня 2016 року позивач ОСОБА_1 уклав контракт з Роздільнянською РДА Одеської області про переведення його на роботу - на посаду Головного лікаря КЗ «Роздільнянська районна лікарня» (а.с. 2-4).

Дія контракту підтверджена рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 12 грудня 2016 року по справі № 511/2365/16 ц, яке набрало законної сили..

ОСОБА_1 був звільнений з посади (контракт розірвано) 23 вересня 2016 року.

Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Згідно п.2 ст.36 КЗпП України, пiдставами припинення трудового договору є: закiнчення строку (пункти 2 i 3 статтi 23), крiм випадкiв, коли трудовi вiдносини фактично тривають i жодна з сторiн не поставила вимогу про їх припинення.

Згідно ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Комунальне некомерційне підприємство спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Роздільнянська центральна районна лікарня» є закладом лікувально-профілактичного профілю та є правонаступником Роздільнянської центральної районної лікарні.

Відповідно до ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно ст. 106 ЦК України злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

Порядок припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу та перетворення визначений ст. 107 ЦК України.

Пунктами 2,3,4 ст. 107 ЦК України встановлено, що після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами.

Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заперечення відповідачів проти того, що вони не знали про контракт, не можуть служити підставою для прийняття цього доказу до уваги, оскільки всі права та обов`язки, що були дійсними для Роздільнянської центральної районної лікарні, є обов`язковими для її правонаступника - Комунального некомерційного підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Роздільнянська центральна районна лікарня». Контракт, укладений Роздільнянською РДА Одеської області із позивачем ОСОБА_1 про переведення останнього на посаду Головного лікаря КЗ «Роздільнянська районна лікарня», не визнаний у встарновленому законом порядку недійсним, а тому його умови є обов`язковими для виконання відповідачем.

Факт нібито необізнаності відповідача про існування такого контракту не може бути підставою для звільнення Комунального некомерційного підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Роздільнянська центральна районна лікарня» від виконання умов контракту щодо виплати заробітної плати позивачу.

Вказане також спростовує у повному обсязі, як необгрунтовані, доводи апелянта про те, що контракт із головним лікарем ОСОБА_1 до відділу кадрів відповідача не надходив; розпоряджень, наказів щодо зміни умов оплати праці відповідно до умов, передбачених контрактом, до бухгалтерії також не надходило. У зв`язку із викладеним, заробітна плата позивачу нараховувалась, як і раніше, на підставі відповідних Постанов КМУ

Матеріалами справи встарновлено, що за період з 14 червня 2016 року по 23 вересня 2016 року нарахування заробітної плати позивачу, відповідно до укладеного контракту, не проводилось. Виплата проводилась згідно тарифів по строках, що діяли до укладення контракту. Заборгованість складала 35 352,00 грн., з них: за червень (неповний місяць) - 6 214 грн., за липень -10 506 грн., за серпень - 10 506 грн., за неповний місяць вересня - 8 126 грн.

Частиною 1 ст. 6 та ст. 13 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального судочинства.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним є той факт, що за період з 14 червня 2016 року по 23 вересня 2016 року нарахування заробітної плати позивачу, відповідно до укладеного контракту, не проводилось. Виплата проводилась згідно тарифів, що були дійсними до укладення контракту, і вказане свідчить про те, що відповідачем було допущено порушення в частині розміру оплати праці.

Суд вірно зазначив у своєму рішенні, що обмежень укладеним контрактом щодо виплати заробітної плати, у разі недостатнього фінансування фонду заробітної плати, не встановлено.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Однак, дійшовши вірних висновків щодо обставин справи, суд першої інстанції не врахував наступне.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п.1 ст.6 конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

ЄСПЛ зазначає у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Стаття 36 ЦПК України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Одеським апеляційним судом було витребувано з Іванівського районного суду Одеської області копії документів, пов`язаних із вирішенням питання про самовідвід судді Панчука А.І. по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_1 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України.

Зі вказаних документів вбачається, що дійсно, при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_1 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України, суддею Панчук А.І. було заявлено самовідвід на підставі того, що суддя знаходиться у дружніх відносинах з обвинуваченим ОСОБА_1 , про що всім відомо.

Вказані обставини, на думку колегії суддів, унеможливлюють неупереджений розгляд даної цивільної справи вказаним суддею.

Таким чином, враховуючи практику ЄСПЛ, положення п.1 ст.6 Конвенції, п.5 ч.1 ст.36 ЦПК, колегія суддів дійшла висновку, що суддею Панчук А.І. не було забезпечено достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності, оскільки знаходження судді у дружніх відносинах із позивачем у даній справі, викликає сумнів в неупередженості та об`єктивності судді, та є підставою для заявлення ним самовідводу згідно п.5 ч.1 ст.36 ЦПК.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 31 травня 2019 року ухвалено неповноважним складом суду, що, згідно положень п.1 ч.3 ст. 376 ЦПК України, є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, п.1 ч.3 ст. 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Роздільнянська центральна районна лікарня» - задовольнити частково.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 31 травня 2019 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Роздільнянська центральна районна лікарня» про стягнення заробітної плати - задовольнити.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Роздільнянська центральна районна лікарня» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 14 червня 2016 року по 23 вересня 2016 року в сумі 35 352 грн. з вирахуванням прибуткового податку та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства спільної власності територіальних громад Роздільнянського району «Роздільнянська центральна районна лікарня» на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 20 березня 2020 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе