БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/728/2020
Провадження № 2-о/497/60/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2020 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря Ковтун О.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , заінтересована особа Болградська міська рада Одеської області про встановлення факту належності документа,

В С Т А Н О В И В:

Заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до суду з даною заявою, якою просять встановити юридичний факт належності їм заявникам правовстановлюючого документа: свідоцтва про право власності № б/н від 24.06.2004 року на квартиру АДРЕСА_1 , виданого Болградською міською радою Одеської області на підставі рішення виконкому Болградської міської ради Одеської області від 22.06.204 року за №242, яке дійсно належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Оскільки, як з`ясувалося на даний час в свідоцтві про право власності невірно зазначено, прізвище заявника ОСОБА_5 , а саме замість (мовою оригіналу - російською) « ОСОБА_7 » зазначено « ОСОБА_8 », а в імені заявника ОСОБА_6 замість (мовою оригіналу - російською) « ОСОБА_9 » зазначено « ОСОБА_10 ».

Зазначене стало приводом для звернення до суду.

Ухвалою суду від 12.06.2020 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 16.07.2020 року о 10:00 годині.

Заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені згідно вимог чинного законодавства (а.с.40), подали відповідні заяви, та просили розгляд справи провести у їх відсутність (а.с.52, 53, 54, 55).

Представник заінтересованої особи - Болградської міської ради Одеської області до суду не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно вимог чинного законодавства (а.с.40). Подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, та повідомив про відсутність заперечень щодо заяви (а.с.56).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, які є в матеріалах справи, суд вважає, що заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є обґрунтованою і підлягає задоволенню за таких підстав.

Конституція України гарантує право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

З точки зору права всі життєві факти, які так чи інакше зачіпають суспільні відносини поділяються на юридично значимі та юридично байдужі, з якими право не зв`язує будь-яких юридичних наслідків.

Таким чином, не всі життєві обставини є юридичними фактами. Життєві факти (обставини) стають юридичними фактами не самі по собі чи в силу будь-яких особливих властивостей, а в результаті визнання їх такими державою та закріплення у законі.

Так, ст.293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно положень ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Главою 6 ЦПК України врегульовано порядок розгляду судом справ про встановлення юридичних фактів.

Статтею 315 ч.1 п.6 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Таким чином, дані відносини є цивільними правовідносинами і регулюються нормами: ст.293-294, 315-319 ЦПК України , п. 10, 12 Постанови пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами від 25.05.1998 року.

При розгляді даної справи судом встановлено наступне:

За заявниками ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 Болградським БТІ за № 302/24.06.2004 року зареєстровано право власності по 1/4 частині за кожною, на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Комунального підприємства «Болградське бюро технічної інвентаризації» № 92 від 30.04.2020 року (а.с.23). Ця реєстрація була проведена на підставі свідоцтва про право власності б/н від 24.06.2004 року.

Зі свідоцтва про право власності на квартиру, яке видане Болградською міською радою Одеської області 24.06.2004 року на підставі рішення виконавчого комітету Болградської міської ради від 22.06.2004 року №242, вбачається що квартира АДРЕСА_2 належить на мові оригіналу документу - російською « ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 » (а.с.22).

Рішення виконавчого комітету №242 від 22.06.2004 року «Про передачу у власність громадянам міста квартир КЕЧ Болградського району», було прийнято у відповідності до ст.8 п.4,7 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», документів БТІ та на підставі ст.30 розділу «б» Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», що підтверджується його архівним витягом (а.с.50-51).

Відповідно до ч.1ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

За змістом ч.ч. 4, 5 ст.5 вказаного Закону, право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Отже, участь у приватизації житла мають право брати особи, які на законних підставах вселилися та проживають у житловому приміщенні, що підлягає приватизації.

Згідно п. 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16.12.2009 року (із змінами), громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Пунктом 18 вказаного Положення визначено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації, серед яких має бути і довідка про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі.

Саме таку довідку було надано ОСОБА_1 та в довідці вказані наступні зареєстровані члені її сім`ї: на мові оригіналу - російською « ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 » (а.с.50).

Заявник по справі ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Білгород-Дністровський та її ім`я в свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Білгород-Дністровської міськради Одеської області від 17.09.1987 року, складеного на підставі актового запису про народження № 67 від 03.03.1998 року зазначено « ОСОБА_17 », тобто на момент видачі свідоцтва про право власності в її імені було допущено помилку, а саме помилково зазначено на мові оригіналу - російською « ОСОБА_10 », хоча в перекладі буде вірним « ОСОБА_9 » (а.с.13).

ОСОБА_18 07 серпня 2018 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_19 , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , видане Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, складеного на підставі відповідного актового запису № 1440 від 07.08.2018 року та змінила свої прізвище на « ОСОБА_20 » (а.с.19).

Згідно Ф1 «Заява про видачу паспорта» на ім`я ОСОБА_18 (а.с.49) вбачається, що заявниця отримувала паспорт громадянки України серії НОМЕР_3 06.05.2014 році в Болградському РС ГУДМС України в Одеській області саме на підставі свідоцтва про народження НОМЕР_4 виданого 03.03.1998 року відділом ДРАЦС Білгород-Дністровського району Одеської області.

Надалі заявниці здійснила обмін паспорту на НОМЕР_13 виданий 09.11.2018 року органом 5129 в зв`язку зі зміною прізвища (а.с.17).

Таким чином, судом встановлено, що свідоцтво про право власності б/н від 24.06.2004 року належить в тому числі ОСОБА_6 , яка є однією зі співвласників квартири АДРЕСА_3 .

Щодо другої помилки у свідоцтві про право власності на квартиру, судом встановлено наступне:

Заявник по справі ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Болград, Одеської області та її прізвище в свідоцтві про народження серії НОМЕР_5 , виданого Болградським райвідділом ЗАГС Одеської області від 17.09.1987 року, складеного на підставі актового запису про народження № 247 від 17.09.1987 року, на мові оригіналу - російською зазначено « ОСОБА_7 », тобто на момент видачі свідоцтва про право власності в її прізвищі було допущено помилку, а саме помилково зазначено « ОСОБА_8 »(а.с.6).

Окрім цього 27 вересня 2008 року ОСОБА_22 та ОСОБА_23 уклали між собою шлюб, про що Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м.Одеси складено актовий запис №575 від 27.09.2008 року (а.с.16) та після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з « ОСОБА_24 » на « ОСОБА_25 ».

Заявниця ОСОБА_23 згідно Ф1 отримувала паспорт громадянки України серії НОМЕР_6 від 16.06.2004 року в Болградському РВ ГУМВС України в Одеській області на підставі свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 виданого Болградським РВ ДРАЦ Одеської області 17.09.1987 року (а.с.48), і прізвище її вірно було зазначено « ОСОБА_24 ». І саме цим паспортом заявниця користувалася на час видачі їй свідоцтва про право власності.

23 лютого 2009 року заявниця отримала паспорт на ім`я ОСОБА_3 серії НОМЕР_8 від 23.02.2009 року видного Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області в зв`язку зі зміною прізвища під час реєстрації шлюбу.

На підставі вище зазначеного суд вважає встановленим той факт, що ОСОБА_3 (раніше ОСОБА_3 ) є співвласницею квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 24.06.2004 року.

Відповідно до п.1.2 Глави 2 порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року, право власності на квартиру, що відчужується, може бути підтверджено, зокрема, свідоцтвом про право власності.

У разі коли державну реєстрацію права власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, земельну ділянку, що відчужуються, відповідно до закону проведено без видачі документа, що посвідчує таке право, право власності підтверджується на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього.

Враховуючи, що державну реєстрацію права власності на Квартиру проведено КП «Болградське бюро БТІ» 02.06.2004 року на підставі свідоцтва про право власності від 22.04.2004 року, для вчинення правочину щодо відчуження такої квартири Заявники мають надати нотаріусу зазначене свідоцтво, яке наразі викладене російською мовою та містить помилки, що змушує Заявників звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів ( рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Таким чином, заявники вичерпали усі можливості в досудовому порядку усунути розбіжності в написанні імені та прізвища співвласників в свідоцтві про право власності на квартиру.

У відповідності до положень ст.ст.13,81,83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

При розгляді даної справи предмет доказування доведений заявниками відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності.

При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги заявників є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.4, 10, 13, 76-81, 95, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 293-294, 315-319, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , заінтересована особа Болградська міська рада Одеської області про встановлення факту належності документа - задовольнити.

Вважати встановленим юридичний факт про те, що свідоцтво про право власності б/н від 24.06.2004 року на квартиру АДРЕСА_2 , видане Болградською міською радою Одеської області на підставі рішення виконкому Болградської міської ради від 22.06.2004 року за №242 належить:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженці м.Лазовськ Республіки Молдова, ідентифікаційний номер НОМЕР_9 ,

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженці м.Псков, ідентифікаційний номер НОМЕР_10 ,

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженці м.Болград Одеської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_11 ,

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженці м.Білгород-Дністровський Одеської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_12 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст.358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя _____________ С.В.Кодінцева