Справа № 703/135/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Прилуцького В.О.

за участю секретаря судових засідань Бондаренко А.І.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Смілі Черкаської області помер її чоловік ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на домоволодіння АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 2,76 га в адміністративних межах Куцівської сільської ради Смілянського району Черкаської області.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є вона, дружина померлого, та їх спільна дочка ОСОБА_2 відповідачка по справі. Спадщину прийняла лише вона, оскільки проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на момент його смерті, а також і шляхом подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. ОСОБА_2 подала заяву до нотаріуса про відмову від прийняття спадщини. Вона, позивачка, звернулася до державного нотаріуса Смілянської державної нотаріальної контори, в якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину на усе спадкове майно, проте, нотаріусом Зайцевою О.А. 13 вересня 2019 року їй видано лише свідоцтво про право спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,76 га, розташовану в адміністративних межах Куцівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, та винесено постанову від 22 листопада 2019 року про відмову у видачі свідоцтва про право власності на спадкове домоволодіння в зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на нього.

Домоволодіння АДРЕСА_1 ) належало у співвідношенні 14/25 до 11/25 відповідно її чоловікові ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 29 травня 1979 року та її рідному брату ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 28 квітня 1970 року.

На підставі рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради депутатів трудящих №514 від 11 серпня 1971 року ОСОБА_4 надано дозвіл на будівництво нового індивідуального житлового будинку із зобов`язанням знесення належної йому 11/25 частин старого вказаного житлового будинку.

На виконання цього рішення протягом 1971-1987 років ОСОБА_4 зніс належні йому 11/25 частин старого будинку та збудував новий будинок, в зв`язку із чим на одній земельній ділянці по АДРЕСА_1 з`явилося два житлових будинки, один із яких належав ОСОБА_3 , а новозбудований - ОСОБА_4 .

За таких обставин, власникам цих будинків на підставі рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради №67 від 18 лютого 1988 року було розділено зазначену земельну по АДРЕСА_1 на дві земельні ділянки з присвоєнням нових адрес:

- ОСОБА_3 закріплено земельну ділянку 600м2 в постійне користування та 222 м2 в тимчасове користування за адресою АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_4 закріплено земельну ділянку 600м2 в постійне користування та 121 м2 в тимчасове користування та дозволено будівництво сараю площею 16м2 за адресою АДРЕСА_2 .

В подальшому, 22 квітня 1988 року ОСОБА_4 , взамін зазначеного вище договору купівлі продажу 11/25 частин домоволодіння АДРЕСА_1 від 28 квітня 1970 року, отримав свідоцтво про право приватної власності на новозбудований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , видане на підставі рішення Смілянського міськвиконкому №103 від 17 березня 1988 року.

В свою чергу, ОСОБА_3 , належне йому домоволодіння по АДРЕСА_1 за даними технічного паспорту реконструював до 1992 року, але в експлуатацію його не здав і не отримав відповідно свідоцтво про право приватної власності на нього. В зв`язку із чим право власності на це домоволодіння по теперішній час за ОСОБА_3 не зареєстровано.

Посилаючись на зазначені обставини позивачка ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння АДРЕСА_1 , що належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , до складу якого входить житловий будинок із прибудовами та ганком із козирком під літ."А-1, А1-1,а" загальною площею 72,0м2, літня кухня-гараж з прибудовами під літ. "В, в1, в2", гараж з оглядовою ямою "Г1", сарай "Є1", сарай "З1", сарай "Ж1", вбиральня "И1", літній душ "Й1", погріб "Б", огорожі під №№1,3,5, ворота №6, водопровід №7, яма зливна №8.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав , зазначених в позовній заяві та просила їх задоволити.

Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала, підтвердивши обставини, на які посилалася в обгрунтування позову позивачка.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання відповідачем позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_3 являються його дружина ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 15 вересня 1973 року та їх спільна дочка - ОСОБА_2 .

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За даними довідки відділу державної реєстрації виконавчого комітету Смілянської міської ради №7243 від 16 серпня 2019 року позивачка зареєстрована в спадковому домоволодінні із жовтня 1977 року по теперішній час.

Крім того, як вбачається із постанови державного нотаріуса від 22 листопада 2019 року та витягу із спадкового реєстру №57547697 від 13 вересня 2019 року позивачка своєчасно подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті чоловіка.

Натомість інший спадкоємець першої черги - відповідачка по справі ОСОБА_2 від прийняття спадщини відмовилася.

До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_3 відносилися домоволодіння АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 2,76 га в адміністративних межах Куцівської сільської ради Смілянського району Черкаської області.

13 вересня 2019 року державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори Зайцевою О.А. ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,76 га, розташовану в адміністративних межах Куцівської сільської ради Смілянського району Черкаської області, а 22 листопада 2019 року винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право власності на спадкове домоволодіння в зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на нього.

Із приєднаних до матеріалів справи документів вбачається, що спадкове домоволодіння АДРЕСА_1 ) належало у співвідношенні 14/25 до 11/25 відповідно чоловікові позивачки ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 29 травня 1979 року та її рідному брату ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 28 квітня 1970 року.

На підставі рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради депутатів трудящих №514 від 11 серпня 1971 року ОСОБА_4 надано дозвіл на будівництво нового індивідуального житлового будинку із зобов`язанням знесення належної йому 11/25 частин старого вказаного житлового будинку.

На виконання цього рішення протягом 1971-1987 років ОСОБА_4 зніс належні йому 11/25 частин старого будинку та збудував новий будинок, в зв`язку із чим на одній земельній ділянці по АДРЕСА_1 з`явилося два житлових будинки, один із яких належав ОСОБА_3 , а новозбудований - ОСОБА_4 .

За таких обставин, власникам цих будинків на підставі рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради №67 від 18 лютого 1988 року (копія додається) було розділено зазначену земельну по АДРЕСА_1 на дві земельні ділянки з присвоєнням нових адрес:

- ОСОБА_3 закріплено земельну ділянку 600м2 в постійне користування та 222 м2 в тимчасове користування за адресою АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_4 закріплено земельну ділянку 600м2 в постійне користування та 121 м2 в тимчасове користування та дозволено будівництво сараю площею 16м2 за адресою АДРЕСА_2 .

В подальшому, 22 квітня 1988 року ОСОБА_4 , взамін зазначеного вище договору купівлі продажу 11/25 частин домоволодіння АДРЕСА_1 від 28 квітня 1970 року, отримав свідоцтво про право приватної власності на новозбудований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , видане на підставі рішення Смілянського міськвиконкому №103 від 17 березня 1988 року.

В свою чергу, ОСОБА_3 , належне йому домоволодіння по АДРЕСА_1 за даними технічного паспорту реконструював до 1992 року, але в експлуатацію його не здав і не отримав відповідно свідоцтво про право приватної власності на нього. В зв`язку із чим право власності на це домоволодіння по теперішній час за ОСОБА_3 не зареєстровано, що вбачається із інформаційної довідки КП "ЧООБТІ" №934-0 від 30 жовтня 2019 року.

Відповідно до листа (роз`яснення) МЮ України №19-32/319 від 21 лютого 2005 року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Відповідно до п. 3.2 Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, зареєстрованого в Мінюсті України за № 582/5773 від 10.07.2001 року не належить до самочинного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992 року. Згідно листа №12/5-126 від 23.03.1999 року Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України не підлягає здачі в експлуатацію об`єкти нерухомості побудовані до 05.08.1992 року.

Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва (втратила чинність). Тобто до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року»).

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України від 30 липня 2012 року, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»).

Згідно довідки комунального підприємства «Черкаське обласне бюро технічної інвентаризації» Смілянський відділок від 30 жовтня 2019 року за №934-0 станом на 01 січня 2013 року у Черкаському обласному бюро технічної інвентаризації право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Реєстрація (оформлення) права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них (надалі «Об`єкти»), що закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року регулюється Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127) (надалі «Порядок»).

Згідно п. 42 Порядку, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються:

- технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

- документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Згідно даних технічного паспорту на будинок садибного типу із господарськими будівлями та спорудами від 30 жовтня 2019 року, виготовленого на замовлення позивачки, домоволодіння АДРЕСА_1 збудоване в період із 1978 по 1992 роки.

Крім того, необхідністю звернення позивачки до суду із позовом є і та обставина, що в свідоцтві про смерть її померлого чоловіка його прізвище зазначено як " ОСОБА_5 ", в той же час її прізвище в паспорті зазначено як " ОСОБА_6 ", що змушує її підтверджувати факт родинних стосунків між нею та померлим чоловіком.

Причиною відмінності в написанні прізвища позивачки та прізвища її померлого чоловіка, на думку суду, послужило те, що при перекладі прізвищ із російської на українську мову працівники реєстраційних органів припустилися помилки в його написанні.

Той факт, що ОСОБА_3 доводився чоловіком позивачці беззаперечно підтвердила та визнала відповідачка по справі - їх дочка ОСОБА_2 , а також фактично вбачається із наданих позивачкою документів, а саме: свідоцтва про шлюб між нею та ОСОБА_3 та свідоцтва про народження дочки.

Також вказана обставина вбачається із свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори, згідно якого ОСОБА_1 прийняла спадщину на земельну ділянку площею 2,76 га після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 . Крім того, в договорі купівлі продажу частини домоволодіння по АДРЕСА_1 (на даний час М. Яхненка) від 29 травня 1979 року прізвище її померлого чоловіка правильно записано українською мовою " ОСОБА_6 ".

За таких обставинах, єдиним способом реалізації спадкових прав після смерті ОСОБА_3 є визнання за позивачкою ОСОБА_1 , як дружиною померлого, права власності на спадкове домоволодіння у судовому порядку.

Керуючись ст. ст. 206, 259, 263 - 265, 273 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , проживаючої та зареєстрованої в АДРЕСА_1 , право власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння АДРЕСА_1 , що належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , до складу якого входить житловий будинок із прибудовами та ганком із козирком під літ."А-1, А1-1,а" загальною площею 72,0 м2, літня кухня-гараж з прибудовами під літ. "В, в1, в2", гараж з оглядовою ямою "Г1", сарай "Є1", сарай "З1", сарай "Ж1", вбиральня "И1", літній душ "Й1", погріб "Б", огорожі під №№1,3,5, ворота №6, водопровід №7, яма зливна №8.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19 березня 2020 року.

Головуючий: В. О. Прилуцький