Справа №522/4449/20
Провадження №2-з/522/180/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання - Вадуцкої В.І.,

розглянувши без повідомлення сторін клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову (до пред`явлення позовної заяви),

В С Т А Н О В И В :

До Приморського районного суду м. Одеси 17.03.2020 року звернувся представник ОСОБА_1 із клопотанням про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру під номером АДРЕСА_1 , та заборони ТОВ «Компанія з управління активами «Будівельні проекти» та іншим особам вчиняти будь-які дії направлені на обмеження ОСОБА_1 та членів її родини користуватись вказаною квартирою.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову заявник пояснює тим, що з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме від 13.03.2020 р. їй стало відомо про те, що 17.02.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенко О.А. посвідчено договір купівлі-продажу, за яким відчужено належну їй квартиру АДРЕСА_1 , а власником квартири на теперішній час є Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Будівельні проекти», що діє від свого імені та в інтересах і за рахунок активів Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «Аквілон» код ЄДРІСІ 2331331, . Зазначає, що наведене стало можливим завдяки неправомірним, на її думку, діям державного реєстратора Комунального підприємства "Агенція реєстраційних послуг" Манюта Сергія Васильовича, який 24.10.2019 р. здійснив державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про реєстрацію права власності на спірну квартиру за АТ"АЛЬФА-БАНК". При цьому, вказує, що спірна квартира як об`єкт нерухомого майна в іпотеці у АТ "АЛЬФА-БАНК" ніколи не перебувала на підтвердження чого надала Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.08.2016 р., сформовану приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Верезуб К.О. при посвідченні та реєстрації Договору дарування спірної квартири між ОСОБА_2 та Заявницею.

Заявник також зазначає, що категорично не погоджується з діями державного реєстратора щодо звернення стягнення на майно (та подальшого його перепродажу) та нею готується позов до АТ "АЛЬФА-БАНК", державного реєстратора Комунального підприємства "Агенція реєстраційних послуг" Манюта С.В., ТОВ «Компанія з управління активами «Будівельні проекти», треті особи: Комунальне підприємство "Агенція реєстраційних послуг", ОСОБА_2 , про скасування запису державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за АТ "АЛЬФА-БАНК" на квартиру АДРЕСА_1 , визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного 17.02.2020 р. між АТ «Альфабанк» та ТОВ «Компанія з управління активами «Будівельні проекти», та поновлення права власності на вказану квартиру за ОСОБА_1 шляхом поновлення відповідного запису про державну реєстрацію права власності. Оскільки у мережі Інтернет на різних сайтах з продажу нерухомості розміщені оголошення з продажу спірної квартири, Заявник вважає, що подальше відчуження квартири призведе до реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до ч.ч.1, 7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

До заяви про забезпечення позову додані докази, які підтверджують факт знаходження майна, на яке заявник просить накласти арешт, у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Будівельні проекти», що діє від свого імені та в інтересах і за рахунок активів Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду «Аквілон» код ЄДРІСІ 2331331, .

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У пункті 43 рішення у справі "Шмалько проти України" (заява №0750/00) Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Виходячи із пов`язаності заходів забезпечення позову з його предметом, а також з тим, що у суду є всі підстави вважати, що невжиття цих заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, та те що є ризик того, що вказана квартира буде відчужена на користь третіх осіб, суд вважає за можливим забезпечити позов шляхом накладенням арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборони ТОВ «Компанія з управління активами «Будівельні проекти» та іншим особам вчиняти будь-які дії направлені на обмеження ОСОБА_1 та членів її родини користуватись вказаною квартирою, а також вчиняти будь-які дії, пов`язані з проникненням до квартири.

Керуючись ст.ст.149,150,153,154 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом арешту до подачі позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 141,2 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: НОМЕР_1 .

Заборонити ТОВ «Компанія з управління активами «Будівельні проекти» та іншим особам вчиняти будь-які дії направлені на обмеження ОСОБА_1 та членів її родини користуватись квартирою АДРЕСА_1 , а також вчиняти будь-які дії, пов`язані з проникненням до квартири.

Роз`яснити заявнику вимоги п. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів.

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її проголошення (підписання) суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Домусчі Л.В.