ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2400/20 Справа № 202/6017/18 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г. О. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Петешенкової М.Ю., Деркач Н.М.

за участю секретаря судового засідання Бондаренка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною, спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною, спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на те, що вона являється співзасновником та акціонером АТ «АКБ «КОНКОРД» та співзасновником благодійної організації «Благодійний фонд Біржа Благодійності «Добродій».

30 липня 2018 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, знаходячись в приміщенні банку, розташованого за адресою: м. Дніпро, площа Троїцька, 2, ОСОБА_1 почула зовні приміщення гучні крики людини. Як з`ясувалося, цією людиною виявився відповідач ОСОБА_2 , який, використовуючи мікрофон та гучномовець, промовляв на адресу позивачки висловлювання, що порочать честь та гідність останньої, її особисту, професійну та суспільну репутацію, а саме: «…Внимание! ОСОБА_3 украла из благотворительного фонда ІНФОРМАЦІЯ_1 купить очередную « ОСОБА_4 »!...Все знают, что ОСОБА_3 королева обнальщиков!.. Кто ІНФОРМАЦІЯ_2 обнальщиков? ОСОБА_3 ! Кто королева обнальщиков? ОСОБА_3 ! ОСОБА_5 ганьба!».

Зазначає, що поширена відповідачем інформація являється недостовірною, має негативний характер, оскільки повідомляє третім особам про нібито причетність позивачки до протизаконних дій.

Вказує, що внаслідок неправомірних дій відповідача їй було спричинено й моральну шкоду, яка полягала у особистих переживаннях, хвилюваннях та, як наслідок, втрата спокою, сну, що відобразилося на взаємовідносинах у сім`ї.

Інформація викладена відповідачем офіційно не спростовувалася, а тому позивачка звернулася з даним позовом до суду.

Враховуючи зазначене, позивачка просила суд визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та порочить ділову репутацію ОСОБА_1 , інформацію, поширену ОСОБА_2 під час його публічного виступу, 30 липня 2018 року, біля центрального входу в будівлі Головного офісу АТ «АКБ «Конкорд», розташованого за адресою: м. Дніпро, площа Троїцька, буд. 2; зобов`язати відповідача протягом десяти днів з моменту набрання рішенням по даній цивільній справі законної сили здійснити спростування недостовірної інформації шляхом опублікування тексту рішення суду, включаючи публікацію його резолютивної частини в місцевому друкованому засобі інформації обласній газеті «Вісті Придніпров`я»; стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 335 070,00 грн та судові витрати по справі (а.с.2-9).

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною, спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди - задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та порочить ділову репутацію ОСОБА_1 , інформацію, поширену ОСОБА_2 під час його публічного виступу 30 липня 2018 року біля центрального входу в будівлі Головного офісу АТ «АКБ «Конкорд», розташованого за адресою: м. Дніпро, площа Троїцька, буд. 2.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо судового збору( а.с.134-138).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів (а.с.149-152).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 липня 2018 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, відповідач ОСОБА_2 , знаходячись біля установи банку, розташованого за адресою: м. Дніпро, площа Троїцька, 2, під час свого виступу у громадському місці промовляв на адресу позивачки ОСОБА_1 висловлювання, що порочать честь та гідність останньої, її особисту, професійну та суспільну репутацію, а саме: «…Внимание! ОСОБА_3 украла из благотворительного фонда ІНФОРМАЦІЯ_1 купить очередную « ОСОБА_4 »!...Все знают, что ОСОБА_3 королева обнальщиков!.. Кто ІНФОРМАЦІЯ_2 обнальщиков? ОСОБА_3 ! Кто королева обнальщиков? ОСОБА_3 ! ОСОБА_5 ганьба!».

Даний факт підтверджено допитаними у судовому засіданні в суді першої інстанції свідками ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які являються співробітниками вказаної банківської установи та підтвердили події, які відбувалися 30 липня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання ОСОБА_2 спростувати вищевказану інформацію шляхом опублікування тексту рішення суду, включаючи публікацію його резолютивної частини в місцевому друкованому засобі інформації обласній газеті «Вісті Придніпров`я», суд першої інстанції, керуючись нормами статті 277 ЦК України, виходив з відсутності підстав для зобов`язання відповідача опублікувати текст рішення суду, включаючи публікацію його резолютивної частини в місцевому друкованому засобі інформації, оскільки недостовірна інформація була поширена в усній формі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою неналежно доведено характер та обсяг страждань, які остання зазнала внаслідок дій відповідача.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитись з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Стаття 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та стаття 34 Конституції України передбачають, що кожна людина має право на свободу виявлення поглядів, змістом чого є свобода дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів. Частиною 1 ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Разом з тим за змістом ч. 4 ст. 32 Конституції України та ст. 277 ЦК України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

У відповідності до норм статей 297, 299 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо відсутності підстав для зобов`язання відповідача опублікувати текст рішення суду, включаючи публікацію його резолютивної частини в місцевому друкованому засобі інформації, оскільки така інформація була поширена в усній формі.

Що стосується вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 335 070 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Визначаючи розмір моральної шкоди, позивачем надано Висновок експерта № 2-28/08. За результатом психологічного дослідження від 28 серпня 2018 року встановлено, що орієнтовний еквівалент компенсації заподіяних ОСОБА_1 моральних страждань внаслідок ситуації поширення зазначеної інформації становить 90 мінімальних заробітних плат.

Колегія суддів, зазначає, що відповідно до ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

Фізична особа, особисте немайнове право якої порушено, в силу ст. 280 ЦК України має право на відшкодування майнової та (або) моральної шкоди, яку їй завдано у зв`язку з таким порушенням.

Компенсація моральної шкоди це вчинення стосовно людини, котрій спричинено таку шкоду порушенням її загальносоціальних (природних) прав чи свобод, певних дій, які спрямовані на усунення або ж послаблення в неї негативних психічних станів і процесів, викликаних внаслідок цього порушення приниженням оцінки її гідності.

Право на компенсацію моральної шкоди це можливість людини, котрій заподіяно таку шкоду внаслідок порушення її загальносоціальних (природних) прав чи свобод, вимагати від порушника його обов`язку вчинити певні дії, спрямовані на усунення або ж послаблення в неї негативних психічних станів та процесів, викликаних (внаслідок цього порушення) приниженням оцінки її гідності; а також її можливості звернутися, в разі потреби, до компетентних національних чи міжнародних органів по примусове забезпечення виконання зазначеного обов`язку.

У деяких випадках оцінка гідності людини стає безпосереднім, самостійним і, можливо, навіть єдиним об`єктом умисного, цілеспрямованого її приниження. Але ця оцінка страждає також і тоді, коли відбувається порушення яких би то не було прав чи свобод людини. Підрив, руйнація гідності людини це неминучий супутник, соціальна «тінь» будь-чийого зазіхання на всяке її право, оскільки й у таких випадках у потерпілого зазвичай виникають почуття приниженості, образи й інші негативні переживання, стан психічної пригніченості тощо.

Таким чином, там, де є порушення якогось права людини чи якоїсь свободи, завжди потерпає її гідність. Отже, немає такого порушення права чи свободи людини, яке не призвело б до виникнення в неї конкретного права на компенсацію моральної шкоди, конкретної можливості вимагати такої компенсації.

Аналогічні висновки зроблені в постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року справа №308/2695/15-ц.

За таких обставин, колегія суддів, приходить до висновку, що визначаючи розмір компенсації моральної шкоди, враховує ступінь вини відповідача, який, образливо висловлювався на адресу позивача, глибину її моральних страждань, честь та гідність яких була принижена, що спричинило її моральні страждання, тому, керуючись принципами розумності, виваженості та справедливості, вважає, що справедливою сатисфакцією моральної шкоди буде розмір відшкодування на користь позивачки в сумі 5000 грн, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції, не врахував наведені норми матеріального права та обставини справи, не повно дослідив наявні у справі докази і надав їм не належну оцінку та дійшов до помилкового висновку про відсутність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди.

Враховуючи вищевикладене, заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2019 року слід скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди та винести в цій частині нову постанову про часткове задоволення зазначених вимог та стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5 000 грн, в решті рішення має бути залишено без змін.

На підставі ст.141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, у розмірі 128, 27 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2019 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоди у розмірі 5 000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 128, 27 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: