ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/230/20 Справа № 187/161/18 Головуючий у першій інстанції: Іщенко І. М. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на заочне рішення Петриківського районного суду Дніпропетровського області від 20 березня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про особу як батька з актового запису про народження дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 12 січня 2010 року між ним та ОСОБА_2 був укладений шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельніковського району Дніпропетровської області. ІНФОРМАЦІЯ_1 в шлюбі народилась донька ОСОБА_3 , в свідоцтві про народження позивача було записано батьком дитини. Станом на 19 лютого 2018 року позивач з цим записом не згодний, так як відповідач до одруження зустрічалась з іншим чоловіком і проживала в с. Лобойківка. Після народження дитини ОСОБА_4 , відповідач їздила до своїх батьків в с. Лобойківка, а потім нічого не пояснивши переїхала туди жити. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовними заявами про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів. Також, позивач зазначає, що ОСОБА_2 уникає з ним спілкування, розповіді знайомих про стосунки відповідачки з іншими чоловіками змушують думати, що донька ОСОБА_4 не являється його рідною донькою. Тому позивач просив виключити відомості про його батьківство з актового запису № 47 від 15.06.2010 року про народження ОСОБА_4 у книзі реєстрації народжень виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельніковського району Дніпропетровської області.

Заочним рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровського області від 20 березня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторониповідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовою розпискою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 . Відповідач ОСОБА_2 за місцем її реєстрації по АДРЕСА_1 не проживає (а.с. 149, 170), про наявність іншого місця проживання (перебування) суду не повідомлено; про слухання справи повідомлена належним чином шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-сайті судової влади. Відповідач про наявність поважних причин неявки у судове засідання суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи суду не надала.

В судовому засіданні Дніпровського апеляційного суду від 17.09.2019 року протокольною ухвалою апелянту відмовлено у задоволенні клопотання про оголошення розшуку відповідачки та неповнолітньої ОСОБА_4 . Відповідно до ст. 132 ЦПК України, якщо місце перебування відповідача в справах за позовами про стягнення аліментів або про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я або смертю фізичної особи, невідоме, суд ухвалою оголошує його розшук. Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги предмет спору у справі, що розглядається; враховуючи, що у даній справі рішення законної сили не набрало, - позивачем не обгрунтовано наявність підстав для розшуку відповідачки та неповнолітньої дитини. Колегія звертає увагу, що норма ст. 438 ЦПК України розташована в розділі У1 Цивільного процесуального кодексу України та підлягає застосуванню під час виконання судових рішень у цивільних справах.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 12 січня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 був укладений шлюб, зареєстрований Іларіонівською сільською радою Синельніковського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого 24 листопада 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по Синельниківському району Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1, Серія НОМЕР_1 (а.с.4 матеріалів справи №2-189/11).

Згідно копії свідоцтва про народження, виданого 15 червня 2010 року виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області актовий запис №47, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини зазначений ОСОБА_1 , матір`ю - ОСОБА_2 (а.с.5).

Згідно копії актового запису Виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області про народження №47 від 15 червня 2010 року, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , документи, що підтверджують факт народження дитини, - медичне свідоцтво про народження №262 від 09.06.2010 року, видане центральною районною лікарнею м.Синельникове Дніпропетровської області; матір`ю дитини зазначена ОСОБА_2 , батьком дитини (на підставі актового запису про шлюб №1 від 12.01.2010 року складеного виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області) зазначений ОСОБА_1 (а.с.155).

Шлюб між сторонами розірваний на підставі рішення Петриківського районного суду Дніпропетровського області від 18 серпня 2011 року (а.с.20). Згідно листа Петриківського районного суду Дніпропетровського області від 03.10.2019 року, справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу знищена 15.11.2018 року (а.с. 159).

Заочним рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровського області від 08 грудня 2011 року по справі №2-188/2011 задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 , вирішено стягнути з ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісяця на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до її повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_2 , починаючи з 29 березня 2011 року (а.с.48). Дану цивільну справу оглянуто судом апеляційної інстанції. На вказане рішення у грудні 2011 року ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу, де апелянт посилається на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального закону, однак не ставить під сумнів своє батьківство щодо дочки ОСОБА_4 , просить стягувати з нього аліменти на утримання ОСОБА_7 у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 68 - 69 у справі №2-188/2011). Ухвалою судді апеляційного суду від 20.01.2012 року апелянту було відмовлено у відкритті апеляційного провадження. Касаційна скарга у даній справі не подавалась. У липні 2012 року ОСОБА_2 отримано виконавчий лист про стягнення аліментів зі ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_7 (а.с.82 у справі №2-188/2011).

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровського області від 24 квітня 2012 року по справі №2-189/11 задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 , вирішено стягнути з ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця на утримання дружини ОСОБА_2 до досягнення трирічного віку їх дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 29 березня 2011 року (а.с.47). Дану цивільну справу оглянуто судом апеляційної інстанції. На вказане рішення у квітні 2012 року ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу, де апелянт посилається на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального закону, однак не ставить під сумнів своє батьківство щодо дочки ОСОБА_4 , просить стягувати з нього аліменти на утримання ОСОБА_2 в розмірі 200,0 грн. щомісячно до досягнення дочкою ОСОБА_8 трьох років (а.с. 68 - 69 у справі №2-189/11). Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2012 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , змінено рішення Петриківського районного суду Дніпропетровського області від 24 квітня 2012 року; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 300,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 29 березня 2011 року (а.с.112). Рішення апеляційного суду в касаційному порядку не оскаржувалось. У вересні 2012 року ОСОБА_2 отримано виконавчий лист про стягнення аліментів зі ОСОБА_1 на утримання дружини (а.с. 80 у справі №2-189/11).

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровського області від 24 липня 2018 року за клопотанням представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 було призначено судово-генетичну експертизу щодо встановлення батьківства ОСОБА_1 у відношенні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; проведення експертизи було доручено Дніпропетровському обласному бюро судово-медичних експертиз (а.с.63-64).

КЗ "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" ДОР" 06.11.2018 року повернуто без виконання ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровського області від 24 липня 2018 року про призначення судово-генетичної експертизи щодо встановлення батьківства громадянина ОСОБА_1 у відношенні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженої громадянкою ОСОБА_2 , в зв`язку з неявкою громадянки ОСОБА_2 разом з дитиною 08 жовтня 2018 року та у зв"язку з неявкою обох сторін 10 вересня 2018 року та 05 листопада 2018 року на експертизу (а.с.79).

Згідно ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

У відповідності до ст 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.

Частинами 1, 2, 3 статті 136 Сімейного кодексу України встановлено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 встановлено, що судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини.

Згідно п. 2.13, п. 2.13.1 Наказу Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини.

У цивільному процесі доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. У справі, що розглядається, належними є докази, які містять інформацію щодо походження дитини, її кровного споріднення (наявності або відсутності) з позивачем.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що проведення судово-генетичної експертизи, яка була призначена ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 24 липня 2018 року, не відбулося, зокрема, через неявку на експертизу 10.09.2018 року та 05.11.2018 року позивача ОСОБА_1 ; враховуючи, що позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження його доводів про відсутність кровного споріднення зі ОСОБА_9 , - місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, його недоведеність.

Колегія звертає увагу, що позивачем не зазначено про наявність поважних причин його особистої неявки до експертної установи для проведення експертизи 10.09.2018 року та 05.11.2018 року. За цієї обставини, сама лише неявка відповідачки з дитиною не вплинула на неможливість проведення експертного дослідження.

Крім того, доводи позивача про наявність у нього сумнівів щодо його кровного споріднення зі ОСОБА_9 ; покази свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про те, що відповідачка їздила до своїх батьків без позивача і у неї могли бути інтимні стосунки з іншим чоловіком, - мають характер припущення, не містять фактичних даних щодо перебування відповідачки у певний період часу у близьких стосунках з іншим чоловіком, не спростовують факту батьківства позивача по відношенню до ОСОБА_9 .

В суді апеляційної інстанції позивачем, його представником не заявлено клопотань про надання суду будь-яких інших доказів, витребування доказів судом, зокрема, про призначення судово-генетичної експертизи.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Петриківського районного суду Дніпропетровського області від 20 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді