Справа № 137/1646/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"18" березня 2020 р.
Літинський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Желіховського В.М. секретаря судових засідань Голота О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Літин за правилами спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Літинського районного суду Вінницької області із вказаним позовом мотивуючи його тим, що відповідач по справі являється його рідним батьком.
Позивач зазначає, що на даний час навчається в Одеському національному університеті ім. І.І. Мечникова на 1 курсі геолого-географічного факультету.
Тому змушений звернутися до суду з вказаним позовом і просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 2000 гривень з моменту подачі позову і до 30 червня 2022 року.
27.01.2020 р. відповідачем ОСОБА_2 надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що вимоги позовної заяви вважає незаконними і необгрунтованими і такими, що не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
Так, 29.10.2015 року рішення Літинського районного суду у справі №137/1817/15, він був позбавлений батьківських прав щодо його сина ОСОБА_1 .
Зазначає, що на даний час, його матеріальне становище не покращилось, він не має постійної роботи, перебивається випадковими заробітками та не може надавати матеріальну допомогу у вигляді аліментів в сумі 2000 грн.
Вказує, що в даному випадку доречним буде взяти до уваги Постанову ВСУ від 24 лютого 2016 року №6-1296цс15, у якій вказано, що згідно зі ст.189 Сімейного Кодексу, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу.
Тому, відповідач заявляє, що не має стабільного доходу для утримання сина ОСОБА_1 .
Крім того, зазначає, що довідка №18-ВК-945/с від 29.10.2019 року видана Одеським національним університетом ім. І.І. Мечникова, містить ряд невідповідностей, зокрема у довідці зазначено, що ОСОБА_1 навчається на першому курсі геолого-географічного факультету, тоді як у цій же довідці вказано, що Наказом від 08.08.2018 року позивач зарахований на перший курс і повинен навчатися на другому курсі університету.
Таким чином, беручи до уваги всі вищевказані обставини, майновий стан відповідача, недоведеність позивачем факту навчання та потреби у матеріальній допомозі, а тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просить відмовити повністю.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву відповідно до якої просить розгляд справи проводити у його відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю. . Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, відповідно до якої просить провести розгляд справи у його відсутність. Проти позову заперечує на підставі викладених у відзиві обставин. Додатково зазначає, що довідка № №18-ВК-945/с від 29.10.2019 року в силу ст.76-80 ЦПК України не може бути прийнята судом як належний та допустимий доказ.
Суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. Так, відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 5) судом встановлено, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Відповідно до рішення Літинського районного суду Вінницької обалсті від 29.10.2015 р. (а.с.23) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позбавлено батьківських прав щодо його неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до довідки Одеського національного університету ім. І.І. Мечникова за №18-ВК-1236/с від 27.02.2020 р. (а.с.40) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в Одеському національному університеті ім. І.І. Мечникова 4 рівня акредитації (рішення державної акредитаційної комісії від 22 червня 2004 р., протокол №51 за денною формою навчання на 2 курсі геолого-географічного факультету, спеціальність 242 «Туризм» за кошти фізичних осіб з 01.09.2018 р. по теперішній час наказом від 08.08.2018 р. №08-04 зарахований на 1 курс. Студентський квиток СК №12422003 виданий 01.09.2018 р. Орієнтований строк закінчення навчання 30.06.2022 р.
Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 15.05.2006 року №3 «про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Із аналізу положень зазначеної норми права вбачається, що обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують вчитися виникає лише при наявності в сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною 18 років але не більше 23 років; продовження навчання; потреба у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням; наявність можливості у батьків надавати допомогу.
Згідно ст. 200 ч.1 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Відповідно до постанови Верховного Суду України від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15, при визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Відповідно до ст.200 СК України - суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина в твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Так, судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, доказів того, що він офіційно не працевлаштований і перебивається тимчасовими заробітками, наявності інших утриманців не надав. Крім того, посилання відповідача, що він позбавлений батьківських прав відносно свого сина ОСОБА_1 , не позбавляє його обов`язку сплачувати на нього аліменти.
Врахувавши заперечення відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в запропонованому позивачем розмірі, суд врахував у поєднанні з законними інтересами позивача і визначив справедливий розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання стосовно них обох.
Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін, суд з урахуванням інтересів сторін, їх матеріального та сімейного стану, вважає необхідним позов задовольнити частково і стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі 1000 грн, щомісячно до закінчення ОСОБА_1 навчання, оскільки він потребує матеріальної допомоги від батька, яким є відповідач у справі.
Враховуючи те, що позов задоволено частково і відповідач ОСОБА_2 є учасником бойових дій (а.с.22), а тому відповідно до ст.5 ЗУ "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст.ст. ст.ст. 4, 12, 48, 76, 81, 141, 259, 263-268 ЦПК України і на підставі ст.ст.199,200 Сімейного Кодексу України, Пленумом Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 15.05.2006 року №3 «про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд, - В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , папорт № НОМЕР_3 , жителя АДРЕСА_2 аліменти в розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з 21.12.2019 р. до закінчення навчання в учбовому закладі, термін якого збігає 30 червня 2022 р., але не більш як до досягнення 23 років.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів після проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.