Справа №487/7553/19
Провадження №2/487/538/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

12.03.2020 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання Рурич І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

08.10.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 214455,16 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 01.03.2018 між ОСОБА_3 та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_3 надав відповідачу ОСОБА_2 позику в сумі 8000 дол.США, що за курсом НБУ складає 214455,16 гривень, які остання зобов`язалась повернути в строк до 01.03.2019 року.

Згідно Договору купівлі-продажу прав вимоги від 04.09.2019 права вимоги по Договору позики від 01.03.2018 перейшло до позивача. Між тим, відповідач не виконує взятих на себе боргових зобов`язань, а саме не повертає грошовий борг.

Посилаючись на викладене, та на положення ст.ст. 526, 1049, 1050 ЦК України, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на його користь борг, який складає 214455,16 грн.

Ухвалою суду від 12.11.2019 року провадження у справі було відкрито, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 12.11.2019 року з метою вжиття заходів забезпечення позову було накладено арешт на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 27.02.2020 підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

10.03.2020 позивач ОСОБА_1 надав суду заяву про стягнення з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 6400 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує, просить про їх задоволення, надав згоду на ухвалення заочного рішення.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, поважних причин неявки суду не повідомила. Заяв, клопотань, відзиву на позов від відповідача до суду не надходило. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Договір, в тому числі і договір позики, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено в судовому засіданні, 01.03.2018 року між ОСОБА_3 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) був укладений Договір позики. Згідно п. 1.1 Договору, позикодавець надає позичальнику позику, а останній зобов`язується повернути позику в порядку та термін, визначений цим договором. Згідно п. 2.1 Договору, розмір позики становить за цим Договором гривневий еквівалент 8000,00 дол.США, що по курсу НБУ на дату укладання цього договору складає 214455,16 грн. Згідно п.п. 4.1, 4.2 термін позики визначається з моменту її надання і до 01.03.2019 року. Сторони домовились, що позичальник зобов`язаний повернути всю позику до 01.03.2019. Повернення позики підтверджується розпискою позикодавця.

Крім того 04.09.2019 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого ОСОБА_3 (первісний кредитор) продав, а ОСОБА_1 ( новий кредитор) придбав право вимоги по Договору позики від 01.03.2018.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до чч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, що між сторонами було укладено договір позики грошових коштів, який засвідчує отримання від кредитора у борг певної грошової суми.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ( ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, з аналізу зазначених правових норм та встановлених судом обставин встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають з договору позики від 01.03.2018, та Договору купівлі-продажу прав вимоги від 04.09.2019, позичальник ( ОСОБА_2 ) не виконала свої зобов`язання щодо повернення боргу, тобто порушила умови договору, а тому має застосовуватися цивільно-правова відповідальність за невиконання зобов`язання у вигляді стягнення суми боргу.

Відповідно до ч.1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконано в гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 2 ст. 533 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року у мотивувальній частині рішення суд повинен навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України , суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи викладене, та виходячи із принципу дизпозитивності, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики у розмірі 214455,16 грн., тобто в межах заявлених вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_2 на користь позивача належить стягнути сплачену суму судового збору у розмірі 2144,56 грн.

Крім того, відповідно до ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються - згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Враховуючи розмір виконаних адвокатом робіт по наданню позивачу правничої допомоги, складність справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та значення справи для сторони, суд вважає, що на користь позивача з відповідача необхідно стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 6400 грн. (надання консультацій 500 грн., формування правової позиції 1000 грн., підготовка позовної заяви і направлення до суду 3500 грн., участь у судових засіданнях 1400 грн.). Зазначені витрати на правничу допомогу підтверджуються: Договором про надання правової допомоги від 01.10.2019, розрахунком наданих послуг, Актом №АП-00000003 здачі-прийняття робіт (надання послуг), Квитанцією №10-242186/1 від 10.03.2020.

Керуючись ст.ст. 76, 89, 263-265 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ІНН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Миколаєва, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) суму боргу за Договором позики від 01.03.2018 року у розмірі 214455,16 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 2144,56 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 6400 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя С.В.Щербина