Справа № 523/3687/20
Провадження №2/523/2517/20
У х в а л а

"13" березня 2020 р.

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Середа І.В., розглянувши матеріали які надійшли за позовною заявою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подала до Суворовського районного суду м. Одеси позовну заяву до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з матір`ю, у зв`язку з втратою почуття любові та поваги один до одного, припиненням шлюбних відносин та неможливістю зберегти сім`ю. Також позивач просила визначити місце проживання дитини разом з матір`ю.

Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Враховуючи вимоги до позовної заяви, викладені в ст.175 ЦПК України, позивачу необхідно визначитись з нормами, на підставі яких звертається до суду за захистом і які регулюють саме виниклі правовідносини, а також обґрунтувати наявність спору щодо визначення місця проживання дитини, оскільки в тексті позовної заяви позивач вказує на відсутність спору щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини, при цьому просить визначити місцем проживання малолітнього сина разом з матір`ю.

Частиною другою статті 19 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Згідно приписів статті 11 та глави 10 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають із трудових відносин, та інших справ, за винятком справ, зазначених у ч. 4 ст. 274 ЦПК України, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Цивільна вимога про розірвання шлюбу є справою незначної складності (малозначною у відповідності до ч. 6 ст. 19 ЦПК України) та підлягає розгляду у спрощеному позовному провадженні.

Натомість, вимога про визначення місця проживання неповнолітньої дитини не може бути розглянута в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України, а тому її розгляд слід здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до ч.4, 5 ст. 19 СК при розгляді судом спорів щодо встановлення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Враховуючи наведене, позивачем не обґрунтовані підстави об`єднання в одному провадженні позовних вимог про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, оскільки розгляд цих вимог в одному провадженні може безпідставно затягнути розгляд справи в частині розірвання шлюбу, т.я. для вирішення питання про місце проживання дитини, зокрема, необхідно подати суду висновок органу опіки та піклування щодо вирішення питання про доцільність проживаня дитини з одним із батьків після розірвання шлюбу, якому передує збір ряду документів, обстеження житлових умов обох батьків, засідання опікунської ради тощо.

Крім того, слід звернути увагу позивача, що до позовної заяви додано лише одну квитанцію про сплату судового збору в сумі 840,80 грн, тоді як заявлено вимоги про розірвання шлюбу та про визначення місця проживання малолітньої дитини.

Відповідно ст.ст.1, 2 Закону України «Про судовий збір» (далі Закон), судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за подачу позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

П.п.3 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір за подачу позовної заяви про розірвання шлюбу складає0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», з 1 січня 2020 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102,00 гривень.

Отже, ОСОБА_1 необхідно визначити чітко зміст та кількість своїх позовних вимог, склад учасників процесу, а також доплатити судовий збір в залежності від останнього варіанту: у випадку підтримання вимог про визначення місця проживання дитини необхідно доплатити судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,80 грн.) за платіжними реквізитами, розміщеними на сайті судової влади (sv.od.court.gov.ua) та зазначити їх обгрунтування. У разі надання до суду додаткових документів до позовної заяви та/або уточненої позовної заяви, необхідно надати їх копії відповідно до кількості відповідачів.

Необхідно роз`яснити, що у разі надання до суду додаткових документів до позовної заяви та/або уточненої позовної заяви, згідно вимог ч.1 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен надати їх копії відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб по справі.

Керуючись ст.ст. 8, 175, 177, 185, 273,353 ЦПК України, ст.ст. 1, 4, 5, 6 Закону України «Про судовий збір», суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків, який не перевищує п`яти днів з дня вручення йому копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала в частині визначення розміру судових витрат може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів, в іншій частині оскарженню не підлягає.

Ухвалу складено та підписано 13.03.2020р.

Суддя: