ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року м.Суми

Справа №577/4330/19

Номер провадження 22-ц/816/445/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Хвостика С. Г.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», подану через представника за довіреністю - Яременка Олега Вікторовича,

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19 листопада 2019 року, ухвалене у складі судді Кравченка В.О. в приміщенні Конотопського міськрайонного суду Сумської області,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Веллфін» (далі - ТОВ «Веллфін») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Свої вимоги мотивує тим, що 15 серпня 2016 року між ТОВ «Веллфін» та ОСОБА_1 був укладений договір позики №64039 в електронній формі строком на 30 днів, за яким остання отримала грошові кошти в розмірі 1200 грн на умовах строковості, зворотності, оплатності. В обумовлений договором позики строк грошові кошти ОСОБА_1 не повернула, у зв`язку з чим просить стягнути з неї заборгованість в загальному розмірі 51 386,80 грн, з яких 1200 грн - основний борг, 24 148,80 грн - заборгованість по відсоткам, 26 038 грн - заборгованість за простроченими відсотками, та судовий збір.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 19 листопада 2019 року позов задовольнив частково.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Веллфін» заборгованість за договором позики №64039 від 15 серпня 2016 року в розмірі 1848 грн та 1921 грн судового збору.

В апеляційній скарзі ТОВ «Веллфін», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що договір позики в електронній формі був укладений з дотриманням всіх вимог законодавства, яке регулює такі правовідносини, ТОВ «Веллфін» зі свого боку виконало умови договору позики в повному обсязі, договір діє по повного його виконання, отже висновки суду, що нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснювалось поза межами строку кредитування не відповідають обставинам справи. Вказує, що розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, доказів про відсутність заборгованості також не надано.

У відзиві ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу на рішення суду залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Зазначає про безпідставність викладених в апеляційній скарзі вимог позивача, оскільки доводи, на які він посилається були досліджені та оцінені судом першої інстанції.

Сторони повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Від відповідачки надійшло клопотання про розгляд справи в її відсутність. Представником позивача заявлялось клопотання про проведення судового засіданні в режимі відео конференції з Київським апеляційним судом, яке було задоволено. Проте 19 березня 2020 року судові засідання в режимі відеоконференції Київським апеляційним судом не проводились з метою убезпечити розповсюдження гострої респіраторної хвороби та масового поширення інфекції короновірусу COVID-19. Клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зазначеною обставиною від позивача не надійшло. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Веллфін» є юридичною особою, яке діє на підставі Статуту та зареєстрована як фінансова установа відповідно до розпорядження комісії № 2606 від 27 жовтня 2015 року (а.с. 14).

Основним видом діяльності ТОВ «Веллфін» є інші види кредитування, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 9-11).

Наказом директора ТОВ «Веллфін» №2-1 від 27 жовтня 2015 року затверджено Правила надання грошових коштів у вигляді позики (далі - Правила) (а.с. 15-27).

Згідно із пунктами 4.1., 4.2. Правил заявник, що має намір отримати позику, проходить реєстрацію в особистому кабінеті на сайті товариства, оформляє заявку на сайті шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення.

Відповідно до пунктів 6.1., 6.2. Правил у разі прийняття товариством позитивного рішення про надання позики, товариство направляє заявнику на підписання договір про отримання позики. Договір направляється шляхом надсилання електронного повідомлення на електрону адресу зазначену заявником у заяві. Договір позики із заявником укладається на умовах та в порядку визначеному цими правилами.

У разі прийняття позитивного рішення товариство інформує заявника шляхом відправлення СМС- повідомлення на телефонний номер зазначений в заявці, з розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в особистому кабінеті шляхом надсилання електронного повідомлення на електрону адресу, зазначену в заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню, заявник отримує електронну копію договору позики (пункт 6.3. Правил). У разі отримання договору позики засобами електронного зв`язку, заявник укладає договір позики з товариством в особистому кабінеті (пункт 6.4. Правил). Для підписання електронної форми договору позики заявник здійснює вхід на сайт товариства та за допомогою логіну та паролю входить до особистого кабінету (пункт 6.7. Правил).

Пунктами 6.10., 6.11., 6.12. Правил визначено, що товариство надає позику у порядку одночасного перерахування суми, зазначеної в договорі позики, на рахунок банківської платіжної картки, зазначеної в заявці. Перерахування грошових коштів здійснюється в строки не пізніше 1 (одного) робочого дня з дати підписання договору позики сторонами; датою укладення договору позики між товариством і позичальником є дата перерахування суми позики на банківський рахунок.

На підставі поданої ОСОБА_1 заявки про отримання позики (а.с. 28-35), 15 серпня 2016 року між нею та ТОВ «Веллфін» був укладений в електронній формі договір позики №64039 (далі - Договір) (а.с. 36-44).

Відповідно до п. 1.1. Договору позикодавець зобов`язується надати позичальникові на умовах, що передбачені даним Договором, грошові кошти в позику в сумі 1200 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п. 1.5. цього Договору.

Згідно п. 1.2. строк дії Договору складає 30 днів, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань з цим Договором.

Відповідно до п. 1.3. позика надається строком на 30 днів.

За п. 1.4. Договору дата перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення Договору позики.

Пунктами 1.5., 1.6. Договору визначений порядок нарахування процентів за користування позикою, а саме:

- 1,8 процента від суми позики, але не менше ніж 20 гривень 00 копійок за перший день користування позикою;

- 1,8 процента від суми позики щоденно, починаючи з другого дня в межах строку зазначеного в п.1.2 цього договору;

- 3,8 процента від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п. 1.2 цього договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором.

У разі повернення суми позики та сплаті процентів за користування позикою протягом трьох днів після закінчення строку визначеного п. 1.2 цього договору позики, нарахування процентів у розмірі 3,8 проценти від суми позики, що не була повернута своєчасно не проводиться, в іншому випадку, проценти нараховуються відповідно до умов п. 1.5 цього договору.

Відповідно до пп. 2.1.1.2. позикодавець має право вимагати від позичальника повернення всієї суми позики, процентів за користування позикою та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених цим Договором та Правилами надання грошових коштів у вигляді позики (далі - Правила).

Згідно з пп. 2.2.1.2., 2.1.1.4. позичальник зобов`язаний своєчасно повернути позику, проценти за користування позикою, в порядку, визначеному цим Договором. У випадку прострочення сплати заборгованості за цим Договором у повному обсязі сплатити нараховані проценти за користування позикою, виходячи з фактичного строку користування позикою.

У п. 3.1. Договору вказано, що позичальник зобов`язаний здійснювати повернення позики та нарахованих процентів на умовах, встановлених цим Договором. Сторони досягли згоди у тому, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься у відповідності до Графіку розрахунків.

Згідно з п. 3.3. заборгованість за договором позики, що включає в себе суму позики, нараховані проценти, штрафні санкції підлягає сплаті шляхом одноразового безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок Товариства у строк, встановлений Договором позики.

Відповідно до п. 7.1. невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання грошових коштів у вигляді позики, які регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам.

Згідно з п. 7.2. уклавши цей Договір позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщено на сайті позичальника

У розділі 8 Договору «Реквізити та підписи сторін» зазначено, що цей договір підписано за допомогою електронного підпису.

Згідно Графіку розрахунків до Договору повернення позики здійснюється одним платежем 14 вересня 2016 року в сумі 1848 грн, з яких сума позики складає 1200 грн, сума процентів - 648 грн (а.с. 43).

У довідці щодо заборгованості за Договором позики №64039 від 15 вересня 2016 року вказано, що станом на 06 вересня 2019 року загальна сума заборгованості позичальника складає 51 386,80 грн: 1200 грн - заборгованість за основною сумою позики, 24 148,80 грн - заборгованість за відсотками, 26 038 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Загальна кількість днів простроченої позики становить 1087 календарних днів (а.с. 45).

18 травня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вей фор пей» (далі - ТОВ ФК «Вей фор пей») та ТОВ «Веллфін» укладений договір про організацію переказу грошових коштів №ВП-180516-3 (а.с. 47-51).

З листа ТОВ ФК «Вей фор пей» №4345-ВП від 30 серпня 2019 року вбачається, що відповідно до договору №ВП-180516-3 від 18 травня 2016 року, за дорученням ТОВ «Веллфін» 15 серпня 2016 року було здійснено успішний переказ коштів на суму 1200 грн на картку НОМЕР_1 , власником якої є ОСОБА_1 , вказано номер транзакції (а.с. 46).

Частково задовольняючи позов ТОВ «Веллфін», суд першої інстанції виходив з того, що нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами можливе лише протягом строку дії договору позики.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо мотивів відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ «Веллфін» про стягнення процентів за користування кредитними коштами після закінчення строку на який надавалась позика не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду в цій частині підлягає зміні виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Згідно із ст. 638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно із ст. ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У ст. 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до абз. 1 ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

-електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

-електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

-аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Тобто, положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Тобто, Правила надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «Велфін» перебувають у загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, прав і обов`язків сторін, іншою інформацією, необхідною для укладення договору.

Ті обставини, що електронний договір позики дійсно був укладений та ОСОБА_1 отримала грошові кошти в сумі 1200 грн останньою також не заперечуються.

Крім того у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 погоджується зі стягнутим розміром заборгованості за договором позики, який визначений у сумі 1848 грн та складається з основної суми боргу - 1200 грн та процентами за користування 648 грн в межах строку на який надавалась позика.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ «Велфін» про стягнення процентів за користування кредитними коштами після закінчення строку дії договору, суд першої інстанції послався на положення ч. 2 ст. 1050 ЦК України, відповідно до яких право нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування та навів на підтвердження своєї позиції правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9510/12.

Водночас, суд не звернув уваги, що договором позики (пункт 1.5.) передбачено нарахування процентів після закінчення строку на який надано позику у випадку її неповернення.

Однак, колегія суддів зазначає, що позивач не довів обґрунтованість вимог пред`явленого позову стосовно визначення розміру заборгованості ОСОБА_1 за процентами станом на 06 вересня 2019 року в сумі 24 148,80 грн та 26 038 грн.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц сформовано наступний правовий висновок.

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини 3 статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на доказування суми заборгованості для її відшкодування з іншої сторони, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду без відповідних дій з боку сторони з приводу необхідності надання чи збирання певних засобів доказування.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості самостійно визначити чи перевірити розмір заявленої ТОВ «Веллфін» заборгованості по відсотках, оскільки тягар доведення обґрунтованості позовних вимог покладено саме на позивача, який не надав суду розрахунку боргу разом з позовною заявою. Не надано позивачем такого розрахунку і суду апеляційної інстанції.

Наявна в матеріалах справи довідка щодо заборгованості за спірним договором позики, підписана директором ТОВ «Веллфін», містить лише загальну суму заборгованості по відсоткам: в сумі 24 148,80 грн та простроченим відсоткам в сумі 26 038,00 грн, перевірити порядок, умови та розмір нарахованих процентів з якої не вбачається за можливе.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни рішення суду щодо мотивів відмови у задоволення позовних вимог ТОВ «Веллфін» про стягнення з ОСОБА_1 процентів за користування позикою понад строк встановлений п. 1.2. договору позики, з зазначенням, що ці позовні вимоги не підлягають задоволенню з підстав, викладених в даній постанові.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 3, 4; 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін», подану через представника за довіреністю - Яременка Олега Вікторовича, задовольнити частково.

Мотивувальну частину рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19 листопада 2019 року змінити з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові.

В іншій частині рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 20 березня 2020 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: О.І. Собина

С.Г. Хвостик