Справа № 712/2574/20
Провадження №4-с/712/23/20
У Х В А Л А

24 березня 2020 року суддя Соснівського райсуду м. Черкаси Мельник І.О., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з рухомого майна та припинення заходів його розшуку,

В С Т А Н О В И В:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою до Заводського відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з рухомого майна та припинення заходів його розшуку. Просить суд зобов`язати Заводський відділ державної виконавчої служби м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зняти арешт та припинити заходи розшуку рухомого майна транспортний засіб «Honda Civic», 1995 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 (номер кузова НОМЕР_2 ), право власності на яке належить ОСОБА_1 .

При вирішенні питання про відкриття провадження суддя, окрім перевірки відповідності поданої позовної скарги вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Згідно з п. 1 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» - у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Пункт 2 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначає, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до розділу VII діючого ЦПК України передбачений судовий контроль за виконанням судових рішень.

За положеннями ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічне положення міститься у ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»: рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2014, боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ, незалежно від місця виконання судового рішення (п. 12 Постанови).

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.24 Постанови, у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані із арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням ст.ст.57,58 Закону України «Про виконавче провадження». Вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Таким чином, беручи до уваги, що виконавче провадження № 41062294 завершено та знищено за витоком термінів зберігання, для ОСОБА_1 , як власника майна, передбачений інший порядок захисту порушених прав, а саме звернення до суду з позовом про зняття арешту з рухомого майна.

Наведені обставини, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, є підставою для відмови у прийнятті заяви.

Керуючись ст.ст.158, 186, 258-260,354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті скарги ОСОБА_1 до Заводського відділу державної виконавчої служби м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з рухомого майна та припинення заходів його розшуку.

Роз`яснити ОСОБА_1 його право на звернення до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.

Ухвалу невідкладно надіслати заявнику разом із заявою та всіма доданими до неї документами.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий