Справа № 654/3679/19
Провадження №2/654/295/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2020 року Голопристанський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді - Данилевського М.А.,

за участю секретаря Луцюк К.Л.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новозбур`ївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області про визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Новозбур`ївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області про визнання права власності на нерухоме майно, посилаючись на те, що 18.08.2003 між нею та ОСОБА_2 , було укладено договір міни домобудівлі, згідно якого позивач ОСОБА_1 передала домобудівлю за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , а ОСОБА_2 передала позивачу ОСОБА_1 будинок, за адресою: АДРЕСА_2 . Договір міни був зареєстрований на Товарній біржі «Ва-Банк» за №2-2846. Всі істотні умови договору сторонами виконано, але даний договір нотаріально не посвідчено, тому позивач не може здійснити реєстрацію права власності на нерухомість. ОСОБА_2 померла, спадкоємці відсутні. Позивач просить визнати право власності на домобудівлю з господарськими спорудами, розташованої по АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 .

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, але подав заяву в якій повідомив, що в житловому будинку по АДРЕСА_2 , проживає ОСОБА_1 разом зі своєю сім`єю з квітня 2004 року і по теперішній час, на підставі договору міни №2-2846 від 18.08.2003 року. Спадкоємців не має. Новозбур`ївська сільська рада не заперечує проти задоволення позову.

Заслухавши позивача, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору не посвідченого нотаріально, дійсним.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 18 серпня 2003 року укладено договір міни, згідно якого позивач ОСОБА_1 передала домобудівлю за адерсою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , а ОСОБА_2 передала позивачу ОСОБА_1 будинок, за адресою: АДРЕСА_2 . Договір міни був зареєстрований на Товарній біржі «Ва-Банк» за №2-2846 (а.с. 5).

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Херсонського державного бюро технічної інвентаризації, №1585399 від 27.09.2003, вбачається, що власником житлового будинку по АДРЕСА_2 , згідно договору міни №2-2846 від 18.08.2003, зареєстрованого товарною біржею "Ва-банк", власником є ОСОБА_1 (а.с.6).

Згідно повідомлення Новозбур`ївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 26.09.2019 №02-25/196, вбачається, що в житловому будинку по АДРЕСА_2 , проживає ОСОБА_1 разом зі своєю сім`єю з квітня 2004 року і по теперішній час на підставі договору міни №2-2846 від 18.08.2003 року. Спадкоємців не має (а.с.7).

Згідно повного витягу №25420399 від 30.01.2020 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 26-27).

Відповідно повідомлення Голопристанської державної нотаріальної контори Херсонської області від 05.02.2020 №80/01-16, вбачається, що після смерті ОСОБА_2 (померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ) до Голопристанської ДНК Херсонської області не подавались заяви про прийняття або відмову від спадщини ні за законом на за заповітом. Спадкову справу не заведено. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Відомості про спадкоємців у Голопристанській ДНК відсутні (а.с. 28).

Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме договір міни було укладено 18 серпня 2003 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української PCP в редакції 1963 року.

Відповідно до ст. 153 ЦК Української PCP 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

Згідно ст. 241 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди) за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує.

У відповідності до ст. 242 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди) до договору міни застосовуються відповідні правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає зі змісту відносин сторін.

Відповідно до ст. 224 ЦК Української PCP (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст.227 ЦК Української PCP (в редакції 1963 р.) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.

Згідно з ч.2 ст.47 ЦК Української PCP (в редакції 1963 р.), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно ч.3 ст.9 ЖК України громадяни мають право придбати житло на біржових торгах.

У відповідності зі ст.12 Закону України «Про власність», який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни набувають право власності в разі укладання угод, які не заборонені Законом.

Суд вважає, що на момент укладення та реєстрації позивачем на товарній біржі договору купівлі-продажу житлового будинку, слід було керуватися передусім нормами Закону України «Про товарну біржу», а тому нотаріальне посвідчення даного договору не було потрібне.

В той же час, при укладанні договору міни сторони керувались ст.15 Закону України «Про товарну біржу», де вказано, що угоди зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню.

Відповідно ст. 41 Конституції України гарантує право володіти і користуватися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним.

Враховуючи вище викладене, зважаючи на те, що сторони за договором домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується договором міни від 18.08.2003 року, укладеним на Товарній біржі "Ва-Банк", крім того, відбулося повне виконання договору, зазначене в даному конкретному випадку, виходячи з принципу розумності та справедливості, є підставою для визнання за ОСОБА_1 права власності на домобудівлю з господарськими спорудами, розташованої по АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведене, конкретні обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13 81, 89, 141, 223, 263, 265, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати право власності на домобудівлю з господарськими спорудами, розташованої по АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Херсонського апеляційного суду або через Голопристанський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя М. А. Данилевський