Справа № 639/7966/19
Провадження № 2/638/1406/20

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретаря Башинської К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради про зняття з реєстрації місця проживання,-

ВСТАНОВИВ:

13.11.2019 до Дзержинського районного суду міста Харкова звернувся ОСОБА_1 з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що йому на праві спільної сумісної власності належить 35/100 частин комунальної квартири, за адресою АДРЕСА_1 . 17.03.2016 він отримав громадянство Російської Федерації та відмовився від громадянства України, у зв`язку з чим у нього вилучено паспорт громадянина України. Місце проживання його зареєстровано у Російській Федерації. Відповідно до довідки про зареєстрованих осіб позивач зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , однак, починаючи з березня 2016 року він не проживає у квартирі, тому реєстрація є формальною. Проте, зняття з реєстрації у м. Харкові є неможливим, так як у нього відсутній паспорт громадянина України. У зв`язку з чим позивач просить зобов`язати відповідача зняти його з реєстраційного місця проживання.

Позивач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, уповноважив адвоката Яковлеву Л.І. представляти його інтереси в суді.

Представник позивача Яковлева Л. ОСОБА_2 . звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити, з підстав викладених у ньому.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло №6-08-263732-Ш від 29 січня 2008 року ОСОБА_1 , а також, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належить 35/100 частин комунальної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі вищевказаного свідоцтва право власності ОСОБА_1 зареєстровано у міському бюро технічної інвентаризації за №6-46333 від 17 вересня 2008 року.

17 березня 2016 року ОСОБА_1 отримав громадянство Російської Федерації та відмовився від громадянства України, в зв`язку з чим у нього було вилучено паспорт громадянки України. Місце проживання позивача було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 . За вказаною адресою ОСОБА_1 проживаю по теперішній час.

Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 01 серпня 2019 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак, починаючи з березня 2016 року він не проживаю у вищезазначеній квартирі.

ОСОБА_1 було видано довіреність на ім`я ОСОБА_4 з метою зняття з реєстрації місця проживання у вищезазначеній квартирі.

В липні 2019 року ОСОБА_4 за довіреністю звернулась до Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради для зняття мене з реєстрації місця проживання.

29 червня 2019 року Управлінням реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради було відмовлено у знятті з реєстрації місця проживання, оскільки у ОСОБА_1 відсутній паспорт громадянина України, тобто документ, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 не заперечую проти зняття його з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, як випливає з відповіді Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 13.08.2019 року та відповіді Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради №3787/0/50-19 від 04.09.2019 року на даний час відсутній законодавчо визначений механізм позасудового зняття з реєстрації місця проживання особи за відсутності самої особи та паспорта громадянина України.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Конституцією України (ст.41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст. 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання /перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Таким чином, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування особи за певною адресою.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили.

Стаття 13 Загальної декларації прав людини проголошує, що кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання у межах кожної держави. Частина 1 ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права гарантує кожному, хто законно перебуває на території будь-якої держави, у межах цієї території, право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Згідно зі ст. 33 Основного Закону України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування.

Дана свобода є одним з компонентів свободи пересування, яка передбачена в статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 16 вересня 1963 (ETS № 46) і включає в себе також право залишати будь-яку країну, включаючи власну, і право громадянина безперешкодно повертатися у власну країну.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Пунктом 26 "Правил реєстрації місця проживання" передбачено, що орган реєстрації має право зняти з реєстрації місця проживання фізичну особу на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Приймаючи до уваги викладене, а також те, що ОСОБА_1 надати паспорт особи, яка знімається з реєстрації за місцем проживання для проставляння в ньому штампу про зняття з реєстрації місця проживання немає можливості суд приходить до висновку про задоволення позову.

Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76, 81, 141, 200, 259 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 317,319,405 ЦК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради про зняття з реєстрації місця проживання - задовольнити.

Зобов`язати Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради (, місцезнаходження: 61003, м. Харків, м-н. Конституції, 7, 6-й поверх, каб. 603) зняти ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина НОМЕР_2 , виданий відділом УФМС Росії у Краснодарському краї в Радянському районі м. Красноярська від 17.03.2016 року) з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Семіряд