Справа №461/829/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року Галицький районний суд м. Львова у складі головуючого судді Фролової Л.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ осіб цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Львівська» про стягнення суми внеску, відсотків, інфляційних втрат та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 27 січня 2020 року звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Кредитної спілки «Львівська» неповернуту суму пайового внеску у розмірі 18000,00 грн, відсотки за користування грошима у розмірі 1348,54 грн, інфляційні втрати у сумі 1701,00 грн та суми 3 відсотків річних - 902,38 грн, 10000 грн моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що 22 травня 2017 року ним було внесено до кредитної спілки пайовий внесок - грошову суму в розмірі 20000,00 грн строком на три місці. Після цього договір вкладу неодноразово переукладався, та 21 лютого 2018 року між сторонами був укладений договір на вклад у сумі 18000,00 грн на строк до 22 травня 2018 року із щомісячними нарахуваннями та виплатою відсотків у розмірі 10 % річних. Після закінчення строку дії договору позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути суму вкладу, однак відповідач свої зобов`язання перед позивачем не виконав.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30 січня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) осіб. Крім того, ухвалою від 30 січня 2020 року забезпечено позов ОСОБА_1 , накладено арешт на грошові кошти відповідача в межах 18000,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 22 травня 2017 року між ОСОБА_1 та Кредитною спілкою «Львівська» було укладено договір у формі підписання Умов про внесення додаткового пайового внеску члена кредитної спілки «Львівська». Згідно з умовами договору позивач передав спілці 20000,00 грн як депозитний вклад на строк до 22 травня 2017 року під 15 % річних. Факт внесення ОСОБА_1 грошових коштів на рахунок спідки підтверджується квитанцією від 22 травня 2017 року.

Згідно з умовами п.п. 3.2. п. 3 договору, спілка зобов`язана повернути всю суму внеску, нараховувати та сплачувати члену кредитної спілки проценти за користування внеском у строки та в розмірі, які передбачені Умовами.

Відповідно до п.п. 4.1.1 п. 4 Умов, спілка зобов`язана повернути члену кредитної спілки всі належні йому грошові кошти відповідно до даних умов упродовж 30 днів з дати розірвання договору.

21 лютого 2018 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до Умов від 22 травня 2017 року, відповідно до умов якої дія угоди продовжена до 22 травня 2018 року в сумі 18000,00 грн.

05 вересня 2019 року позивач звернувся до КС «Львівська» із заявою, в якій просив повернути йому суму внеску - 18000,00 грн та проценти в сумі 1348,54 грн.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У ч. 1. ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 1 Закону України «Про кредитні спілки» визначено кредитну спілку як неприбуткову організацію, засновану фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків її членів. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом.

Згідно зі ст. 23 цього Закону, внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті десятої цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами.

Повернення вкладів провадиться за взаємною згодою сторін або не пізніше строку, передбаченого відповідним договором (ч. 7 ст. 70 Закону).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» кредитні спілки є фінансовими установами, які в належному порядку зареєстровані та надають фінансові послуги. Пункт 4 ч. 1 ст. 4 цього ж Закону визначає фінансову послугу, зокрема, як послугу залучення фінансового активу із зобов`язанням щодо наступного його повернення.

Відповідно до Правил здійснення депозитних операцій для кредитних спілок, затверджених розпорядженням Держкомісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 30 грудня 2011 року № 821, зареєстрованого Міністерстві юстиції України 10 лютого 2012 року за 3211/20524, внесок (вклад) на депозитний рахунок до запитання - грошові кошти в готівковій та безготівковій формі, унесені до кредитної спілки її членом на договірних умовах, на визначений строк та під процент із зобов`язанням їх повернення на першу вимогу та/або з правом отримання частини вкладу протягом дії договору.

Крім того, суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин також норми Цивільного кодексу України, викладені у ст. ст. 1058, 1060, де встановлено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором (ч. 2 ст. 1060 ЦК України).

Відповідно до ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу; проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав; у разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.

Сума заборгованості зі відсотків, яка заявлена позивачем до стягнення, складає 19348,54 грн та складається з 18000,00 грн суми неповерненого вкладу та 1348,54 грн процентів за користування грошовими коштами.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про кредитні спілки», член кредитної спілки має право одержувати дохід на свій пайовий внесок, якщо інше не передбачено статутом кредитної спілки.

Частина 2 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо іншого розміру відсотків не встановлено договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунки позивача, погоджується з його позицією щодо необхідності стягнення з відповідача КС «Львівська» інфляційних втрат в сумі 1701,00 грн та три проценти річних за період з 23 травня 2018 року по 22 січня 2020 року в сумі 902,38 грн.

У відповідності до вимог ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відтак, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір вкладу, згідно з яким позивач ОСОБА_1 надав кредитній спілці вклад - грошові кошти у сумі 18000,00 грн. Відповідач отримав кошти на депозит, але свої зобов`язання за договором після закінчення строку вкладу не виконав, вклад не повернув. Загальна сума боргу КС «Львівська» перед позивачем складає 21951,92 грн.

Доказів на спростування встановлених судом обставин відповідачем не надано.

Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що кредитною спілкою грубо порушено умови договору, тому з останньої на користь позивача слід стягнути заборгованість з повернення вкладу, інфляційних втрат та проценти у визначеному розмірі.

Право на відшкодування моральної шкоди передбачене статтею 23 ЦК України, відповідно до якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Правовідносини сторін випливають з договірних відносин. Позивач не посилалася на наявність між сторонами договору, який передбачає право на відшкодування моральної шкоди, і договір з такою умовою у матеріалах справи відсутній.

Позивач як споживач звільнений від сплати судового збору, а тому з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Кредитної спілки «Львівська» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 21951 (двадцять одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят одна) грн 92 коп.

Стягнути з Кредитної спілки «Львівська» на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Боржник: Кредитна спілка «Львівська», , юридична адреса: м. Львів, площа Ринок, 7.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Д. Фролова