ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1675/20 Справа № 211/2672/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Ніколенко Д. М. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року м.Кривий Ріг

справа № 211/2672/16-ц

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Голуб О.О.

сторони:

скаржник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи головний державний виконавець Довгинцівського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - Герасимова Ольга Євгеніївна, Панченко Вадим Миколайович

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Кривому Розі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 жовтня 2019 року, яка постановлена суддею Ніколенко Д.М. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 15 жовтня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - Герасимової О. Є.

В обґрунтування скарги зазначено, що в Довгинцівському відділі Державної виконавчої служби знаходиться на виконанні виконавчий лист № 211/2672/16-ц, який видано 26.06.2018 року .

Під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 57080961 скаржником було виявлено, що його майно знаходиться на примусовій реалізації. В процесі виконавчого провадження було здійснено оцінку його майна, а саме будинку АДРЕСА_1 . Про результати такої оцінки складено відповідні звіти.

Скаржник вважає таку оцінку необ`єктивною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки для оцінки майна було взято порівняльний підхід. Для порівняння було виділено чотири аналогічних приміщення в місті Кривому Розі з інтернет-сайту ОLХ, в якості одиниці порівняння було вибрано 1 кв.м. загальної площі, оцінювального приміщення, як традиційно складеного на місцевому ринку даного виду нерухомості. Більше того суб`єктом оцінки було взято як джерело інформації лише одне видання інтернет-сайт ОLХ. Будь-які інші джерела не були враховані взагалі.

Скаржник зауважує на тому, що відповідно до п. 15 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» методи проведення оцінки застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного методу, повинні ґрунтуватись на результатах аналізу цін продажу, пропонування на подібне майно. У даному випадку не було обрано жодного об`єкта, який був фактично проданий. Порівнювалися тільки пропозиції. У висновку не наведено жодного аргументу чи підстави такого однобічного підходу.

Крім того, враховуючи нестабільну ситуацію на ринку нерухомості, значні коливання іноземної валюти по відношенню до гривні взагалі, вважає, що оцінка станом на 07 серпня 2019 року не може об`єктивно відтворювати вартість приміщення через три місяці. Ринкова вартість земельної ділянки, на якій розташовано приміщення, взагалі не оцінювалась. Таким чином, вказані невідповідності призвели до необ`єктивної та однобічної оцінки, що в свою чергу призводить до порушення його майнових прав та інтересів.

Про необ`єктивність оцінки свідчить висновок оцінки майна, в якому вказується, що огляд проведено в присутності представників виконавчої служби, внутрішні приміщення до огляду не представлені, технічний стан визначався суб`єктивно, відповідно до року будівництва та зовнішнім фото.

Скаржник вважає, що у зв`язку з необ`єктивністю оцінки вартості майна, його вартість значно знижена та не відповідає дійсності, тому Державний виконавець протиправно прийняв даний звіт з метою реалізації майна на торгах.

На підставі вище викладеного, скаржник просив суд визнати дії головного державного виконавця Герасимової О.Є. неправомірними, визнати протиправною оцінку майна - звіт № 2307.1/19 про оцінку вартості майна за адресою: АДРЕСА_2 та скасувати її, зобов`язати державного виконавця призначити повторну експертизу із залученням Інституту судових експертиз.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 жовтня 2019 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали про задоволення його скарги, посилаючись на необ`єктивність та однобічність оцінки судом першої інстанції обставин справи.

Апелянт зауважує на тому, що для оцінки майна було взято порівняльний підхід. Для порівняння було виділено чотири аналогічних приміщення в місті Кривому Розі з інтернет-сайту ОLХ, в якості одиниці порівняння було вибрано 1 кв.м. загальної площі оцінювального приміщення, як традиційно складеного на місцевому ринку даного виду нерухомості. Більше того суб`єктом оцінки було взято, як джерело інформації, лише одне видання інтернет-сайт ОLХ. Будь-які інші джерела не були враховані взагалі.

Зауважує на тому, що відповідно до п. 15 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» методи проведення оцінки застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного методу, повинні ґрунтуватись на результатах аналізу цін продажу «пропонування) на подібне майно. У даному випадку не було обрано жодного об`єкта, який був фактично проданий. Порівнювалися тільки пропозиції. У висновку не наведено жодного аргументу чи підстави такого однобічного підходу.

Крім того апелянт зауважує на тому, що необ`єктивною оцінкою вартості майна за адресою: АДРЕСА_2 порушені його права та інтереси.

Відзив на апеляційну скаргу не подався.

Учасники справи, належним чином, завчасно, повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явились, що у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.

Від ОСОБА_1 повторно надійшло клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з його хворобою, однак, вказане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки до клопотання не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених в клопотанні. Крім того, судове засідання по даній справі, яке було призначено на 12 лютого 2020 року, було відкладено за клопотанням ОСОБА_1 до 17 березня 2019 року для надання йому часу на укладення договору з адвокатом, однак, враховуючи тривалий проміжок часу, ОСОБА_1 не надав доказів того, що ним було укладено договір про надання правничої допомоги.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до постанови від 27 серпня 2018 року про відкриття виконавчого провадження, на виконанні в Довгинцівському відділі державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження № 57080961 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 18.11.2014 р. в сумі 48 000,00 доларів США, що станом на 27.05.2016 р. становить 1 204 320,00 грн., 3% річних в сумі 15 079,60 грн. та судових витрат судового збору в сумі 6890,00 грн.

Постановою державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Герасимової О.Ю. від 03 квітня 2019 року призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ОСОБА_3 , для передачі описаного та арештованого майна боржника ОСОБА_1 з метою проведення експертної оцінки.

Висновком про вартість майна, який проведений фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , визначено вартість 1/2 частини комплексу, який складається з будівель і споруд загальною площею 881,7 кв.м. в тому числі: нежитлова будівля літ. «А-2» площею 769,0 кв.м., гараж літ. «Б» площею 48,5 кв.м., гараж літ. «В» площею 34.8 кв.м., склад літ «Г» площею 29,4 кв.м. розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та встановлено, що підсумкова величина вартості, отримана в результаті оцінки, складає 940300 грн. без ПДВ (а.с.3).

З вказаною сумою оцінки вартості майна не погодився боржник ОСОБА_1 , який вважає, що у зв`язку з необ`єктивністю оцінки вартості майна, його вартість значно знижена та не відповідає дійсності, тому Державний виконавець протиправно прийняв даний звіт з метою реалізації майна на торгах, у зв`язку з чим просив суд визнати дії головного державного виконавця Герасимової О.Є. неправомірними, визнати протиправною оцінку майна - звіт № 2307.1/19 про оцінку вартості майна за адресою: АДРЕСА_2 та скасувати її, зобов`язати державного виконавця призначити повторну експертизу із залученням Інституту судових експертиз.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - Герасимової О. Є., суд першої інстанції виходив з того, що зазначені заявником обставини неправомірності дій державного виконавця та невідповідності висновку оцінки вартості майна його дійсній вартості, ґрунтуються припущеннях, тому відсутні правові підстави для задоволення скарги.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до висновків, викладених в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц ,провадження № 14-187цс19, визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16, провадження № 11-1200апп18.

Оскільки в даному випадку оцінка майна здійснена в процесі виконання рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики, в силу вимог частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», така оцінка може бути оскаржена сторонами, іншими учасниками та особами до суду у порядку цивільного судочинства.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно з приписами статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону, процедура оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до ст. 12 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 та ч. 1 ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні"» спори, пов`язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку.

Статтею 32 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачена відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, частиною другою якої визначено, що оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Відтак, чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання у разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Водночас, відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження», визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згідні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Отже, відповідно до положень вищенаведеного Закону, оцінка майна є процесуальною дією державного виконавця, незалежно від того визначення вартості майна боржника здійснюється державним виконавцем самостійно чи із залученням суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, і здійснюється з метою визначення стартової ціни для здійснення подальшої реалізації арештованого нерухомого майна на прилюдних торгах.

Передбачене ст. 57 Закону право сторін оскаржити в судовому порядку результати визначення вартості чи оцінки майна кореспондується із закріпленими у ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 2, 74 Закону України «Про виконавче провадження» положеннями щодо права сторін виконавчого провадження оскаржити рішення, дії чи бездіяльність виконавця під час виконання судового рішення до суду, який видав виконавчий документ. Забезпечення зазначеного права віднесено до засад виконавчого провадження.

Разом з тим колегія суддів враховує, що засадами виконавчого провадження є також верховенство права, законність, справедливість, неупередженість та об`єктивність, відповідно до яких виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом.

У розгляді скарг стягувача чи боржника на дії органу Державної виконавчої служби, пов`язані з арештом і вилученням майна та його оцінкою, суд перевіряє відповідність цих дій приписам ст. 57, 58 Закону України "Про виконавче провадження".

У справі, що переглядається, фактичною підставою для оскарження дій державного виконавця щодо призначення оцінки нерухомого майна боржника є доводи щодо неправомірності самого звіту про оцінку.

Частиною шостою статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

Цим Стандартом визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

Національний стандарт № 2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1442, є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватись відповідно до Національного стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна» з урахуванням вимог Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади.

Згідно з приписами пункту 50 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.

Відповідно до пункту 51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки, ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Крім того, статтею 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Суд першої інстанції під час розгляду справи встановив, що на примусовому виконанні в Дорвгинцівському відділі державної виконавчої служби м. Кривий Ріг ГТУЮ Дніпропетровської області знаходиться виконавче провадження № 57080961 щодо примусового виконання виконавчого листа про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 18.11.2014 р. в сумі 48 000,00 доларів США, що станом на 27.05.2016 р. становить 1 204 320,00 грн., 3% річних в сумі 15 079,60 грн. та судових витрат судового збору в сумі 6890,00 грн.

В ході примусового виконання, державним виконавцем на виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження» здійснювались заходи з установлення оцінки майна, внаслідок чого постановою державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Герасимової О.Ю. від 03 квітня 2019 року призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ОСОБА_3 , для передачі описаного та арештованого майна боржника ОСОБА_1 з метою проведення експертної оцінки.

Вказана постанова в строки, встановлені чинним законодавством, оскаржена не була.

Висновком про вартість майна, який проведений фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , визначено вартість 1/2 частини комплексу, який складається з будівель і споруд загальною площею 881,7 кв.м. в тому числі: нежитлова будівля літ. «А-2» площею 769,0 кв.м., гараж літ. «Б» площею 48,5 кв.м., гараж літ. «В» площею 34.8 кв.м., склад літ «Г» площею 29,4 кв.м. розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та встановлено, що підсумкова величина вартості, отримана в результаті оцінки, складає 940300 грн. без ПДВ (а.с.3).

При цьому, при здійсненні оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , відповідно до Національного стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна» з урахуванням вимог Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади, застосовано дохідний та порівняльний підхід: інформацію про об`єкт нерухомості, які були обрані оцінювачем, виходячи з аналізу пропозицій нерухомості даної місцевості, а також із представленого для оцінки майна, з урахуванням його місця розташування, транспортної доступності, технічного стану та площі майна, тощо.

На підставі наведеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що скаржником, під час розгляду справи, не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували невідповідність ціни майна, визначеній у звіті, не надано доказів протиправності дій державного виконавця щодо проведення у рамках виконавчого провадження оцінки нерухомого майна, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 .

Не можуть бути підставою для скасування ухвали суду доводи апеляційної скарги про те, щодля оцінки майна було взято порівняльний підхід, виділено чотири аналогічних приміщення в місті Кривому Розі з інтернет-сайту ОLХ, в якості одиниці порівняння було вибрано 1 кв.м. загальної площі оцінювального приміщення, як традиційно складеного на місцевому ринку даного виду нерухомості. Більше того суб`єктом оцінки було взято, як джерело інформації, лише одне видання інтернет-сайт ОLХ. Будь-які інші джерела не були враховані взагалі, оскільки в даному випадку, при здійсненні оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , відповідно до вимог Національного стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна» з урахуванням вимог Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади, застосовано дохідний та порівняльний підхід: інформацію про об`єкт нерухомості, які були обрані оцінювачем, виходячи з аналізу пропозицій нерухомості даної місцевості, а також із представленого для оцінки майна, з урахуванням його місця розташування, транспортної доступності, технічного стану та площі майна, тощо.

Разом з тим колегія суддів враховує, що боржник ОСОБА_1 , в рамках виконавчого провадження, не вчиняв будь-яких, визначених чинним законодавством, дій на спростування оцінки майна в оскаржуваному звіті, а саме не заявляв клопотань про проведення повторної оцінки майна або про призначення експертизи для визначення ринкової вартості квартири станом на час продажу для спростування звіту оцінювача, не просив провести рецензування звіту про оцінку, тощо.

Так, п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акту оцінки майна), яке полягає у їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», рецензування звіту про оцінку майна, акта оцінки майна, здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Однак, матеріалами справи не мають відомостей про те, що скаржником, в рамках виконавчого провадження, подавалась заява щодо рецензії на звіт про оцінку майна, як і не надано належних доказів, які б підтверджували невідповідність ціни майна, визначеній у звіті.

Не спростовують висновків суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до п. 15 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» методи проведення оцінки застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного методу, повинні ґрунтуватись на результатах аналізу цін продажу, пропонування на подібне майно, оскільки при складанні висновку про вартість майна експерт виходив з доступних йому методів та інформації, що передбачено ст. 52 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», відповідно до якої оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел, їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків.

Посилання скаржника на те, що не проведення суб`єктом оцінювання огляду об`єкта оцінки є підставою для визнання протиправною оцінки майна відповідно до звіту про незалежну оцінку та незаконними дій державного виконавця, є безпідставними, оскільки чинним законодавством не передбачено обов`язковий огляд об`єкта оцінки. Крім того, відповідно до ст. 52 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел, їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків.

Не приймаються до уваги колегією суддів доводи апеляційної скарги про те, що необ`єктивною оцінкою вартості майна за адресою: АДРЕСА_2 порушені його права та інтереси, оскільки в даному випадку скаржником не доведено порушення методики проведення оцінки майна.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не було доведено порушення його прав з боку державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - Герасимової О. Є., як і не знайшли свого підтвердження доказами і доводи заявника про неправомірність звіту про оцінку майна, а відтак відсутні правові підстави для задоволення скарги.

На підставі викладеного вище колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін, як така, що постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 15 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 17 березня 2020 року.

Головуючий:

Судді: