Справа № 648/2424/17
Провадження № 2/648/6/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2020 року смт. Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Рибас А.В.,

за участю секретаря судового засідання Кунчевої О.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Петренко Н. ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Білозерка Херсонської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

До Білозерського районного суду Херсонської області звернувся ОСОБА_3 з позовною заявою до ОСОБА_4 , в якій просив стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 43926 грн., посилаючись на те, що позивач та відповідач 21 лютого 2014 року уклали нотаріально посвідчений попередній договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, розташованих по АДРЕСА_1 . На підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу, згідно п.13 попереднього договору, ОСОБА_4 (покупець) передала Позивачу (продавцю) суму у розмірі 43926 грн., як аванс у розрахунок наступного договору купівлі-продажу. За умовами попереднього договору вартість житлового будинку та земельної ділянки становить 140563 грн. 20 коп., що на день укладення договору складало 16 тис. доларів США (п.4 попереднього договору). Крім того, пунктом 14 попереднього договору сторони встановили, що сума у розмірі 96637 грн. 20 коп., що еквівалентно 11 тис. доларів США, буде сплачена покупцеві при підписанні основного договору купівлі-продажу.

При цьому, в абз. 2 п.14 попереднього договору, сторони угоди домовилися, що в разі інфляційних процесів в Україні, які будуть в період з 21 лютого 2014 року до 30 грудня 2014 року перевищувати 10 %, сторони переглянуть умови договору купівлі-продажу з урахуванням росту суми інфляції. Оскільки показники індексу споживчих цін в України за 2014 рік перевищили 24%, виникли визначені попереднім договором підстави для перегляду сторонами умов договору в частині ціни предмета продажу, в зв`язку з чим позивач спрямовував на адресу відповідача листи з пропозицією збільшити суму остаточного розрахунку за вказаний вище житловий будинок та земельну ділянку. Разом з тим, пропозиції позивача залишені відповідачем без задоволення та останньою не обговорювались, також 30.12.2014 року, у присутності нотаріуса відповідач відмовилася від розгляду пропозиції позивача щодо перегляду вартості житлового будинку відповідно до п.14 попереднього договору та наполягала на укладені угоди за ціною, вказаною в попередньому договорі без врахування інфляційних змін станом на визначений час укладення основного договору, що не відповідає домовленостям сторін, зазначеним у попередньому договорі.

Крім того, у пункті 16 попереднього договору визначено, що у разі, якщо покупець відмовлятиметься (ухиляється) від укладення договору купівлі-продажу у визначений у п.1 цього попереднього договору (чи додатково погоджений) термін та на вищезазначених (чи додатково погоджених) умовах, незалежно від його вини, він повинен сплатити штраф, який визначається сумою внесеного авансу. В зв`язку з відмовою відповідача від укладення договору купівлі продажу на умовах, визначених попереднім договором, зокрема абз.2 п.14, тобто не укладенням договору саме з вини відповідача, яка не погодилась переглянути вартість майна у зв`язку з інфляцією та має нести визначну абз.3 п.16 договору відповідальність, позивач просить стягнути з відповідача штраф в розмірі внесеного авансу в сумі 43926 грн. та понесені судові витрати.

Ухвалою судді Білозерського районного суду Херсонської області від 28.08.2017 року було відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом та призначено судове засідання на 12.09.2017 року.

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 12.09.2017 року задоволено клопотання представника відповідача та зупинено провадження в цивільній справі № 648/2424/17 на час розгляду Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційної скарги ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Херсонської області від 25.07.2017 року в справі №648/76/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за невиконання умов договору та відшкодування моральної шкоди.

01 жовтня 2019 року ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області провадження у цивільній справі № 648/2424/17 відновлено та призначено підготовче засідання.

Під час підготовчого провадження представник відповідача надала письмові заперечення щодо позову ОСОБА_3 про стягнення коштів, у яких позовні вимоги не визнала та просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що дійсно показники індексу споживчих цін за попередній рік перевищили 24% та зазначені обставини дійсно обумовили необхідність перегляду сторонами умов договору, позивач дійсно надсилав ОСОБА_4 нотаріально посвідчену заяву про необхідність сплати суми для підписання основного договору купівлі-продажу, яка еквівалента 11 тис. доларів США, та в даній заяві позивач вказав лише доларовий еквівалент, в той час як розрахунки між учасниками правочину згідно законодавства України мають вестися лише в національній валюті, проте позивач ОСОБА_3 наполягав на розрахунку з ним саме в іноземній валюті-доларах США. Відповідач 13.12.2014 року надіслала на адресу позивача повідомлення про готовність підписати основний договір купівлі-продажу за ціною, зазначеною в попередньому договорі. Посилаючись на те, що інфляція має вираховуватися до сталої суми, визначеної у попередньому договорі, тобто із суми 96637,20 грн., та має становити 172516,66 грн., а позивач у повідомленні про зміну ціни договору збільшив ціну об`єкту договору на власний розсуд та всупереч вимогам законодавства вимагав сплати суми договору в доларовому еквіваленті, представник відповідача вважала, що позивач навмисно створив умови для не підписання основного договору та основний договір купівлі-продажу не було укладено не з вини відповідача, оскільки відповідач була згодна на його укладання, проте сторони не дійшли згоди щодо способу розрахунків, відповідач не відмовлялась та не ухилялася від укладення договору, що виключає можливість застосування до неї штрафних санкцій, визначених п.16 попереднього договору купівлі-продажу від 21.02.2014 року.

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 11.02.2020 року підготовче провадження у цивільній справі закрито та справу призначено до судового розгляду на 03.03.2020 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві, а також просила врахувати, що саме відповідач категорично відмовилася переглядати ціну договору та підписувати договір, тому відповідно до умов попереднього договору має сплатити шаф в сумі, яка дорівнює внесеному авансу.

Крім того, зазначила, що обставини укладення попереднього договору та причини не підписання основного договору сторонами були предметом судового розгляду в цивільній справі №648/76/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за невиконання умов договору та відшкодування моральної шкоди, в якій за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 16.05.2015 року, було ухвалено нове рішення щодо частини позовних вимог від 25.07.2017 року, яким в задоволені вимоги ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_3 штрафу в розмірі 43926 грн. відмовлено, оскільки продавець мав право на зміну ціни у договорі, а відмова покупця від її перегляду вказує на відсутність вини продавця у неукладені основного договору, та вказане рішення залишено без змін постановою Верховного Суду від 08.08.2019 року.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі та просила відмовити в їх задоволенні, посилаючись на підстави, вказані нею в запереченнях щодо позову, а також зазначила, що позовні вимоги є необґрунтованими, заява позивача про перегляд ціни договору не відповідала п.14 попереднього договору, а тому і не була прийнята до уваги відповідачем, яка фактично не погодила ціну договору. Оскільки основний договір не відбувся внаслідок відсутності домовленості сторін, відповідно до п.15, п.18 попереднього договору продавець (позивач) повинен був повернути кошти, сплачені покупцем (відповідачем) як аванс, та в подальшому вказані кошти стягнуті з нього на підставі рішення суду, вина відповідача в неукладені основного договору відсутня.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами письмові докази та оцінивши їх з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності у їх взаємозв`язку, суд дійшов переконання, що позовні вимог ОСОБА_3 про стягнення суми штрафу з відповідача ОСОБА_5 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із ст.ст. 203, 626, 627 ЦК України визначені поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Положення частини другої статті 635 ЦК України містять спеціальну норму, якою передбачено перелік правових наслідків порушення попереднього договору та встановлено обов`язок сторони, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням виконання, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Відповідальність особи, яка порушила зобов`язання, наступає за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо особа доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання, така особа є невинуватою (частина перша, друга статті 614 ЦК України).

Судом встановлено, що згідно попереднього договору до договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 21 лютого 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу Херсонської області, укладеного між сторонами у справі, позивач зобов`язався у строк до 30 грудня 2014 року зібрати всі необхідні документи та продати відповідачу ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, кадастровий номер :01:003:0002, які розташовані по АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_4 відповідно до п.2 вищевказаного попереднього договору, зобов`язалася в майбутньому, у строк до 30.12.2014 року купити у позивача належні йому житловий будинок та земельну ділянку, на якій він розташований, та оформити договори купівлі-пролажу на умовах, вигачених цим договором.

Пунктом 4 попереднього договору сторони узгодили та затвердили вартість вищевказаного житлового будинку та земельної ділянки в розмірі 140 563,20 грн., що на день укладення договору складало 16 000 доларів США. На підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу, згідно пункту 13 попереднього договору, відповідач (покупець) передала позивачу (продавцю) грошові кошти в сумі 43 926,00 грн., як аванс у рахунок наступного договору купівлі-продажу.

При цьому, відповідно до пункту 14 попереднього договору, сторони домовилися, що сума в розмірі 96 637,20 грн., еквівалентна 11 000 доларів США, буде сплачена при підписанні основного договору купівлі-продажу. Відповідно до абз.2 п. 14 вказаного договору, сторони договору домовились, що в разі інфляційних процесів в Україні, які будуть у період із 21 лютого 2014 року по 30 грудня 2014 року перевищувати 10 %, сторони переглянуть ціну продажу з урахуванням росту суми інфляції.

Відповідно до абз.3 п.16 попереднього договору сторони домовилися, що у разі, якщо покупець відмовлятиметься (ухилятиметься) від укладення договору купівлі-продажу у визначений у п.1 цього договору термін та на вищезазначених (чи додатково погоджених) умовах, незалежно від його вини, він повинен сплатити штраф, який визначається сумою внесеного авансу, що залишається у власності Продавця.

З наявних у матеріалах справи офіційних даних Держстату України, вбачається, що показники індексу споживчих цін в Україні за 2014 рік у порівнянні за той же період часу за попередній рік перевищили 24%, в зв`язку з чим виникли визначені п.14 попереднього договору умови для перегляду сторонами суми ціни продажу.

За ініціативою продавця ОСОБА_3 на адресу відповідача були направлені письмове звернення від 18.12.2014 року, повідомлення про зміну ціни договору від 24.12.2014 року та запрошення до укладання договору від 26.12.2014 року із пропозицією перегляду ціни продажу та збільшення суми остаточного розрахунку до суми, яка еквівалентна 11 000,00 доларів США на час укладання договору. Проте, зазначена пропозиція продавця залишена покупцем без задоволення та останньою не обговорювалась.

30.12.2014 року сторони були присутні у приватного нотаріуса Білозерського районного нотаріального округу Херсонської області з питання укладення договору купівлі продажу житлового будинку та земельної ділянки, за ціною продажу, що пропонувалася продавцем 171270,00 грн., без врахування авансового платежу в сумі 43926,00 грн., та за ціною покупки, на якій наполягала відповідач - 140 563,00 грн. з яких 43926,00 грн. були сплачені продавцю, як аванс при укладенні попереднього договору. Вказані обставини підтверджується свідоцтвами від 30.12.2014 року №1164 та №1163 відповідно.

Крім того, судом встановлено, що 16.04.2015 року Білозерським районним судом Херсонської області за наслідками розгляду цивільної справи №648/76/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аванс в сумі 43926,00 грн., сплачений відповідно до попереднього договору купівлі продажу від 21.02.2014 року, а також штраф в сумі 43926,00 грн. відповідно до п.16 вказаного попереднього договору, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 25.07.2017 року, яке залишено без змін постановою Верховного Суду від 08.08.2019 року, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 штрафу в розмірі 43926,00 грн. скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення штрафу відмовлено.

При цьому, Верховним судом встановлені наступні обставини та зазначено, що зростання ціни на товари та послуги в Україні та визначений Держстатом індекс інфляції у спірний період часу у відповідності до положень абз2 п.14 попереднього договору, сторонами погоджені, як підстава для перегляду ціни; продавець відповідною заявою тричі пропонував покупцеві свою пропозицію про перегляд ціни, проте остання це питання не обговорювала, а за змістом поданої нею заяви від 23 грудня 2014 року наполягала на укладанні договору за ціною, вказаною у попередньому договорі без врахування інфляційних змін станом на визначений час укладання остаточного договору, що суперечить домовленостям, встановленим попереднім договором. Відповідно до встановлених договором підстав продавець мав право на зміну ціни у договорі, тоді як відмова покупця від її перегляду вказує на відсутність вини продавця ОСОБА_3 та відмови продавця від укладання основного договору, а також відсутності підстав для покладання на нього обов`язку сплатити штраф за приписами частини другої пункту 16 попереднього договору.

Таким чином, суд дійшов переконання, що були наявні підстави для перегляду ціни договору, проте покупець-відповідач у справі, в порушення п.14 попереднього договору, відмовилася її переглядати, наполягала на укладенні договору на тих же умовах щодо ціни, які зазначені у попередньому договорі та відмовилася підписувати основний договір. При цьому, відповідачем не надано будь яких доказів, що вона вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання, в зв`язку з чим суд не погоджується з позицією відповідача щодо навмисного створення позивачем умов для не підписання основного договору, а також з твердженням відповідача, що вона не відмовлялась та не ухилялася від укладення договору, оскільки вказані обставини не підтверджуються дослідженими судом доказами, а також спростовані рішеннями судів апеляційної та касаційної інстанції та відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, не підлягають доказуванню.

Крім того, суд не погоджується з позицією відповідача щодо безпідставності та незаконності вимоги відповідача ОСОБА_3 здійснити оплату суми договору в доларовому еквіваленті та наявності підстав у відповідача відмовитися від підписання основного договору купівлі продажу з цих мотивів.

Так, відповідно до статей 192 та 524 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов`язання має бути виражене у гривні або сторони в договорі можуть визначити грошовий еквівалент в іноземній валюті, що відповідає правій позиції, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного суду у справі № 761/12665/14-ц від 4 липня 2018 року (провадження № 14-134цс18).

Укладаючи попередній договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 21.02.2014 року, сторони відповідно до вищевказаних норм цивільного законодавства, у п.4 домовилися щодо ціни предмету договору, визначивши її у гривнях в сумі 140563,20 та в доларовому еквіваленті в сумі 16 тис. доларів США. На підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі-продажу, згідно пункту 13 попереднього договору, відповідач (покупець) передала позивачу (продавцю) грошові кошти в сумі 43926,00 грн., як аванс у рахунок наступного договору купівлі-продажу. При цьому, відповідно до пункту 14 попереднього договору, сторони домовилися, що сума в розмірі 96637,20 грн., еквівалентна 11000 доларів США, буде сплачена при підписанні основного договору купівлі-продажу.

Таким чином, запропонувавши покупцю-відповідачу у справі нову ціну предмету договору, визначену відповідно до п.14 попереднього договору купівлі-продажу від 21.02.2014 року яка дорівнює доларовому еквіваленту в сумі 11 тис. доларів США, ОСОБА_3 діяв відповідно до умов договору, укладеного з відповідачем.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов переконання, що внаслідок невиконання відповідачем умов попереднього договору та відмови відповідача від підписання договору, не відбулося укладення основного договору купівлі-продажу, в зв`язку з чим відповідач має нести відповідальність, визначену сторонами у попередньому договорі у абз.3 п.16, та сплатити штраф в розмірі, який визначається сумою внесеного авансу, а саме 43926 грн., та оскільки вказаний аванс не залишився у розпорядженні продавця, а був стягнутий з нього на підставі рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 16.04.2015 року, штраф в розмірі 43926 грн. підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 , а позовні вимоги задоволенню в повному обсязі.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 понесені ним та документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору, оскільки його позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10-12, 81,82, 89, 133, 141, 223, 263-265 ЦПК України, на підставі ст.ст.192, 203, 509, 524, 614, 626, 627, 628, 635 ЦК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів-задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІПН: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІПН: НОМЕР_2 , штраф в сумі 43926 (сорок три тисячі дев`ятсот двадцять шість) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІПН: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІПН: НОМЕР_2 , судовий збір в сумі 4392 (чотири тисячі триста дев`яносто дві) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після розгляду апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду з урахуванням перехідних положень ЦПК України.

Суддя Рибас А.В.