Ухвала

16 березня 2020 року

м. Київ

справа № 520/1185/16-ц

провадження № 61-28728 сво 18

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Гулька Б. І. (суддя-доповідач),

суддів: Висоцької В. С., Крата В. І., Луспеника Д. Д., Синельникова Є. В., Сімоненко В. М., Червинської М. Є.

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Порто-Франко», правонаступником якого є ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2017 року у складі судді Прохорова П. А. та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 10 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Кононенко Н. А., Сегеди С. М., Цюри Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Порто-Франко» (далі - ПАТ АБ «Порто-Франко») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання об`єкта незавершеного будівництва предметом іпотеки та встановлення способу виконання рішення суду.

Позовна заява мотивована тим, що 04 липня 2008 року між ПАТ АБ «Порто-Франко» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 70 000 доларів США.

На забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором 04 липня 2008 року між ПАТ АБ «Порто-Франко» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку була передана земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 площею 0,0586 га, кадастровий номер :33:008:0048.

Відповідно до пункту 4.1.7. іпотечного договору іпотекодавець зобов`язався протягом дії договору не проводити будь-які будівельні роботи відносно предмета іпотеки без попереднього узгодження з іпотекодержателем.

ОСОБА_2 у порушення вищевказаних положень договору іпотеки без узгодження з ПАТ АБ «Порто-Франко» збудувала на переданій в іпотеку земельній ділянці житловий будинок, загальною площею 441,3 кв. м.

Зазначений житловий будинок є об`єктом незавершеного будівництва, так як у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні відомості про реєстрацію права власності на нього.

Таким чином, позивач вважав, що відповідно до частини шостої статті 6, частин першої, другої статті 16 Закону України «Про іпотеку» об`єкт незавершеного будівництва - житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 є предметом іпотеки на підставі іпотечного договору, укладеного 04 липня 2008 року між ПАТ АБ «Порто-Франко» та ОСОБА_2 .

Крім того, визнання майна предметом іпотеки (визнання права) може відбуватися за аналогією зі статтею 392 ЦК України (визнання права власності), так як відповідно до статті 596 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України.

З урахуванням викладеного ПАТ АБ «Порто-Франко», правонаступником якого є ОСОБА_1 , просило суд визнати предметом іпотеки за іпотечним договором від 04 липня 2008 року житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею 441,3 кв. м, який належить на праві власності ОСОБА_2 та знаходиться на земельній ділянці, яка розташована за вищевказаною адресою, площею 0,0586 га, кадастровий номер :33:008:0048. Також просило встановити спосіб виконання рішення, зазначивши, що визнання цього будинку предметом іпотеки за вказаним іпотечним договором є підставою виникнення обтяження та внесення державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запису про заборону щодо зазначеного вище житлового будинку.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2016 року замінено позивача ПАТ АБ «Порто-Франко» на його правонаступника - ОСОБА_3 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано предметом іпотеки за іпотечним договором від 04 липня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В. К., житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею 441,3 кв. м, що знаходиться на земельній ділянці площею 0,0586 га, кадастровий номер :33:008:0048. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції виходив з того, що, якщо в іпотеку передається будівля (споруда), розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю, то іпотека поширюється й на належну іпотекодавцю земельну ділянку або її частину, на якій розташована відповідна будівля (споруда). І навпаки, у разі передачі в іпотеку земельної ділянки іпотека також поширюється на розташовані на ній будівлі (споруди) та об`єкти незавершеного будівництва, незалежно від того, хто є їх власником.

Спірний житловий будинок, розташований на переданій в іпотеку земельній ділянці, є об`єктом незавершеного будівництва та відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно відсутня інформація про реєстрацію права власності на нього. Вимоги позивача до ОСОБА_2 є способом забезпечення вимог як позикодавця та іпотекодержателя. Визнання права по своїй суті це спосіб захисту, який застосовується у випадку спору між суб`єктами цивільного права з приводу наявності чи відсутності правовідносин між сторонами, і відповідно наявності чи відсутності цивільного права та цивільного обов`язку.

Позовні вимоги у частині встановлення способу виконання рішення шляхом зазначення, що визнання житлового будинку предметом іпотеки за іпотечним договором є підставою виникнення обтяження та внесення Державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запису про заборону щодо цього житлового будинку є передчасними та задоволенню не підлягають, оскільки відсутнє рішення відповідного органу про відмову у внесенні до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідних записів.

Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25 травня 2017 року клопотання ОСОБА_3 та представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 - про заміну позивача задоволено. Замінено позивача - ОСОБА_3 на його правонаступника - ОСОБА_1 .

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10 серпня 2017 року апеляційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 - відхилена, рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2017 року залишено без змін. У резолютивній частині рішення найменування позивача вказано ОСОБА_1 замість ОСОБА_3 .

Суд апеляційної інстанції виходив із того, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини у справі, рішення відповідає вимоги статей 213, 215 ЦПК України 2004 року, тому відсутні правові підстави для його скасування. Спірний житловий будинок, розташований на переданій в іпотеку земельній ділянці, є об`єктом незавершеного будівництва, тому на нього також поширюється іпотека, незалежно від того, хто є його власником.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що об`єкт незавершеного будівництва може стати предметом іпотеки лише після його державної реєстрації. Помилковими є висновки судів про те, що до спірних правовідносин підлягають застосування положення статей 392, 395 ЦК України, оскільки вони закріплюють право особи на захист її порушеного права на чуже майно. У цій справі позивачем не наведено жодного доказу порушення його речових прав. Суди не звернули уваги на те, що відповідно до статті 1083 ЦК України наступне відступлення права грошової вимоги третій особі не допускається, проте у цій справі відступлення права грошової вимоги проводилося тричі.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 388 ЦПК України(тут і далі в редакції до наведених змін) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зупинення провадження у справі.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Установлено, що ОСОБА_1 на підставі договору про відступлення права вимоги від 06 березня 2017 року та акту прийому-передачі набув право вимоги за кредитним договором від 04 липня 2008 року № 1163/1-08 та договором іпотеки від 04 липня 2008 року, укладеними між ПАТ АБ «Порто-Франко» та ОСОБА_2 .

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 грудня 2019 року справу № 638/22396/14-ц за позовом акціонерного товариства закритого типу «Гея» до ОСОБА_5 , товариства з обмеженою відповідальністю «Арма Факторинг», публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль», третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Макушева Н. В., про визнання договору про відступлення прав недійсним за касаційною скаргою акціонерного товариства закритого типу «Гея» на рішення апеляційного суду Харківської області від 17 травня 2017 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказував про те, що для укладення договору відступлення прав вимоги, покупець права вимоги не повинен обов`язково мати статус фінансової установи, тому необхідно відступити від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених в раніше ухвалених: постановах Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року у справі № 6-667 цс 15 та від 15 квітня 2015 року у справі № 6-59 цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/646/11 (провадження № 14-222 цс 18).

Судові рішення у справі, яка переглядається, та судове рішення у справі, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах, оскільки договори відступлення права вимоги за кредитними договорами та договорами іпотеки укладені з фізичними особами.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, Об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Оскільки справа у подібних правовідносинах передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, яка прийняла справу до розгляду (провадження № 61-28728 сво 18), суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі, що переглядається, до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 638/22396/14-ц.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Порто-Франко», правонаступником якого є ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про визнання об`єкта незавершеного будівництва предметом іпотеки та встановлення способу виконання рішення суду до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 638/22396/14-ц за позовом акціонерного товариства закритого типу «Гея» до ОСОБА_5 , товариства з обмеженою відповідальністю «Арма Факторинг», публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль», третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Макушева Наталія Віталіївна, про визнання договору про відступлення прав недійсним.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Б. І. Гулько

Судді: В. С. Висоцька

В. І. Крат

Д. Д. Луспеник

Є. В. Синельников

В. М. Сімоненко

М. Є. Червинська