Справа № 446/17/19 Головуючий у 1 інстанції: Костюк У.І.
Провадження № 22-ц/811/3873/19 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи:39
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Цапа П.М.;

ОСОБА_2 - представника позивачки ОСОБА_1 ;

Бондаренка Є.В. і Потапова А.І.

- представників АТ „УкрСиббанк",

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 , та апеляційною скаргою Акціонерного товариства „УкрСиббанк" на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 23 жовтня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства „УкрСиббанк" (в подальшому - „Банк"), в кінцевій редакції позовних вимог якого просила стягнути з Банку на її користь відсотки за договором банківського вкладу (депозиту) від 08.02.2012 року за період користування вкладом з 02.05.2013 року по 18.12.2018 року на загальну суму 14033,6 євро.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 08.02.2012 року між позивачкою та Банком було укладено договір банківського вкладу (депозит) строком на 3 місяці (з 08.02.2012 року по 08.05.2012 року) із виплатою 15 % річних на перший строк, на виконання умов якого позивачка внесла в касу Банку 11 000 Євро. В подальшому умови договору пролонговувались, а їй нараховувались проценти. Коли в жовтні-листопаді 2012 року їй стало відомо, що відділення Банку у м. Кам`янка-Бузька припинило свою діяльність, а його керівник виїхала за межі України, вона звернулась до Банку із заявою про повернення коштів, проте кошти їй не повернули. Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 23.12.2016 року було частково задоволено її позовні вимоги до Банку та стягнуто на її користь 11 000 євро банківського вкладу та 8 042, 05 євро відсотків за користування вкладом за період з 09.02.2012 року по 22.12.2016 року, а всього 19042,05 євро. Постановою Верховного Суду від 07.11.2018 року згадане рішення Кам`янка -Бузького районного суду Львівської області від 23.12.2016 року було змінено та стягнуто на користь позивачки відсотки за користування вкладом у розмірі 1 925 євро. З урахуванням згаданої постанови Верховного Суду від 07.11.2018 року позивачкою і був поданий цей позов про стягнення з Банку відсотків за користування вкладом за період з 02.05.2013 року по 18.12.2018 року на загальну суму 14033,6 євро (а.с. 1-5, 135-138).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства "УкрСиббанк" на користь ОСОБА_1 7 925 євро 49 євроцентів відсотків за договором банківського вкладу, що еквівалентно 219 139 грн. 79 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 180-185).

Дане рішення оскаржили, як представник позивачки, так і відповідач - Банк.

Представник позивачки просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що суд дав правильну оцінку спірним правовідносинам, однак безпідставно прийняв до уваги наданий до суду Банком розрахунок відсотків за користування банківським вкладом і без наведення підстав відхилив відповідний розрахунки позивачки.

Вважає, що в поданих Банком розрахунках всупереч вимогам статті 164.2.14 Податкового Кодексу України проведено нарахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору (а.с. 187-189).

Банк також просить оскаржуване рішення скасуватив та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв`язку зі спливом позовної давності по заявлених позовних вимогах, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що суд безпідставно не прийняв до уваги та не задоволив заяву представника Банку про застосування строку позовної давності та безпідставно прийшов до висновку про поважність причин пропуску позивачкою строків позовної давності (а.с. 196-198).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників апелянтів на підтримання доводів поданих ними апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та стверджується матеріалами справи наступне.

Договір банківського вкладу (депозиту), виконання умов якого і є предметом позовних вимог за даним позовом, між позивачкою ОСОБА_1 та Банком було укладено 08 лютого 2012 року (а.с. 7).

22 січня 2016 року ОСОБА_1 вперше звернулася до суду з позовом до Банку, предметом позовних вимог по якому було виконання умов вище згаданого Договору банківського вкладу (депозиту) (а.с. 10-12, 49-52).

Остаточне рішення по вище згаданій справі було ухвалено 07 листопада 2018 року, коли постановою Верховного Суду від 07 листопада 2018 року рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 23 грудня 2016 року було змінено, а саме: стягнуто з Банку на користь ОСОБА_1 відсотки за користування вкладом у розмірі 1 925 євро за період з 08.02.2012 року по 01.05.2013 року (а.с. 14-20, 51).

А виплатив Банк позивачці присуджені вище згаданими судовими рішеннями кошти (в тому числі - і 11 000 євро грошового вкладу за Договором банківського вкладу (депозиту) від 08 лютого 2012 року) лише 19 грудня 2018 року (а.с. 53). Відтак, позивачка має право на відсотки за користування цим вкладом за період до 19 грудня 2018 року (по день повернення їй Банком грошового вкладу) і саме з 19 грудня 2018 року починається перебіг строку позовної давності по вимозі про стягнення цих відсотків.

За вище наведених обставин доводи апеляційної скарги Банку про безпідставність не застосування судом до спірних правовідносин строку позовної давності до уваги прийматися не можуть, а інших доводів апеляційна скарга Банку не містить.

Як вбачається з доводів апеляційної скарги позивачки, остання вважає, що до спірних правовідносин підлягає до застосування підпункт «б» пункту 164.2.14 статті 164 Податкового Кодексу України, за змістом якого відсотки, отримані від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку (позивачки) не включаються.

В той же час, предметом позовних вимог є стягнення з Банку на користь позивачки процентів «на суму вкладу», що передбачено пунктом 1.4 Договору банківського вкладу (депозиту) від 08 лютого 2012 року (а.с. 7), а не відсотків, отриманих від боржника «внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання», оскільки правова природа названих доходів є різною.

Як вбачається з вище згаданих рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 23 грудня 2016 року та постанови Верховного Суду від 07 листопада 2018 року, в ході розгляду попередньої справи за позовом ОСОБА_1 до Банку, питання оподаткування виплат, які були предметом позовних вимог у згаданій справі, взагалі не розглядалося, не вивчалося і не досліджувалося, оскільки Банк взагалі заперечував позовні вимоги ОСОБА_1 , а не просто їхній розмір (а.с. 10-20).

А оскільки кінцеве рішення по цій справі ухвалив Верховний Суд (постанова якого є остаточною і оскарженню не підлягає), то Банк просто був зобов`язаний виплатити ОСОБА_1 кошти у розмірі, який зазначений у резолютивній частині постанови Верховного Суду від 07 листопада 2018 року (а.с. 20).

За вище наведених обставин доводи апеляційної скарги позивачки стосовно того, що виплати Банком позивачці за попередніми судовими рішеннями були здійсненими з урахуванням пункту 164.2.14 статті 164 Податкового Кодексу України, до уваги прийматися не можуть, оскільки ця обставина не є тою обставиною, що звільняє сторони даного спору від доказування обґрунтованості розміру позовних вимог.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні і апеляційні скарги на нього, доводи яких не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 , та апеляційну скаргу Акціонерного товариства „УкрСиббанк" залишити без задоволення, а рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 23 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 20 березня 2020 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.