Справа № 236/4946/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року Краснолиманський міський суд Донецької області в складі:

головуючої судді Саржевської І.В.,

за участю: секретаря Олійник С.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Лиман позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

12.12.2019 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів(а.с.1-2).

Ухвалою від 26.12.2019 позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху, позивачу був наданий строк для усунення недоліків(а.с.19-20).

28.01.2020 позивач надав уточнену позовну заяву, в якій просив зменшити розмір стягнутих з нього аліментів на підставі виконавчого листа на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі з 1/4 частини до 1/6 частини заробітної плати щомісячно, та розмір стягнутих аліментів на підставі судового наказу на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі з 1/4 частини до 1/6 частини заробітної плати щомісячно(а.с.25-26).

Ухвалою судді від 29.01.2020 відкрито спрощене позовне провадження по справі та призначене судове засідання(а.с.27-28).

16.03.2020 в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги, наполягав на їх задоволенні, зазначив, що розмір аліментів, який на теперішній час стягується, призвів до скрутного матеріального становища, оскільки утримувані аліменти загалом становлять 65% його заробітку, що перевищує встановлену законом частку, та просив суд зменшити розмір стягнутих з нього аліментів на підставі виконавчого листа на користьОСОБА_2 на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі з 1/4 частини до 1/6 частини заробітної плати щомісячно, та розмір стягнутих аліментів на підставі судового наказу на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі з 1/4 частини до 1/6 частини заробітної плати щомісячно.

В судове засідання призначене на 18.03.2020 не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог(а.с.40).

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні 16.03.2020 позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, зазначивши, що позивач має можливість сплачувати аліменти на її користь на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі з 1/4 частини його заробітку, оскільки майновий стан позивача на теперішній час не змінився та позивач продовжує мешкати однією сім`єю з відповідачем ОСОБА_3 з якою він має спільний бюджет.

В судове засідання призначене на 18.03.2020 не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнала(а.с.42).

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні 16.03.2020 позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення, підтвердила що на теперішній час продовжує мешкати з позивачем ОСОБА_1 однією сім`єю та разом з неповнолітнім ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває на його утриманні.

В судове засідання призначене на 18.03.2020 не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала(а.с.38).

Вислухав пояснення позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

01.12.2011 Краснолиманським міським судом Донецької області по справі № 2-1031-11 був виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини його заробітку(доходу), але не менше30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття(а.с.8).

Згідно постанови ВП № 38086886, 22.05.2013 відкрито виконавче провадження про примусове виконання зазначеного виконавчого листа, що підтверджується повідомленням Лиманського міського відділу Державної виконавчої служби(а.с.45).

14.05.2019 Краснолиманським міським судом Донецької області був виданий судовий наказ по справі № 236/1538/19, за яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання його неповнолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття(а.с.10).

Згідно постанови ВП № 59404212, 24.06.2019 відкрито виконавче провадження про примусове виконання зазначеного судового наказу, що підтверджується повідомленням Лиманського міського відділу Державної виконавчої служби(а.с.45).

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 05.09.2019 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на її утримання щомісяця у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу), починаючи з 25.07.2019 та до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.46-47).

Згідно постанови ВП № 60352486, 21.10.2019 відкрито виконавче провадження про примусове виконання зазначеного виконавчого листа, що підтверджується повідомленням Лиманського міського відділу Державної виконавчої служби(а.с.45).

В матеріалах справи також наявні письмові докази на підтвердження доходу позивача ОСОБА_1 (заробітної плати)(а.с.9).

Враховуючи зміни позивача у майновому та сімейному стані, останній звернувся до суду з даним позовом.

Статтею 192СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23постанови Пленуму Верховного суду України від15.05.2006року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тількист.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Враховуючи зміст ст.ст.181,192СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

При подачі позову позивач посилається на ту обставину, що з нього після ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягуються аліменти згідно судового наказу на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів та виконавчого листа на утримання дружини ОСОБА_3 , в розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходів.

Суд вбачає зміну матеріального стану у платника аліментів, тобто позивача в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, що відповідно до положеньст.192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів.

При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу(ч. 2ст. 182СК України).

Суд враховує, що позивач є працездатною особою, на даний час офіційно працевлаштований, після ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, має на утриманні неповнолітнього ОСОБА_5 та дружину ОСОБА_3 , яка отримує допомогу при народженні 1-ї дитини у розмірі 860,00 грн., що підтверджується рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 05.09.2019(а.с.46 зворот), з якою продовжує мешкати однією сім`єю та має спільний бюджет, про що не заперечували сторони в судовому засіданні.

Отже, суд вважає, що позивач, на підставі належних та допустимих доказів, довів суду наявність підстав в частині зменшення розміру стягнутих з нього судовим наказом аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема, у зв`язку зі зміною матеріального стану, а саме стягнення аліментів на утримання дружини ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи, що батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини, а також те, що неповнолітня дитина ОСОБА_5 на теперішній час проживає разом з обома батьками- з позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 , виходячи з принципу розумності та справедливості, зважаючи на те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, призначених судовим наказом Краснолиманського міського суду Донецької області від 14.05.2019, визначивши аліменти на неповнолітню дитину в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, що також не заперечується відповідачкою ОСОБА_3 по справі(а.с.38).

Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 на утримання неповнолітнього сина, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав неповнолітньої дитини.

Між тим, позивач не звільнений від обов`язку утримувати неповнолітніх дітей, а розмір аліментів що стягується з нього є мінімальним розміром гарантованого законодавством мінімального розміру аліментів на дитину.

Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, виходячи з пріоритету інтересів дітей, враховуючи їх потреби, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині зменшення розміру стягнутих аліментів на підставі виконавчого листа на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі з 1/4 частини до 1/6 частини заробітної плати.

Враховуючи наведене позовна вимога підлягає частковому задоволенню.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Отже, новий розмір аліментів необхідно застосовувати з дня набрання даним рішенням законної сили.

Згідно ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому згідно з п.36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Відповідно до вимог п.3 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 15.12.2017 року № 3674-17 та положень ст. 141 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог вимог позивача до відповідача ОСОБА_3 , суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати в розмірі 384,20 грн.

Керуючись ст. 89, 161, 170, 229, 263, 264, 354 ЦПК України, ст. 182, 192 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються за судовим наказом Краснолиманського міського суду Донецької області по справі № 236/1538/19 зОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця с. Дробишеве Краснолиманського району Донецької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженку сщ. Першотравневе Борівського району Харківської області, РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання його неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з набранням рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженку сщ. Першотравневе Борівського району Харківської області, РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави судовий збір в сумі ?384,2?0(триста вісімдесят чотири гривні 20 копійок)гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення виготовлений 19.03.2020.

Суддя-