ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/566/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №691/314/19 Категорія: 331090000 Савенко О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року : м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Новікова О.М.,
Бондаренка С.І., Вініченка Б.Б.,
за участю секретаряМатюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 27 грудня 2019 року у справі за заявою виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області за участю заінтересованої особи: Територіальної громади в особі Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області, про визнання спадщини відумерлою,

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року виконавчий комітет Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області звернувся в порядку окремого провадження із заявою про визнання відумерлою спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_1 .

Спадщина складається із земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Старосільської сільської ради Городищенського району Черкаської області, яка належала померлій на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 049296, виданого 20 листопада 1996 року за №1189 відповідно до рішення Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області від 06 серпня 1996 року №237. Залишену після смерті спадщину у встановлений законодавством термін ніхто не прийняв, спадкова справа не заводилась, а тому заявник просив вказану земельну ділянку визнати в судовому порядку відумерлою спадщиною та передати у власність територіальної громади.

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 27 грудня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 за життя склала заповіт, посвідчений 23.11.1998 Старосільською сільською радою. На час розгляду справи судом першої інстанції заповіт був чинним, заявник був обізнаний про існування такого заповіту. Тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, оскільки спадкоємці мають право у будь-який час прийняти спадщину і в такому випадку незалежно від часу прийняття спадщина належатиме спадкоємцям з часу відкриття спадщини.

Рішення оскаржено заявником в апеляційному порядку.

Апелянт зазначає, що у заповіті, за оголошеною в судовому засіданні інформацією єдиного реєстру заповітів та спадкових справ, відсутні ідентифікуючи відомості стосовно особи заповідача. А тому, апелянт вважає безпідставним висновок суду про те, що заповідачем за зазначеним заповітом є саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Наявність заповіту не вважає самостійною умовою для відмови в задоволенні заяви.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким заяву задовольнити, визнавши спадщину після смерті ОСОБА_1 відумерлою.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

З матеріалів справи встановлено такі обставини справи.

Рішенням Мліївської сільської рад Городищенського району Черкаської області №19-4/7 від 16 лютого 2017 «Про добровільне об`єднання територіальних громад» об`єднатися територіальним громадам села Мліїв Мліївської сільської ради, села Будо-Орловецька Будо-Орловецької сільської ради, села Старосілля Старосільської сільської ради у Мліївську сільську об`єднану територіальну громаду з адміністративним центром у селі Мліїв Городищенського району Черкаської області (а.с.2).

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області від 27 лютого 2019 року №197, ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Старосілля Городищенського району Черкаської області, і до дня смерті, будучи постійним жителем села, проживала одиноко (а.с.9).

Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Старосільської сільської ради Городищенського району Черкаської області та належала померлій на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 049296, виданого 20 листопада 1996 року за № 1189 відповідно до рішення Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області від 06 серпня 1996 року № 237 (а.с.58).

Відповідно до копії витягу з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), які видаються громадянам з колективної та інших форм власності мала право на земельну частку (пай) по Агрофірмі «Світанок» с. Старосілля, Городищенського району, Черкаської області (а.с.6).

Згідно з копією запису акта про смерть №15 від 08 лютого 1999 року ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 77 років (а.с. 57).

На підставі листа Городищенської державної нотаріальної контори Черкаської області від 05 грудня 2019 року №989/01-09 з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, інформації щодо спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_1 по фонду нотаріальної контори не виявлено, але є чинним посвідчений 23 листопада 1998 року Старосільською сільською радою Городищенського району Черкаської області заповіт (а.с.52-55).

Із копії Погосподарської Книги по Старосільській сільській раді померла ОСОБА_1 працювала у Агрофірмі «Світанок» с. Старосілля, Городищенського району, Черкаської області (а.с. 63-64).

Суд відмовив у визнанні спадщини відумерлою у зв`язку з тим, що існує чинний заповіт, а спадкоємці можуть звернутись із заявою про прийняття спадщини в будь-який час.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду.

Часом відкриття спадщини є день смерті ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Звертаючись з заявою про визнання спадщини відумерлою заявник посилався на ст. 1277 ЦК України.

Заяви про визнання спадщини відумерлою розглядаються в порядку глави 9 розділу IV ЦПК України.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до абзацу 2 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до якого правила статті 1277 ЦК України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності ЦК України.

Норми пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ЦК УРСР.

Отже в разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема відповідні норми ЦК Української РСР.

Суд першої інстанції не врахував, що Цивільним кодексом УРСР 1963 року не передбачено визнання спадщини відумерлою.

У зв`язку з порушенням норм матеріального права рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні заяви про визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області задовольнити частково.

Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 27 грудня 2019 року скасувати. Ухвалити у справі нове рішення.

У задоволенні заяви виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області про визнання спадщини відумерлою відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 20 березня 2020 року

Судді