Справа № 465/4267/19 Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М.
Провадження № 22-ц/811/3602/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Жукровської Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 вересня 2019 року в складі судді Мартьянової С.М. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

встановила:

У липні 2019 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування заявленого позову покликалася на те, що 02 серпня 2011 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції укладено між нею та відповідачем шлюб, актовий запис № 1780. В шлюбі народились діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що протягом останніх кількох місяців стосунки між сторонами погіршились, що проявлялось недовірою одне до одного, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, періодично виникали сварки та конфлікти, які поступово призвели до того, що сторонни стали зовсім чужими людьми. Останнім часом кожен живе своїм життям, не переймається проблемами іншого, подружні відносини припинені. Шлюб існує формально, просила такий розірвати.

Оскаржуваним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 17 вересня 2019 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований 02 серпня 2011 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1780.

Після розірвання шлюбу, прізвище позивачці залишено '' ОСОБА_5 ''.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначав, що рішення має бути скасоване, оскільки між сторонами відбулося примирення та поновлено подружні відносини.

Покликався на те, що суд першої інстанції не врахував наявність у сторін неповнолітніх дітей та не вжив необхідних заходів для примирення.

Просив скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 вересня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не надходив.

21.01.2020 на адресу апеляційного суду надійшла заява позивачки ОСОБА_2 про відмову від позову. Заява обґрунтована тим, що між сторонами відбулося примирення, подружні відносини повністю відновлені, проживають з відповідачем однією сім`єю та виховують дітей. Зазначає, що апеляційну скаргу підтримує, повністю її визнає, відмовляється від позову, наслідки відмови їй відомі. Просить прийняти відмову від позову, визнати нечинним рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 вересня 2019 року та закрити провадження у справі.

Учасники справи в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія судді дійшла такого висновку.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, що відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України передбачає, у тому числі, можливість для учасника справи розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

В свою чергу, відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

З часу подання позивачкою ОСОБА_2 заяви про відмову від позову, остання від такої не відмовилася, її не заперечила, інших заяв з цього приводу не подала.

Заява ОСОБА_2 про відмову від позову відповідає вимогам статті 206 ЦПК України, наслідки відмови від позову та закриття провадження у справі позивачці відомі та зрозумілі, про що вказано у заяві про відмову від позову.

Підстав, за яких суд не приймає відмову позивача від позову, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на вказані обставини та враховуючи, що статтями 13, 43 ЦПК України передбачено право учасника справи розпоряджатися своїми процесуальними права щодо предмета спору на власний розсуд, суд вважає за можливе прийняти відмову позивачки ОСОБА_2 від позовних вимог про розірвання шлюбу, визнати нечинним рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 вересня 2019 року та закрити провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 206, 255, 372, 373, п. 3 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Прийняти відмову позивачки ОСОБА_2 від позову до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Визнати нечинним рішення Франківського районного суду м. Львова від 17 вересня 2019 року.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складений 17 березня 2020 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк