Номер провадження: 22-ц/813/2924/20
Номер справи місцевого суду: 523/2915/17
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2020 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 (третя особа - Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради) про позбавлення батьківських прав, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Кисельова В.К. 16 жовтня 2018 року у м. Одеса, -

встановила:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав (т. 1 а.с. 2-6).

В обгрунтування позову посилалася на те, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 16 листопада 2007 року перебували у шлюбі, зареєстрованому Першим Суворовським відділом ДРАЦС ОМУЮ, актовий запис № 1299. Сторони мають двох малолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було розірвано. При розірванні шлюбу спорів стосовно міста проживання дітей не було, відповідач не заперечував, що діти будуть проживати з матір`ю.

Позивачка стверджує, що фактично шлюбні стосунки між нею та відповідачем було припинено весною 2016 року. З цього часу та по теперішній день малолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знаходяться на повному матеріальному утриманні ОСОБА_1 та проживають разом із нею, а також зі своєю бабою ОСОБА_5 , 1947 року народження, в трикімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Дітям забезпечені гідні житлово-побутові умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між позивачкою, дітьми та бабусею дітей склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дітей, їх повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей, нормального розвитку, життя та навчання.

За твердженням позивачки, ОСОБА_4 , як батько двох малолітніх дітей, відмовився матеріально забезпечувати, допомагати та підтримувати дітей. В зв`язку з чим, позивачка в квітні 2016 року звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь малолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, ОСОБА_4 відмовляється утримувати дітей.

ОСОБА_4 звертався до Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації про визначення способів участі у вихованні малолітніх дітей.

Позивачка стверджує, що в квартирі, де мешкає ОСОБА_4 антисанітарні умови проживання, в яких проживання дітей просто неможливе. Крім того, ОСОБА_4 в квартирі тримає 4-х мисливських собак та займається таксидермією (робить опудала тварин), що, в свою чергу, не сприяє розвитку дітей та несе небезпеку їх життю та здоров`ю. Особливо враховуючи, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має діагноз "бронхіальна астма, змішана форма, середньо-тяжкий перебіг". ОСОБА_4 , за твердженням позивачки, негативно впливає на дітей, оскільки впродовж спільного проживання сторін обстановка у родині була неспокійна, постійно виникали гострі конфліктні ситуації, які впливали на психічний та емоційний стан дітей. ОСОБА_4 агресивно поводиться не тільки з дітьми, але й з усіма оточуючими. Сусіди характеризують його як соціально агресивну людину, яка не переносить в свій бік жодної критики, грубий у спілкуванні, постійно викликає конфліктні ситуації, застосовує фізичні заходи впливу на сусідах, про що неодноразово повідомлялося правоохоронним органам. Через агресивну поведінку ОСОБА_4 по відношенню до позивачки та до дітей, за захистом та отримання сторонньої допомоги остання зверталась до Одеського обласного центру медико-соціальної реабілітації жертв насильства в сім`ї за допомогою, а також неодноразово зверталась до правоохоронних органів.

Малолітні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідують дошкільний навчальний заклад «Ясла-садок» № 287 Одеської міської ради. Малолітній ОСОБА_2 зарахований в молодшу групу, оскільки його розвиток не відповідав віковій нормі, були ознаки соціальної дезадаптації, мовлення та довільні психічні процеси недостатньо розвинені. Малолітня ОСОБА_3 розвивається в рамках вікової норми, проте має затримку розвитку мовлення. Діти знаходяться на обліку в КУ «Дитяча міська поліклініка № 2», за адресою: АДРЕСА_2 59. Нагляд за станом здоров`я дітей на сьогоднішній день здійснює мати, ОСОБА_1 . Батько участі в цій сфері життя дітей не приймає. Малолітній ОСОБА_2 має діагноз "затримка психо-мовного розвитку, мінімальна мозкова дисфункція".

Позивачка вважає, що відповідач ОСОБА_4 не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до малолітніх дітей, не вживає заходів щодо забезпечення своїм дітям достатнього життєвого рівня, повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку та захисту їх законних прав та інтересів, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не спілкується з дітьми в обсязі та в формі, необхідними для їх нормального самоусвідомлення, не надає дітям та перешкоджає їм в доступі до культурних та інших духовних цінностей, не цікавиться життям своїх дітей, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, у зв`язку із чим ОСОБА_1 просила суд позбавити ОСОБА_4 батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_2 та малолітньої ОСОБА_3 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , залишено без задоволення у повному обсязі (т. 2 а.с. 126-131).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом не було враховано, що ОСОБА_4 практично за весь період життя своїх дітей свідомо нехтував та продовжує нехтувати своїм батьківським обов`язком, зокрема: проявляє психічне насильство по відношенню до дітей, не піклується про їх фізичний, психологічний та духовний стан, не тільки не забезпечує необхідного медичного догляду та лікування дітей, а й свідомо ускладнює процес цього лікування, профілактики, що, у свою чергу, негативно відображається на розвитку дітей. Також, відповідач свідомо нехтує своїм батьківським обов`язком стосовно дітей в частині їх матеріального забезпечення (т.2 а.с. 138-153).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 з 16 листопада 2007 року перебували у шлюбі, зареєстрованому Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1299.

Сторони мають двох дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Т.1, а.с. 8,9)

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було розірвано. (Т1.,а.с. 10)

Судом першої інстанції встановлено, що після фактичного припинення шлюбних відносин малолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають спільно з позивачкою ОСОБА_1 , а також зі своєю бабусею ОСОБА_5 , 1947 року народження, в трикімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (Т.1., а.с. 11)

Малолітній ОСОБА_2 неодноразово проходив лікування та має останній діагноз: "затримка психо-мовного розвитку, мінімальна мозкова дисфункція".

Малолітня ОСОБА_3 також неодноразово проходила лікування та має останній діагноз: "нейрогенний міхур, бронхіальна астма, змішана форма". ГРВІ хворіє кілька разів на рік. (Т1.,а.с. 14-16)

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 скаржилась на поведінку ОСОБА_4 до Суворовського відділу поліції. (Т1.,а.с. 19-21)

Згідно характеристики ЖКС «Північний», ОСОБА_4 характеризується негативно, оскільки провокує конфліктні ситуації (Т1.,а.с. 22,24)

З листа Обласного центру медико-соціальної реабілітації жертв насильства в сім`ї від 15 вересня 2016 р. № 746/1 вбачається, що ОСОБА_1 зверталась до центру з приводу домашнього насильства зі сторони ОСОБА_4 (Т1, а.с. 25-26)

Відповідно до листа Громадської організації «Просвітницький медично-психологічний центр Життя», в липні 2012 р. до них зверталась ОСОБА_1 зі скаргами на дії чоловіка ОСОБА_4 , який проявляє домашнє насильство щодо неї (Т.1., а.с. 148)

Згідно акту від 18 червня 2015 р. встановлено, що ОСОБА_4 проживає у квартирі АДРЕСА_3 , і вказана квартира потребує ремонту. Також актом встановлено, що у квартирі перебувають чотири собаки (Т1.,а.с. 28)

ОСОБА_4 звертався до Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації ОМР з приводу визначення способів участі у вихованні дітей, що підтверджується листом від 24 січня 2017 р. (Т1., а.с. 17-18)

Окрім того, з приводу дій відповідачки ОСОБА_1 , а також можливості побачення з дітьми, ОСОБА_4 звертався до Служби у справах дітей Одеської міської Ради, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Суворовського відділу поліції, Виконавчого комітету Одеської міської Ради, Департаменту освіти і науки Одеської міської Ради, Служби у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації (Т1., а.с. 79-83, 90-98).

В матеріалах справи наявні також копії чеків про переведення ОСОБА_4 коштів позивачці ОСОБА_1 (Т.1., а.с. 85-87)

ОСОБА_4 є інвалідом третьої групи безстроково (Т.1., а.с. 95)

Згідно характеристики за місцем роботи, ОСОБА_4 працює на посаді лаборанта в Одеській спеціалізованій школі № 40 з 11 вересня 1995 р. За час роботи зарекомендував себе як грамотний та кваліфікований спеціаліст, не мав дисциплінарних стягнень, характеризується як відповідальна, трудолюбива людина (Т.1., а.с. 99).

Згідно висновку Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації від 02 серпня 2017р. № 01-05-3/209вх., Орган опіки та піклування Суворовської райадміністрації вважав за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , народження та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У висновку також є посилання на те, що батько дітей ОСОБА_4 неодноразово запрошувався до служби у справах дітей ОМР для висловлення своєї позиції з приводу позбавлення його батьківських прав та надання документів, що підтверджують виконання батьківських обов`язків (письмово, в телефонному режимі, адміністрацію школи), але не з`явився, жодних документів, що підтверджують виконання ним батьківських обов`язків, не надав. При цьому, після кожного виклику ОСОБА_4 звертається на урядову гарячу лінію зі скаргами на дії працівників служби.

Допитані в судовому засіданні суду першої інстанції свідки надали наступні пояснення.

Так, свідок ОСОБА_6 , який є батьком позивачки ОСОБА_1 пояснив, що ОСОБА_4 неналежним чином виконував свої батьківські обов`язки, оскільки він не приділяв достатньої уваги здоров`ю дітей, виховував дітей шляхом погрози застосування фізичної сили, дітям не приділяв уваги. При цьому, більше часу ОСОБА_4 витрачав на комп`ютер, аніж займався дітьми. Матеріальну допомогу на утримання дітей не надавав, окрім того, між подружжям часто виникали сварки.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона є сусідкою сторін. З початку у сім`ї була спокійна атмосфера, проте через деякий час вона стала часто чути сварки між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .. Під час вагітності ОСОБА_1 була фактично одна, проте згодом примирилась з ОСОБА_4 . Діти розповідали свідку, що батько їх грається за комп`ютером, а їм уваги не приділяє, а також, що вони побоюються батька. Свідок також пояснила, що ОСОБА_1 просила надати ОСОБА_4 кошти на одяг дітей, проте він їй коштів не надав.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що ОСОБА_4 його добрий знайомий. Він знає його як доброго сім`янина, який весь час займався дітьми, спільно з дітьми їздив до поліклініки. Крім того, він не зловживає спиртними напоями, а також не палить. Свідок також пояснив, що ОСОБА_4 працює у школі з дітьми, де працює його мати. Він також бачив, що ОСОБА_4 дарував дітям подарунки, а також він особисто був присутній на святах у сім`ї ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_9 , яка є матір`ю відповідача ОСОБА_4 , пояснила наступні обставини. Так вона стверджувала, що її син займається дітьми, купляв дітям продукти, розвиваючи ігри, відвідував з дітьми зоопарк, гуляв з ними. Однак, мати дітей ОСОБА_1 після розлучення не підпускала ОСОБА_4 до дітей. Свідок пояснила, що вона працює вчителем, та має стаж біля 30 років, у зв`язку з чим, отримала нагороду за працю. Вона також пояснила, що її син та невістка проживали з нею, вона допомагала у вихованні дітей.

Суд дійшов вірного висновку, що між сторонами виникли сімейні правовідносини, пов`язані з виконаннями батьківських обов`язків, які регулюються наступними нормами.

Так, згідно ст. 150 СК України, батьки зобов`язанні піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язанні забезпечити здобуття дитиною повної загальної, середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 19 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Згідно пункту 2 частини першої статті 164 СК України, ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що матеріалами справи підтверджена наявність між позивачкою та відповідачем конфліктних ситуацій, які мали певний негативний вплив на дітей. Однак, дані конфліктні ситуації були пов`язані саме з особистими взаємовідносинами між позивачем та відповідачем, а не із виконанням батьківських обов`язків відповідачем. Суд дійшов вірного висновку, що відповідач недостатньо приділяв уваги дітям під час спільного проживання, проте така поведінка відповідача не мала постійного характеру. Окрім того, після фактичного припинення шлюбних відносин, саме позивачка не давала можливості позивачу повноцінно спілкуватись з дітьми.

Отже, суд вірно вказав у своєму рішенні, що відсутні докази того, що відповідач свідомо нехтував своїми батьківськими обов`язками, у зв`язку із чим позовні вимоги не підлягали задоволенню.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, однак вважає за необхідне зауважити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої Постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках, при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Наявні у матеріалах справи докази свідчать про те, що відповідач ОСОБА_4 недостатньо приділяє уваги дітям, їх фізичному та духовному розвитку, не забезпечує дітьми проходження відповідного медичного догляду та лікування, а також допускає дії, які ускладнюють процес цього лікування, профілактики, що є неприпустимим. Крім того, ОСОБА_4 повинний дбати про належне матеріальне забезпечення дітей.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне доповнити мотивувальну та резолютивну частини рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2018 року абзацем наступного змісту:

"Попередити ОСОБА_4 про необхідність змінити ставлення до виховання малолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та покласти на Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради контроль за виконанням ОСОБА_4 виконання батьківських обов`язків".

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції частково задовольняє апеляційну скаргу, а оскаржуване судове рішення змінює шляхом доповнення мотивувальної та резолютивної частини рішення абзацем вищевказаного змісту.

Керуючись ст. 374, ч.1 ст. 376, ст.ст. 381-384, ст.390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2018 року - змінити.

Доповнити мотивувальну та резолютивну частини рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 жовтня 2018 року абзацем наступного змісту:

Попередити ОСОБА_4 про необхідність змінити ставлення до виховання малолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та покласти на Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради контроль за виконанням ОСОБА_4 виконання батьківських обов`язків.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 20 березня 2020 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе