ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Кошара О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2019 року

по справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, стягувач: Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК» про визнання неправомірними і скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2019 року до Жовтневогорайонного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, стягувач: Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК» про визнання неправомірними і скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2019 рокускаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, стягувач: Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК» про визнання неправомірними і скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії -залишено без розгляду та повернуто заявнику.

Роз`яснено ОСОБА_1 , що залишення скарги без розгляду не перешкоджає повторному зверненню із вказаною скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її залишення без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2019 рокуі направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2019 рокувід інших учасників справи до суду не надходило.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою заінтересовані особи: Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, стягувач: Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК» про визнання неправомірними і скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 127 ЦПК України одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Згідно ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Судом першої інстанції встановлено, що з матеріалів справи вбачається, що заявник повинний був дізнатися про можливі порушення його прав та законних інтересів ще 24 вересня 2019 року після отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів про те, що поставною державного виконавця від 19 серпня 2017 року, яку оскаржує заявник, накладено арешт на майно боржника, крім того слід звернути увагу, що постанови, які оскаржує заявник, були постановлені державними виконавцями ще у серпні 2017 року, однак з вказаною скаргою заявник звернувся до суду поштою лише 07 листопада 2019 року, тобто з значним пропуском встановленого законом строку.

Крім того, заявник, будучи обізнаним про наявність рішення суду, яке набрало законної сили, мав змогу самостійно на сайті Міністерства юстиції України у вільному доступі в розділі Автоматизована система виконавчого провадження та Єдиний реєстр боржників переглядати інформацію про наявність (відсутність) відкритих виконавчих проваджень їх стан та вчасно звернутися до виконавчої служби у разі неотримання копію відповідної постанови.

Також заявником не було заявлено клопотання про поновлення вказаного строку, а тому відсутні передбачені законом підстави для поновлення зазначеного строку, оскільки останній про це клопотання у встановленому законом порядку не заявляв.

Разом з тим, відповідно до п. 16 постанови № 3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові.

При цьому заявникові роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Залишаючи без розгляду скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що вищевказану скаргу було подано після закінчення строку встановленого ЦПК України, так як вказаний строк обчислюється з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Доводи апеляційної скарги про те, що скарга ОСОБА_1 була подана до суду у десятиденний строк з дня, коли останній фактично дізнався про порушення своїх прав, свобод та інтересів, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки судом першої інстанції було повно і всебічно досліджено та оцінено матеріали справи.

Крім того, згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, ОСОБА_1 не надано.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича