Справа № 191/3622/19
Провадження № 2/191/943/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Твердохліб А.В.,

за участю секретаря Яришевої Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя особа Орган опіки та піклування Раївської сільської ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

26.09.2019 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що позивач разом з відповідачем ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та з її двома дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають в її домі за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідач ніде не працює, веде аморальний образ життя, зловживає спиртними напоями, у веденні домашнього господарства участі не бере, вартість комунальних послуг (або її частини) не сплачує, державну допомогу на неповнолітню дитину витрачає не за призначення, а на свої власні потреби. Внаслідок чого на даний час призначення та виплата державної допомоги припинено. Неповнолітня дитина відповідача - ОСОБА_4 повністю знаходиться на утриманні та вихованні позивача. Матеріальної допомоги на утримання цієї дитини відповідач не надає, від виконання своїх батьківських обов`язків ухиляється, вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини ОСОБА_4 , не сприяє засвоєнню нею загальноосвітніх норм моралі, постійно вживає алкоголь, тобто знаходиться в стані сп`яніння, що є безпосередньою загрозою життю дитини, постійно влаштовує сварки у присутності дитини, застосовує фізичне насильство, залишала ОСОБА_4 дома без нагляду, без необхідного догляду, не надавала належного харчування, тому дитина часто була голодною. За рахунок своєї пенсії позивач повністю забезпечує дитину всім необхідним, а саме: купує дитячі речі, одяг, взуття, шкільні прилади, предмети домашнього вжитку, сплачує комунальні послуги, купує продукти харчування тощо. Позивач отримує тільки пенсію за віком розміром 2008 грн. 40 коп., інших доходів у неї немає. На ці доходи позивач веде домашнє господарство, утримує себе, неповнолітню дитину ОСОБА_4 та відповідачку, яка не бажає працевлаштовуватися і веде паразитичний спосіб життя. Дитина ОСОБА_4 є дуже прив`язаною до позивача, бажає з нею проживати, а не зі своєю матір`ю, позивач також відчуває до дитини любов, співчуття і хоче щоб дитина виросла гідною людиною.

Підсумовуючи викладене, позивачка просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у відношенні неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягнути з неї аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ј частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечувала та пояснювала, що до 16 років вона належним чином здійснювала свої батьківські обов`язки стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , піклувалася про дитину та всіляко приймала участь в його вихованні та розвитку до конфлікту з позивачкою також відповідачка просила суд відмовити позивачці у позову, оскільки ОСОБА_1 , яка є матір`ю відповідачки створила неможливі умови для її проживання та здійснення догляду за дитиною.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що він є старшим сином відповідачки навчається в ДНУ на 2 курсі. З позивачем, яка є його бабусею у нього склалися неприязні відносини, так як вона виганяє матір з будинку. Мати не має зараз можливості надавати допомогу.

Свідок ОСОБА_8 суду повідомила, що вона є сусідкою родини ОСОБА_4 , крім цього зазначила, що позивач виганяє відповідачку з будинку, тому ОСОБА_2 приходила до неї готувати їжу

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що мати про нього не піклується, зловживає алкоголем, його виховує бабуся.

3-тя особа Орган опіки та піклування Раївської сільської ради, в судовому засіданні вирішили доцільним позбавити відповідачку батьківських прав та стягнути аліменти.

У судовому засіданні був допитан свідок ОСОБА_9 , старший дільничний офіцер поліції, який пояснив, що обслуговує с. Павлівка Михайлівської с/р 3 місяці, в цій сім`я конфлікт дуже тривалий, так як позивач не хоче, щоб відповідач жила з нею. Відповідачка зловживала алкоголем, не працевлаштована.

Свідок ОСОБА_10 в .о. старости с. Михайлівка Раївської с/ради, пояснив, що за час поки він працює не раз зустрічав відповідачку в нетверезому стані, вона не бажає жити окремо, не працює, дитина бажає проживати з позивачем, оскільки мати не піклується про сина. Пропонував переїхати відповідачці до іншого житла, яке надавав, але ОСОБА_2 не скористалася.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, свідків з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України правовою підставою позбавлення батьківських прав матері, батька є ухилення їх від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

У судовому засіданні було встановлено та доведено належними доказами, що відповідач у справі ОСОБА_2 є матір`ю - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно копії свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , виданого 14 жовтня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська (а.с.5).

Згідно довідки від 11.07.2019 року вих. № 558 виданої виконавчим комітетом Раївської сільської ради (Михайлівський старостинський округ № 6 Синельниківського району Дніпропетровської області вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована в АДРЕСА_2 і має такий склад сім`ї: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (проживає без реєстрації); ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (проживає без реєстрації); ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (проживає без реєстрації).

Відповідно до акту - обстеження житлового будинку в АДРЕСА_2 від 11.07.2019 року було встановлено, що за вищезазначеною адресою зареєстрована одна особа ОСОБА_1 , але фактично за даною адресою проживають чотири особи: ОСОБА_2 , (проживає без реєстрації); ОСОБА_3 , (проживає без реєстрації); ОСОБА_4 , (проживає без реєстрації), що підтверджує комісія Михайлівського старостинського округу № 6 - ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (а.с.11).

Згідно довідки - характеристики виданої за № 564 від 11.07.2019 року виконавчим комітетом Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області Михайлівського старостинського округу № 6 стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вбачається, що остання проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 в будинку діда разом з мамою ОСОБА_1 та синами на території сільської ради не працює, займається домашнім підсобним господарством, від матері ОСОБА_1 постійно надходять скарги на ОСОБА_2 , про те що вона по декілька днів не буває дома, діти залишаються без нагляду також працівниками Михайлівського округу неодноразова помічена в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно висновку Раївської сільської ради виконавчого комітету від 29 січня 2020 року за № 355, яка вважає за доцільне позбавити батьківських прав та стягнути аліменти з громадянки ОСОБА_2 по відношенню до її неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно характеристики на учня Синельниківського професійного ліцею ОСОБА_4 від 25.02.2020 року за вих. № 54/032-2-06, встановлено, що за час навчання показав себе учнем з середнім рівнем навчальних досягнень, пропусків занять, грубих порушень дисципліни не допускає. До викладачів відноситься з повагою, має багато друзів серед однокурсників. Мати вихованню сина не приділяє ніякої уваги, вихованням хлопця займається бабуся ОСОБА_1 , яка постійно телефонує майстру виробничого навчання та цікавиться успіхами свого онука.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено зобов`язання батьків піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. №3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц зроблено висновок по застосуванню п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Факт ухилення відповідача від виконання свого батьківського обов`язку відносно свого неповнолітнього сина, її негативний вплив на його фізичний розвиток, відсутність інтересу до його внутрішнього світу, а також не створення умов для отримання ним освіти, повністю знайшло підтвердження в ході судового розгляду.

А зібраних по справі доказів, щодо підтвердження неправомірних дій позивачки, які пов`язані зі створенням перешкод у спілкуванні матері з сином в ході судового розгляду не знайдено.

Разом з тим, стаття 129 Конституції України як одну із основних засад судочинства визначає змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Так, з урахуванням імперативних вимог ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Також суду не надано жодних доказів того, що відповідач виконує батьківські обов`язки по вихованню сина, створює умови для отримання ним освіти, приділяє належну увагу дитині. Піклується про нього, що також було спростовано самим ОСОБА_4 .

За таких обставин, доводи відповідача про наявність у неї бажання спілкуватись та брати участь у вихованні сина суперечать встановленим фактичним обставинам справи та не приймаються судом до уваги як безпідставні та недоведені, так як жодних належних дій чи заходів щодо реалізації в житті своїх батьківських обов`язків відповідач не вчиняє.

Сама лише констатація відповідачем своїх заперечень щодо позбавлення її батьківських прав, з урахуванням її поведінки та оцінки батьківських якостей, не може свідчити про її інтерес до дитини та не є достатнім мотивом для спростування висновку про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Як визначено ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За правилами ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, враховуючи характер спірних правовідносин, судом встановлено, що відповідач фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків по відношення до свого неповнолітнього сина - ОСОБА_4 за відсутності будь-яких об`єктивних та доведених перешкод не спілкується з сином, не приймає участі у його вихованні, навчанні, розвитку та утриманні, не цікавиться успіхами та здоров`ям, не турбується про фізичний та духовний розвиток дитини, про його харчування, лікування та освіту, не надає належної матеріальної допомоги та моральної підтримки, відтак, свідомо ухиляється від виховання дитини та нехтує своїми батьківськими обов`язками.

Доказів зворотнього суду не надано та в судовому засіданні не встановлено.

Натомість, в судовому засіданні встановлено, що позивачка має позитивні характеризуючи дані, сумлінно виконує обов`язки по вихованню дитини, піклуванню про його здоров`я, створенню йому всіх необхідних умов для нормального фізичного, духовного і морального розвитку, навчання.

За таких обставин, суд вважає за необхідне з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини задовольнити заявлені позовні вимоги та позбавити відповідача батьківських прав відносно її неповнолітнього сина.

Стосовно стягнення аліментів на утримання дитини, вимоги позивача суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.

Виходячи з зазначеного, суд вважає, що сторони, як мати та батько дитини, зобов`язані утримувати його до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Ст.181 СК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів встановлюється за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З врахуванням викладеного, враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, а позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом було сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн. , суд вважає необхідним у виконання вимог ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 768,40 грн., також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп., виходячи із того, що позивач ОСОБА_1 при зверненні до суду з даним позовом звільнена від сплати судового збору за другою вимогою.

Керуючись ст. 60 ЦК України, п.2 ч.1 ст. 164, ст. ст. 165, 166, 180-182, 191 СК України, ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 211, 263-265, ч.1 ст. 354, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Раївської сільської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини- задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , батьківських прав по відношенню до неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Павлівка Синельниківського району Дніпропетровської області, в розмірі ј частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50% м прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнення провадити з 26.09.2019 року.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої, за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої, за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А. В. Твердохліб