УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Левченко А.М., розглянувши заяву Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», в інтересах Добропільського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за водопостачання та водовідведення, справа №227/1028/20,-

ВСТАНОВИВ

В провадження Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла заява Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», в інтересах Добропільського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за водопостачання та водовідведення в сумі 10 382,00грн.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, вважаю необхідним відмовити у видачі судового наказу з таких підстав.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

При цьому судовий наказ подається з дотриманням вимог ст.163 ЦПК України.

Так, згідно ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2)документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3)копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі,за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Однак, заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог ст.163 ЦПК України, оскільки до неї не додано копії договору, укладеного в письмовій формі з боржником, за яким пред`явлено вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення.

З вище викладеного вбачається, що у документах відсутній договір, укладений між ОСОБА_1 та КП «Вода «Донбасу», в особі Добропільського ВУВКГ, за яким представник заявника пред`являє вимоги про стягнення грошової заборгованості, як і не надано достатніх доказів того, що боржник є власником житла за адресою: АДРЕСА_1 , або ж є споживачем, який фактично користується послугами водопостачання та водовідведення, що надає КП «Компанія «Вода Донбасу» в особі Добропільського ВУВКГ, а відтак не підтверджено право останнього на стягнення коштів з ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог ст. 163 цього Кодексу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у видачі судового наказу необхідно відмовити. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про видачу судового наказу.

Керуючись ст. ст.163,165, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Відмовити Комунальному підприємству «Компанія «Вода Донбасу», в інтересах Добропільського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення з ОСОБА_1 .

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.2 ст.161 ЦПК України, він має право звернутися до суду з даними вимогами в спрощеному позовному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала щодо відмови у видачі судового наказу може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів, з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право, відповідно до ч.2 ст.354 ЦПК України, на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.М. Левченко