Провадження № 2/643/1626/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2020 Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Єрмак Н.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути грошові кошти у розмірі 108960,00 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що 13.08.2018 року вона уклала попередній договір з ОСОБА_2 . За цим договором сторони зобов`язані до 13.02.2019 року укласти договір купівлі-продажу квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з яким відповідач буде продавцем, а позивач покупцем майна. Згідно умов договору позивач передала, а відповідач прийняв кошти в сумі 108960 грн. в рахунок майбутнього укладення договору купівлі - продажу квартири. Однак, договір купівлі-продажу квартири укладений не був. У добровільному порядку відповідач відмовляється повертати отримані кошти. Посилаючись на наведене, просила позов задовольнити.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо) не застосовувалися.

Відзив на позов відповідач у встановлений строк не надав.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 13 серпня 2018 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про намір купівлі-продажу об`єкту нерухомості (попередній договір). Згідно умов даного договору, ОСОБА_2 зобов`язався продати, а ОСОБА_1 купити на умовах даного договору квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Умовами п. 3 договору, сторони погодили, що повна вартість даної квартири становить 1579920грн., що еквівалентно 58000 дол. США.

Сторони зобов`язались належним чином оформити договір купівлі-продажу квартири до 13 лютого 2019 року ( п. 1 договору).

Згідно умов п. 4 даного договору, для підготовки документів щодо укладення основного договору, позивач передала, а відповідач прийняв кошти в сумі 108960 грн.

Укладений між сторонами попередній договір від 13 серпня 2018 року посвідчений нотаріально.

У визначений строк основний договір купівлі-продажу квартири укладений не був.

Відповідач відмовляється у добровільному порядку повернути отримані кошти.

Згідно з ч.1 ст.546 ЦК України завдаток є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу нерухомості.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Оскільки договір купівлі-продажу квартири, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, тому передані позивачем відповідачу гроші є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Частина 2 ст. 570 ЦК України встановлює презумпцію авансу, так як на відміну від завдатку аванс це лише спосіб платежу, він не виконує забезпечувальної функції за правилами ч.1 ст. 546 ЦК України, а виконує функцію попередньої оплати.

З цього випливає, що коли сторони хочуть визначити, що сплачена сума є завдатком, вони мають здійснити наступне.

По-перше, між сторонами має бути укладений договір, яким передбачаються зобов`язання сторін (сплата коштів боржником, та передання майна, надання послуг, тощо кредитором). Тобто, це не може бути попередній договір про укладення у майбутньому основного договору. Це має бути саме основний договір. В інакшому випадку сплачена сума коштів вважатиметься авансом.

По-друге, форма домовленості про сплату завдатку має бути письмова. Сторони можуть укласти окремо договір завдатку або передбачити його умови в основному договорі.

По-третє, сторони мають прямо зазначити, що сума грошей, що сплачується боржником у рахунок майбутніх платежів є завдатком.

Таким чином, за умови відсутності хоча б одного з трьох вищенаведених критеріїв відмінності передані однією стороною другій стороні грошові суми у рахунок належних за договором платежів є не завдатком, а авансом.

Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов`язання незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов`язання, той хто отримав аванс, повинен його повернути.

Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Отже,враховуючи викладене,суд вважає,що позивачем передано відповідачу грошові кошти у сумі 108960 грн. саме в якості авансу. Однак, оскільки договір купівлі-продажу між сторонами в подальшому не укладався, сума отриманого відповідачем авансу підлягає поверненню.

Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази,суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-13,76-81,89, 141, 264-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 108960 (сто вісім тисяч дев`ятсот шістдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1089 (одна тисяча вісімдесят дев`ять) 60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: Н.В.Єрмак