Провадження № 2/369/733/20
11.02.2020 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Медведського М.Д.,
за участю секретаря: Головатюк В.В.,
за участю позивача: ОСОБА_1
представника позивача: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-
Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб із відповідачем, оскільки спільне життя у них не склалося, вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, спільне господарство не ведуть. Збереження сім`ї є неможливим. Шлюбні відносини припинені. Від даного шлюбу у них народився син: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки відповідач відмовляється добровільно забезпечувати дитину просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 його заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та понесені судові витрати.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.09. 2019 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 04.11. 2019 року.
У січні 2020 року відповідач ОСОБА_3 до суду направив відзив на позовну заяву, у якому з позовну заяву визнав частково, у частині сплати аліментів, з приводу розірвання шлюбу заперечує, оскільки позивачка голослівно без будь-яких доказів намагається його виставити у не гідному стані, він стверджував, що він, як чоловік не допустив жодного порушення своїх обов`язків і тому підстави для розірвання шлюбу відсутні.
Ухвалою Києво-Святошинского районного суду Київської області від 27.01. 2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті, у задоволенні клопотання відповідача про надання строку для примирення залишено без задоволення.
Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило.
За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Суд, вислухавши думку осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 30 листопада 2012 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1503 ( свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ).
Від даного шлюбу у них народився син: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 22.05. 2007 року.
Шлюбні відносини між сторонами припинено.
Як вбачається з ч.2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Згідно із ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або одного з них.
Статтею 109 СК України передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.
Відповідно до ч.1ст.110 СК України , позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
На підставі ст. 113 СК України , особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття кохання та поваги один до одного. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.
Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнає, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам позивача , а відтак, шлюб слід розірвати.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Ст. 27 Конвенції ООН "Про права дитини" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини.
Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у судовому порядку.
Приписами ст. 182 Сімейного кодексу України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
При визначенні величини аліментного платежу, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.
У відповідності до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
При визначені розміру аліментів, суд враховує матеріальний та сімейний стан позивача та відповідача, законодавче встановлення розміру аліментів на одну дитину та законодавче обмеження загального розміру відрахувань із заробітної плати у виді 50%. З відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), який є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та буде відповідати вимогам закону та принципам справедливості, не порушить інтересів відповідача, позивача по справі.
Судові витрати в частині позовних вимог про стягнення аліментів підлягають стягненню із відповідача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.
Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази.
05 серпня 2019 року між адвокатом Юрченко А.С. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги № 22/19-ц, за умовами якого адвокат зобов`язується надавати правову допомогу клієнту з метою захисту та відновлення порушених, невизнаних, оспорюваних прав та законних інтересів, які виникли у останнього на підставі договорів про відступлення права вимоги та інших.
Крім того, у матеріалах справи містяться копії квитанцій про оплату за надання правової допомоги за договором про надання правової допомоги № 22/19-ц від 05 серпня 2019 року в сумі 1 500 гривень, ордер серії КС №427630 та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката ОСОБА_5 .
Згідно з частинами 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Стороною відповідача не заявлялося клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.
За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає до часткового задоволення у розмірі 1500 грн., які підтверджені відповідними квитанціями.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3,10,12, 81,89,141, 259, 263- 265, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 110, 112 ст.. 199, 200 Сімейного Кодексу України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.
Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який зареєстровано 30 листопада 2012 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1503 ( свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ) - розірвати.
Після розірвання шлюбу позивачу прізвища сторін залишити без змін.
Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням законної сили.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 від усіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.08.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір з розгляду даної справи в розмірі 768 грн. 40 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 1500 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя М.Д. Медведський