ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/137/20 Доповідач - Дикун С.І.
Категорія - 305010000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2020 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючого - Дикун С.І.

Суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Кантицька О.І.

та учасників судового процесу: позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Гарагуца І.Ф.; представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Середзінської Т.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/27052/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої затопленням квартири, ухваленого суддею Братасюком В.М.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої затопленням квартири.

В обгрунтування позовних вимог вказав, що 15.09.2018 року було затоплено квартиру АДРЕСА_1 , що належить йому на праві власності. Затоплення відбувалося з квартири АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_2 . Комісією ПП «АЛЬЯНС КОМ- ПЛЮС» складено акт від 26.11.2018року, відповідно до якого причиною затоплення було пошкодження фільтра очистки холодної води у квартирі ОСОБА_2 , тобто халатне відношення до санітарно-технічних приладів у квартирі, тому вважає, що саме з вини останнього сталося залиття його квартири та відповідно до висновку про вартість заподіяної шкоди та зведеним кошторисним розрахунком вартості об`єкта будівництва від 07.12.2018 року вартість проведення ремонту квартири становить 51131,70 грн. У добровільному порядку ОСОБА_2 відмовляється відшкодувати заподіяну ним шкоду, тому просить стягнути з останнього на його користь 51131,70 грн. заподіяного йому матеріального збитку, завданого затопленням квартири, а також 5645 грн. витрат пов`язаних із розглядом справи та 704,80 грн. сплаченого судового збору.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 листопада 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 51131,70 гривень матеріальної шкоди, завданої затопленням квартири.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 704, 80 гривень сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Середзінська Т.Ф. просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що факт затоплення квартири ОСОБА_1 мав місце у нічний час. На момент прориву води у квартирі нікого не було, а отже жодних зовнішніх втручань до фільтру ні з сторони ОСОБА_2 , ані з сторони членів його сім`ї на момент затоплення не було.

ОСОБА_2 не вчинялися будь які неправомірні дії чи дії, які б вказували на наявність з його сторони вини у спричиненні позивачу майнової шкоди, а тому вважає, що положення статті 1166 ЦК України в даному випадку не підлягали застосуванню.

Звертає увагу суду на той факт, що ОСОБА_2 власними силами було здійснено відшкодування позивачу: придбано будівельні матеріали, знято та постелено ламінат у кімнаті, придбано світильник, дверну коробку, виконано очищення" верхнього шару побілки зі стель та стін у квартирі та пошпакльовано і пофарбовано стіни, зроблено інші роботи. Крім цього, ОСОБА_2 оплачено всю вартість натяжної стелі та виконаних робіт з її встановлення. Всього вартість виконаних робіт та придбаних ОСОБА_2 будівельних матеріалів становить 9040 грн.

Вказує, що допитана в судовому засіданні спеціаліст ОСОБА_6 суду пояснила, що огляд квартири нею не здійснювався, було надано Дефектний акт на капітальний ремонт квартири АДРЕСА_1 , нею були взяті до уваги всі ушкодження, що відображені в даному акті. Усунуті ушкодження, а саме ремонтні роботи по вкладання ламінованої підлоги в одній з кімнат та монтажу натяжної стелі не описані в Дефектному акті та їх вартість не відображена у висновку про вартість заподіяної шкоди від 11.12.2018 року.

Судом не взято до уваги доводів відповідача стосовно вже відшкодованої ним шкоди, а також доводів відповідача з приводу дійсних обставин справи, так як позивач свідомо ігнорував факт затоплення його квартири. Акт від 26.11.2018 р., складений ПП «Альянс Ком-Плюс» є неналежним доказом на підтвердження фактичного стану квартири після її затоплення, оскільки такий складено лише 26.11.2018 р., тобто через два місяці і одинадцять днів після самої події.

Акт від 26.11.2018 р. не відповідає вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, оскільки, як вбачається з його змісту, він складений фактично зі слів позивача, без участі ОСОБА_2 та без його відома, оскільки відповідача не повідомлено належним чином про проведення обстеження. Також з даним Актом ОСОБА_2 ніхто не знайомив, що суперечить вимогам вищезазначених Правил.

З наведеного вбачається, що акт комісією складено в односторонньому-порядку та в ньому не вказано причин залиття; а тому він не може бути достовірним доказом.

Оскільки у квартирі позивача була встановлена натяжна стеля, то вся вода збиралася на гумовій основі стелі і мала б прогнутися, однак позивач неправильним методом спустив воду, яка накопичилась у натяжній стелі, що й спричинило затоплення всієї квартири.

Просить суд врахувати, що він є батьком двох малолітніх дітей, є інвалідом ІІІ групи по слуху, як і його дружина, виплати по інвалідності є незначними, його вини у спричиненні шкоди позивачу немає, крім того, ним власноруч та за його кошти в розмірі майже 10000 гривень зроблено ремонт квартири після затоплення та стан квартири дозволяє проживати в ній.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує, що після неодноразових звернень до відповідача про відшкодування ним завданої внаслідок цього матеріальної шкоди заподіяна шкода відшкодована не була.

Відповідно до акту від 26.11.2018р., що складений комісією ПП «АЛЬЯНС КОМ-ПЛЮС» причиною затоплення квартири було пошкодження фільтра очистки холодної води у квартирі відповідача, тобто халатне відношення до санітарно-технічних приладів.

Термін у часі між датою затоплення квартири та датою складання акту є наслідком намагання позивача врегулювати ситуацію в добровільному порядку та неодноразові обіцянки про відшкодування завданої матеріальної шкоди, яку в добровільному порядку відшкодовано не було.

Факт завданої майну позивача шкоди підтверджується матеріалами справи та всі наведені у апеляційній скарзі аргументи щодо порушень під час складання акту від 26.11.2018р. спростовуються підтвердженням ОСОБА_2 факту затоплення квартири та часткове відшкодування ним завданої матеріальної шкоди.

Безпідставними є твердження щодо недостовірності висновків проведеної експертизи, адже допитана у судовому засіданні спеціаліст ОСОБА_6 пояснила, що вона проводила розрахунок вартості заподіяної шкоди на підставі Дефектного акту на капітальний ремонт спірної квартири, складеного іншими спеціалістами, тобто у її обов`язки не входить присутність у самій пошкодженій квартирі.

Звертає увагу на те, що затоплення квартири сталось саме через бездіяльність ОСОБА_2 .

Вважає, що твердження відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовані належними доказами, а тому просив суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

З урахуванням ціни позову та відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України дана справа підлягала розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, однак, з урахуванням клопотання представника ОСОБА_2 , апеляційний суд розглядає справу з повідомленням (викликом) учасників справи.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Середзінська Т.Ф. підтримала вимоги апеляційної скарги в її межах, окрім вимог про призначення судом апеляційної інстанції судової будівельно-технічної експертизи, про що написала заяву про залишення без розгляду клопотання про призначення вказаної експертизи. Аналогічна заява була подана відповідачем ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Гарагуц І.Ф. апеляційної скарги не визнали, посилаючись на необґрунтованість доводів скарги та просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

За клопотанням відповідача ОСОБА_2 про оголошення перерви у розгляді справи для надання можливості примирення сторін та вирішення питання про відшкодування шкоди у добровільному порядку апеляційний суд неодноразово оголошував перерву. У зв`язку з чим було порушено передбачений ч.1 ст.371 ЦПК України строк розгляду апеляційної скарги на рішення суду. Адвокатом Середзінською Т.Ф. подано клопотання про продовження строку розгляду апеляційної скарги на рішення суду відповідно до ч.2 ст.371 ЦПК України. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що з урахуванням особливостей даної справи та за наявності клопотання представника сторони слід продовжити строк розгляду справи на п`ятнадцять днів.

Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Судом установлено, що відповідно до витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.10.2017 року, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.12.2018року, власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 .

Відповідно до акту від 26.11.2018року, складеного комісією у складі інженера ПП «АЛЬЯНС КОМ-ПЛЮС» ОСОБА_7, слюсара-сантехніка ПП «АЛЬЯНС КОМ-ПЛЮС» ОСОБА_8 та власника квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , зі слів останнього 15 вересня 2018 року в нічний період було затоплено його квартиру вище розміщеною квартирою №138 (внаслідок пошкодження фільтра очистки холодної води, котрий тріснув). Станом на 26.11.2018року факт затоплення є очевидним, а саме затоплено:

- дитяча: кімната стеля по панельнх швах та кут стіни, яка межує з квартирою №134 , ламінат по кутах від вологи вздувся, дитяче ліжечко частково розмокло та вздулося (окремі деталі);

- вітальня: стеля по панельних швах, кут стіни, розміром 0,5м. та ламінат. На час обстеження ламінат та підвісна стеля встановлені нові за рахунок мешканців квартири №138 (власником являється ОСОБА_2 );

- кухня: стеля на панельних швах, робоча стіна, повністю побілка на стіні відлущилася. Навісні тумбочки кухонного гарнітуру (в кількості Зшт.) задні стінки від вологи вздулися і покрилися цвіллю, а також одна тумбочка нижня біля вікна з права від вологи збільшилася в розмірі і потребує заміни;

- коридор: стеля на панельних швах, стіна яка межує з ванною кімнатою повністю. Також коробка дверей до ванної кімнати від вологи вздулася і потребує заміни.

Зі слів власника квартири №133 вода витікала по панелях в коридорі на сходовій клітці, тому він вимушений був робити отвори в панелях для стікання води. Також зі слів власника квартири №133 затоплений розкладний стіл, який знаходився в вітальні.

Згідно із висновком про вартість заподіяної шкоди від 11.12.2018року, складеним суб`єктом оціночної діяльності - ПП «ЕКСПЕРТОЦІНКА», вартість заподіяної шкоди, що розрахована із застосуванням витратно методичного підходу складає 51131,70 грн. Згідно зі зведеним кошторисним розрахунком вартості об`єкта будівництва «Капітальний ремонт затопленої квартири АДРЕСА_1 » виконаний інженером-проектувальником ОСОБА_6 , сума заподіяної шкоди (проведення ремонтних робіт), що підтверджується документами складає без врахування фізичного зносу об`єкта оцінки 56813 гривень. Враховуючи, що технічний стан об`єкту оцінки прийнятий як добрий оцінювач прийняв фізичний знос на рівні середнього значення в розмірі 10 %.

Вартість заподіяної шкоди (ремонтних робіт) складає з врахуванням фізичного зносу 56813 х (1-0,10) = 51131,70 грн.

Дослідження проводилося оцінювачами ПП «ЕКСПЕРТОЦІНКА» на замовлення ОСОБА_1 .

Стороною відповідача надано два чеки №229 від 18.09.2018року та №65 від 22.09.2018року з гіпермаркету «Епіцентр-К», яким підтверджено купівлю шпаклівки на суму 139,41грн., ламінату на суму 2968,90грн., фарби на суму 379,96грн., пігменту на суму 83,34грн., піни на суму 119,88грн., клею на суму 68,94грн., дверної коробки на суму 369грн.

Також відповідач просив врахувати те, що ним було оплачено вартість встановлення натяжної стелі на суму 3985грн. (квитанція про оплату виконаної роботи знаходиться у батька позивача), а також ним особисто було знято та постелено ламінат у кімнаті, придбано світильник на суму 250 грн., виконано очищення верхнього шару побілки зі стель та стін у квартирі та пошпакльовано і пофарбовано стіни.

Допитана у суді першої інстанції оцінювач ПП «ЕКСПЕРТОЦІНКА» ОСОБА_6 суду пояснила, що огляд квартири нею не здійснювався, а поскільки їй було надано Дефектний акт на капітальний ремонт квартири АДРЕСА_1 , нею були взяті до уваги всі ушкодження, що відображені в даному акті. Усунуті відповідачем пошкодження, а саме: ремонтні роботи по вкладання ламінованої підлоги в одній з кімнат та монтажу натяжної стелі не описані в Дефектному акті та їх вартість не відображена у висновку про вартість заподіяної шкоди від 11.12.2018 року.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до положень статтей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу, а позивач у свою чергу повинен довести наявність шкоди та її розмір.

Відповідно до частини 4 статті 319 ЦК України власність зобов`язує.

Згідно зі ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 323 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини 2 статті 22 ЦК України).

Згідно із статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачем доведено факт заподіяння шкоди у зв`язку із затопленням його квартири з вини відповідача, оскільки такий підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами - актом від 26.11.2018 року, складеного комісією у складі інженера ПП «АЛЬЯНС КОМ- ПЛЮС» ОСОБА_7, слюсара-сантехніка ПП «АЛЬЯНС КОМ- ПЛЮС» ОСОБА_8 та позивача - власника квартири, яким установлено, що затоплення квартири позивача сталося внаслідок тріснутого фільтра очистки холодної води у квартирі відповідача АДРЕСА_2 . Обставини затоплення квартири позивача у зв`язку із тріснутим фільтром холодної води у квартирі відповідача був визнаний самим відповідачем у суді першої інстанції та не заперечувався в апеляційному суді.

Суд першої інстанції, на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені, з урахуванням встановлених обставин справи і вимог закону, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 51131,70 грн. майнової шкоди, оскільки матеріалами справи підтверджено неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків по утриманню належного майна.

Розмір майнової шкоди, завданої у зв`язку із затопленням квартири позивача у розмірі підтверджено відповідно до вимог статтей 12, 81 ЦПК України, тому висновки суду першої інстанції про наявність підстав, передбачених статтями 22, 1166 ЦК України для задоволення позову, є обґрунтованими, адже встановленою є вина відповідача, яка спричинила майнову шкоду ОСОБА_1 , розмір якої підтверджено належними і допустимими доказами у справі та не спростовано стороною відповідача ні у суді першої інстанції ні в апеляційному суді.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про стягнення із відповідача на користь позивача 51131,70 грн. майнової шкоди, завданої затопленням квартири.

Доводи ОСОБА_2 про те, що акт від 26.11.2018 року не може бути належним та достовірними доказом, оскільки складений значно пізніше від затоплення, яке сталося 15.09.2018 року, зі слів позивача, без присутності відповідача, та без зазначення причини затоплення квартири, обґрунтовано не прийняті до уваги судом першої інстанції, оскільки факт затоплення квартири позивача з квартири відповідача не заперечується самим відповідачем, а зазначений акт як письмовий доказ містить у собі інформацію щодо предмету доказування, і з нього можливо встановити дійсні обставини у сукупності з іншими доказами, дослідженими судом в ході розгляду справи. А тому ці ж доводи, висловлені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу апеляційного суду.

Розмір шкоди підтверджується висновком про вартість заподіяної шкоди від 11.12.2018року, що складений суб`єктом оціночної діяльності - ПП «ЕКСПЕРТОЦІНКА» і становить 51131,70грн. Вказаний висновок зроблений суб`єктом оціночної діяльності, що має необхідну кваліфікацію на проведення відповідних досліджень. Про розмір шкоди і методику її визначення пояснила допитана у суді першої інстанції оцінювач ПП «ЕКСПЕРТОЦІНКА» ОСОБА_6 . Жодних доказів щодо спростування розміру шкоди відповідачем не представлено, а заявлене в апеляційній скарзі клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи щодо визначення такої шкоди судовими експертами за заявою ОСОБА_2 та його представника залишено без розгляду. А тому колегія суддів не може прийняти посилання відповідача в апеляційній скарзі щодо недоведеності розміру завданої шкоди.

Апеляційний суд також відхиляє твердження ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, що судом при визначенні розміру шкоди не враховано часткове відшкодування ним шкоди позивачу у добровільному порядку, а саме, що ним придбано будівельні матеріали, знято та постелено ламінат у кімнаті, придбано світильник, дверну коробку, виконано очищення верхнього шару побілки зі стель та стін у квартирі та пошпакльовано і пофарбовано стіни, зроблено інші роботи та оплачено всю вартість натяжної стелі та виконаних робіт з її встановлення на загальну суму будівельних матеріалів 9040 грн. При цьому апеляційний суд виходить із такого: як вбачається із акту від 26.11.2018 року ламінат та підвісна стеля на час обстеження встановлені нові за рахунок мешканців квартири №138 , комісією врахований реальний стан квартири станом на час її обстеження - 26.11.2018 року. Разом з тим, ОСОБА_2 пояснив, що ремонтні роботи ним були виконані у квартирі позивача до 26.11.2018 року. Із чого слідує висновок, що все виконане відповідачем на відшкодування шкоди, було враховано комісією при складенні акта. Окрім того, допитана у суді першої інстанції оцінювач ПП «ЕКСПЕРТОЦІНКА» ОСОБА_6 суду пояснила, що нею були взяті до уваги всі ушкодження, що відображені в даному акті від 26.11.2018 року. Усунуті відповідачем пошкодження, а саме: ремонтні роботи по вкладання ламінованої підлоги в одній з кімнат та монтажу натяжної стелі не описані в Дефектному акті та їх вартість не відображена у висновку про вартість заподіяної шкоди від 11.12.2018 року. Таким чином, всі матеріали та ремонтні роботи, виконані відповідачем на добровільне відшкодування шкоди, враховані оцінювачем і судом та у розмір шкоди додатково не включені.

Не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом також і доводи ОСОБА_2 про відсутність його прямої вини у затопленні квартири відповідача, з посиланням, що затоплення квартири ОСОБА_1 сталося вночі і на момент прориву води у квартирі нікого не було, як і не було зовнішніх втручань до фільтру ні з сторони ОСОБА_2 , ані з сторони членів його сім`ї. Такі доводи правового значення не мають, оскільки саме власник квартири, згідно зі ст.322 ЦК України, зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 323 ЦК України).

Колегія суддів не може прийняти посилання ОСОБА_2 , що він є батьком двох малолітніх дітей, інвалідом ІІІ групи по слуху, як і його дружина, та їх виплати по інвалідності є незначними, оскільки ці обставини не можуть слугувати підставами для відмови у позові про відшкодування шкоди, завданої відповідачем майну позивача, про що просить у апеляційній скарзі ОСОБА_2 .

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права; підстави для його скасування в межах вимог, заявлених як у суді першої інстанції так і в апеляційній скарзі, у апеляційного суду відсутні.

Судові витрати, понесені в апеляційному суді, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України покласти на відповідача в межах сум, ним понесених.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 листопада 2019 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені в апеляційному суді, покласти на відповідача в межах сум, ним понесених.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, зазначених у статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 23 березня 2020 року.

Головуючий Дикун С.І.

Судді: Парандюк Т.С.

Храпак Н.М.