Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/461/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2020 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючий-суддя Рішко Г.І., серетар судового засідання Стрижак О.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно за законом.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина в тому числі на спадкове майно, що складається із земельної ділянки, площею 0,2 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , за цільовим призначенням - для будівництва індивідуального житлового будинку, згідно до Державного акту на право приватної власності, серії ЗК 003- 00968 від 04.07.1996 року. На випадок смерті, батько заповідального розпорядження не залишив. У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, позивач ОСОБА_1 , спадщину після смерті свого батька прийняла. Дружина спадкодавця - ОСОБА_2 та рідний син спадкодавця - ОСОБА_3 , відповідачі у справі, у встановлений ст.1270 ЦК України, відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача. У зв`язку з необхідністю отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач звернулася до нотаріуса, для подачі документів на оформлення спадщини. Однак нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом по тій причині, що спадкодавцем не було проведено державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Оригінал державного акту на земельну ділянку позивачем не було знайдено і знайдено лише його копію. Позивачем подано відповідне оголошення до газети «Новини Виноградіщини» від 08.02.2020 року. Позивач просить суд визнати за нею право власності на спадкову земельну ділянку у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач у підготовче судове засідання не з`явилася, однак нею подано до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд таку задоволити.

Відповідачі про день, час та місце розгляду справи, будучи належним чином повідомленими своєчасно, у підготовче судове засідання не з`явилися, однак до суду подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, не заперечують відносно заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в підготовчому судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 24.05.2019 року.

Після смерті ОСОБА_4 , відкрилася спадщина, в тому числі на спадкове майно, що складається із земельної ділянки, площею 0,2 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , за цільовим призначенням - для будівництва індивідуального житлового будинку, згідно до Державного акту на право приватної власності, серії ЗК 003- 00968 від 04.07.1996 року.

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 заповідального розпорядження не залишив.

У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України позивач ОСОБА_1 спадщину після смерті свого батька прийняла.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Дружина спадкодавця - відповідачка ОСОБА_2 , та рідний син спадкодавцями - відповідач ОСОБА_3 , у встановлений ст.1270 ЦК України, відмовилися від прийняття спадщини на користь позивачки, про що подали відповідні заяви.

Інших спадкоємців, та спадкоємців як б мали право на обов`язкову частку, передбачених ст.1241 ЦК України немає.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Отже, в зв`язку з необхідністю отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачка звернулася до нотаріуса, для подачі документів на оформлення спадщини.

Однак нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом по тій причині, що спадкодавцем не було проведено державної реєстрації права власності на земельну ділянку, у зв`язку з чим позивач не змогла представити нотаріусу Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, як того вимагає Положення про порядок вчинення нотаріальних дій.

Так, дійсно у відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за №295/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації, нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, Витяг з Реєстру прав власності з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Що стосується спадкової земельної ділянки, на яку було видано Державнbq акт на право приватної власності, серії ЗК 003-00968 від 04.07.1996 року, на ім`я спадкодавця ОСОБА_4 , то оригінал такого позивачем не було знайдено, лише його копію, у зв`язку з чим позивач не змогла представити нотаріусу Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, як того вимагає Положення про порядок вчинення нотаріальних дій, оскільки для цього необхідна особиста присутність в Реєстраційній службі власника майна - батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачем подано відповідне оголошення до газети «Новини Виноградіщини» від 08.02.2020 року.

За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Тому, у зв`язку із відсутністю вищезазначеного Витягу з реєстру прав власності на спадкове майно спадкодавця, нотаріусом позивачу роз`яснено про необхідність звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду (відмова нотаріуса від 04.02.2020 року).

Згідно із вимогами статей 2, 3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухоме майно є речовим правом, яке підлягає реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та виникає з моменту такої реєстрації.

З огляду на положення зазначеного Закону, особа вважається власником об`єкта нерухомості лише тоді, коли у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься відповідний запис про реєстрацію права власності особи на це майно.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересів (ст.16 ЦК України). Судовий захист права власності здійснюється шляхом розгляду позовів про визнання права власності на майно, витребування його із чужого незаконного володіння чи від добросовісного набувача у передбачених законом випадках, про визнання правочину недійсним, про визнання незаконним правового акта, що порушує право власності, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, про заборону вчинення дій, які можуть порушити право власності, або про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, про визначення порядку володіння та користування спільним майном, про поділ спільного майна або виділ з нього частки, про виключення майна з опису, про відшкодування шкоди, заподіяної майну, або збитків, завданих порушенням права власності і подібне.

Постановою пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» п.10. визначено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

В ст.131 Земельного кодексу України зазначено, що громадяни України, мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування.

Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Пленум ВСУ у Постанові N 20 від 22.12.95 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно.

В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна.(ч.2 ст.1299 ЦК України).

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надала суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги про визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 0,2 га розташованої у АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_4 , а визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 як спадкоємець після смерті батька має законне право на визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, яка належала за останньому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК 003-00968 від 04.07.1996 року.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою та мешканкою АДРЕСА_2 , РНОК НОМЕР_2 , право власності в цілому на земельну ділянку, площею 0,2 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , за цільовим призначенням - для будівництва індивідуального житлового будинку, згідно до Державного акту на право приватної власності, серії ЗК 003-00968 від 04.07.1996 року, що належав спадкодавцю ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

ГоловуючийГ. І. Рішко