Справа № 668/4343/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.

за участю секретаря Романенко І.О.,

представника позивача Резуненко Д.С.,

представника відповідача Логвіненко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання недійсним кредитного договору,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що 04.12.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (назву якого згодом було змінено на ПАТ КБ «Приватбанк») та громадянином України - ОСОБА_1 , було укладено кредитний договір №HEH2GK00000038. Відповідно до умови п.1.1 кредитного договору, відповідач надав позивачу кредитні кошти шляхом: надання готівкою через касу на строк з 04.12.2006 року по 04.12.2026 року включно, у вигляді неповновлюваної кредитної лінії у розмірі 34810,00 дол.США на споживчі цілі. Забезпеченням зобов`язань позичальника за вказаним договором є однокімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Також, 04.12.2006 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за №7493. Позивач вважає, що кредитний договір є таким, що укладений з суттєвим порушенням істотних умов договору, встановлених законодавством України, що регулює спірні правовідносини, які необхідні для його укладення, з використанням елементів нечесної підприємницької практики всупереч існуючих норм і вимог діючого законодавства України, та грубо порушує охоронювані Конституцією і Законами України права та інтереси споживача фінансових послуг, і водночас, завдає значної шкоди. За таких умов, зазначені порушення банком вимог Закону та прав позичальника як споживача, мають бути припинені, а укладений з використанням такої практики правочин, має бути визнаний судом недійсним. Сторонами спірного кредитного договору не було досягнуто в належній формі згоди з усіх істотних умов договору, а банком (кредитодавцем), не виконано всіх вище зазначених імперативних норм і вимог Закону. Кредитний договір повинен містити детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача, що за змістом є відповідними вимогами закону, а за формою вимогам Постанов НБУ, та являється істотною умовою договору про надання споживчого кредиту. У зв`язку з цим, позивач просив визнати порушеним право ОСОБА_1 - споживача фінансових послуг банку; визнати недійсним кредитний договір №HEH2GK00000038 від 04.12.2006 року, укладений між ЗАТ КБ «Приватбанк» (в подальшому ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_1 . Відшкодування судових витрат здійснити за рахунок відповідача.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Херсона від 16.03.2016 року відкрито провадження у справі.

У зв`язку з ліквідацією Суворовського, Дніпровського, Комсомольського районних судів м.Херсона та утворенням Херсонського міського суду Херсонської області відповідно до Указу Президента України від 19 січня 2016 року № 15/2016 «Про ліквідацію та утворення місцевих загальних судів», зазначена цивільна справа зареєстрована Херсонським міським судом Херсонської області, який розпочав свою роботу 04.04.2016 року. Справу передано до провадження судді Майдан С.І.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.03.2017 року накладено арешт на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.06.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у його задоволенні.

Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановлений законом порядку.

Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 04.12.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (назву якого згодом було змінено на ПАТ КБ «Приватбанк») та громадянином України - ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №HEH2GK00000038.

Відповідно до умови п.1.1 кредитного договору, відповідач надав позивачу кредитні кошти шляхом: надання готівкою через касу на строк з 04.12.2006 року по 04.12.2026 року включно, у вигляді неповновлюваної кредитної лінії у розмірі 34810,00 дол.США на наступні цілі: купівля житла у розмірі 29500,00 дол.США, а також у розмірі 5310,00 дол.США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з 10 по 17 число кожного місяця.

Згідно умов п.1.2 договору, для виконання даного договору банк відкриває позичальникові: рахунок НОМЕР_1 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості; кредитний рахунок НОМЕР_2 ; рахунок по відсоткам НОМЕР_3 ; рахунок для обліку комісії і винагороди НОМЕР_4 .

Забезпеченням зобов`язань позичальника за вказаним договором є однокімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

04.12.2006 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за №7493.

Згідно висновку за результатами проведення експертно-економічного дослідження №1532 від 16.12.2015 року, за даними п.1.1 кредитного договору №HEH2GK00000038 від 04.12.2006 року процентна ставка за користування кредитом становить 1,00% на місяць (12,00% річних). В межах наданих на дослідження документів, ефективна ставка відсотка (реальна процентна ставка) та сукупна вартість кредиту (абсолютне значення подорожчання кредиту) в кредитному №HEH2GK00000038 від 04.12.2006 року не визначені. Ефективна ставка відсотка (реальна процентна ставка) на момент укладення кредитного договору №HEH2GK00000038 від 04.12.2006 року фактично становить 17,18%, та є вищою від процентної ставки зазначеної в умовах договору 12,00 %. Сукупна вартість кредиту (абсолютне значення подорожчання кредиту) (тобто, фактична сума переплати за кредитом) за кредитним договором №HEH2GK00000038 від 04.12.2006 року встановлене під час дослідження, фактично складає 67977,10 дол.США (343284,33 грн.). При виконанні розрахунку в національній валюті, з урахуванням курсу НБУ по відношенню гривні до долара США, за період з 04.12.2006 року по 02.11.2015 року та при застосуванні в наступних періодах офіційного курсу долара США станом на 02.11.2015 року, ефективна ставка відсотка (реальна процентна ставка) за кредитним договором №HEH2GK00000038 від 04.12.2006 року фактично складає 31,07%. При виконанні розрахунку в національній валюті, з урахуванням курсу НБУ по відношенню гривні до долара США, за період з 04.12.2006 року по 02.11.2015 року та при застосуванні в наступних періодах офіційного курсу долара США станом на 02.11.2015 року, сукупна вартість кредиту (абсолютне значення подорожчання кредиту) за кредитним договором №HEH2GK00000038 від 04.12.2006 року, становить 979721,15 грн. Щомісячні платежі, що передбачені умовами кредитного договору №HEH2GK00000038 від 04.12.2006 року на момент його укладення, становили: від 387,25 дол.США (1955,61 грн.) до 650,99 дол.США (3287,52 грн.). При здійсненні позичальником платежів за офіційним курсом НБУ по відношенню гривні до долара США, в період з 04.12.2006 року по 02.11.2015 року та при застосуванні в наступних періодах офіційного курсу долара США станом на 02.11.2015 року щомісячні платежі по кредитному договору №HEH2GK00000038 від 04.12.2006 року складають від 1874,60 грн. до 10207,41 грн. Внаслідок документального недотримання «ПриватБанк» оформлення договору, а саме п.2 та п.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитний договір №HEH2GK00000038 від 04.12.2006 року не містить інформації щодо детального розпису загальної вартості кредиту з зазначенням сукупної вартості кредиту.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи по цивільній справі №668/43/43/16-ц від 16.10.2019 року №2879, в результаті проведеного дослідження, виходячи з наданих на експертизу документів та керуючись умовами на момент укладення кредитного договору №HEH2GK00000038 від 04.12.2006 року, встановлена сукупна вартість кредиту у процентному значенні (ефективна ставка відсотка) та в грошовому виразі (абсолютне значення подорожчання кредиту) складає:

- сукупна вартість кредиту у процентному значенні на момент укладення кредитного договору №HEH2GK00000038 від 04.12.2006 року - 16,17%.

- сукупна вартість кредиту у грошовому виразі на момент укладення кредитного договору №HEH2GK00000038 від 04.12.2006 року - 64176,55 дол.США.

Враховуючи те, що умовами п.1.1 кредитного договору №HEH2GK00000038 від 04.12.2006 року визначено валюту кредитування долар США, розрахунок сукупної вартості кредиту на момент укладення кредитного договору №HEH2GK00000038 від 04.12.2006 року проведено у валюті кредиту (долар США), без перерахунку платежів в національній валюті України, виходячи з офіційного курсу НБУ гривні до долара США.

В результаті проведеного дослідження, відповідно наявних матеріалів та згідно умов, зазначених на момент укладення кредитного договору №HEH2GK00000038 від 04.12.2006 року, встановлений щомісячний платіж складає від 387,25 дол.США до 822,72 дол.США.

Враховуючи те, що умовами кредитного договору №HEH2GK00000038 від 04.12.2006 року визначено валюту кредитування долар США, розрахунок щомісячних платежів на момент укладення кредитного договору №HEH2GK00000038 від 04.12.2006 року проведено без перерахунку платежів в національній валюті України, виходячи з офіційного курсу НБУ гривні до долара США.

За результатами дослідження наявних матеріалів, під час укладення кредитного договору №HEH2GK00000038 від 04.12.2006 року не встановлено виконання банком вимоги п.2 та п.4 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів», щодо викладення в його змісті інформації про умови кредитування, в т.ч.: орієнтовну сукупну вартість кредиту (перелік усіх витрат за кредитним договором) та детального розпису загальної вартості кредиту для споживача з визначенням арифметичної обґрунтованості розміру щомісячного платежу - 387,25 дол.США (відсутній графік погашення заборгованості у розрізі погашення суми кредиту, відсотків та щомісячної винагороди за весь період дії договору). Згідно проведених розрахунків, виходячи з умов кредитування на момент укладення кредитного договору №HEH2GK00000038 від 04.12.2006 року, сума щомісячного платежу 387,25 дол.США (згідно п.1.1. кредитного договору) арифметично не узгоджується з терміном повернення кредиту 04.12.2026 року (згідно п.1.1. кредитного договору) та не забезпечить погашення заборгованості за кредитним договором у визначений строк.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з пунктом 1 частини другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, чинній на час укладання спірних договорів, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції чинній, на час укладання спірних договорів, яка регулює визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними (окремих положень, а не договору в цілому).

Відповідно до частини п`ятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції, чинній на час укладання кредитного договору, до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: 1) для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; 2) споживач зобов`язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; 3) передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; 4) встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

За змістом статті 1054 ЦК України та статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» істотними умовами кредитного договору є сума кредиту, умови його надання, обов`язки сторін, умови повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише у тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

З матеріалів справи вбачається, що спірний договір споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, позивач на час укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та у подальшому виконував його умови, а відповідач надав йому всю необхідну інформацію про умови надання послуг фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсними положень кредитного договору, правильно застосувавши положення статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Позивач не надав доказів щодо введення його в оману під час укладення договору споживчого кредиту, оскільки перед його підписанням він мав можливість ознайомитися з текстом та умовами договору та власноручно його підписав.

Не заслуговують на увагу доводи позивача, що кредитор у порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» уключив до кредитного договору сплату комісії на користь банку за надання супутніх послуг, оскільки кредитний договір укладено 04.12.2006 року, а лише 16 жовтня 2011 року набрав чинності Закон України N 3795-VI від 22 вересня 2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», яким частину четверту статті 11 Закону України Про захист прав споживачів» доповнено нормою наступного змісту: кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. За загальним правилом закон зворотної сили не має. Це правило надає визначеності і стабільності суспільним відносинам. Це означає, що закони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обравши способом захисту своїх прав визнання кредитного договору недійсним з підстав, передбачених статтею 230 ЦК України та статями 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач відповідно до положення частини третьої статті 12 ЦПК зобов`язаний довести правову та фактичну підстави своїх позовних вимог.

Позивачем не наведено доказів, щодо введення його в оману під час укладення договору, оскільки перед його підписанням він мав можливість ознайомитися з текстом та умовами договору.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Крім цього, відповідно до ч.9 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 81, 89, 158, 259, 263-265, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про захист порушеного права споживача фінансових послуг, визнання недійсним кредитного договору відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.03.2017 року у вигляді арешту на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою Херсонського міського суду Херсонської області: https://court.gov.ua/sud2125/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.І.Майдан

Повний текст рішення суду виготовлений 18.01.2021 року.

Суддя С.І.Майдан