Справа № 591/7802/19
Провадження № 2/591/1043/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2020 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Сидоренко А.П.,

з участю секретаря судового засідання - Майбороди А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 06 грудня 2002 року між нею і відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24 жовтня 2019 року шлюб між не та відповідачем розірвано.

Зазначає, що дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий рівень вона одна забезпечити не може, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Місце роботи батька дітей їй не відомо, але відомо, що він має постійний дохід та навіть придбав автомобіль.

За таких обставин просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з листопада 2019 року.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 17 грудня 2019 року відкрито провадження по зазначеній справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, справа призначена до судового розгляду на 30 січня 2020 року о 10 год. 20 хв.

10 січня 2020 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що позовні вимоги позивача визнає частково. Так вказує на те, що позов підлягає задоволенню частково і на майбутнє, а не з часу пред`явлення позову, бо він регулярно сплачував та сплачує аліменти. Від утримання дітей він не відмовлявся та не відмовляється. Також зазначає, що позивач навмисне не додала докази того, де зареєстрований син ОСОБА_5 , 2003 року народження. Оскільки він зареєстрований за місцем навчання в АДРЕСА_1 , в гуртожитку. Навчається в коледжі Інформаційних технологій та землевпорядкування НАУ та знаходиться на його повному забезпеченні. Надає суду докази сплати за проживання сина в гуртожитку, переказ коштів на повсякденні витрати та придбання всього необхідного для забезпечення життєдіяльності сина.

Стосовно доньки ОСОБА_6 , 2015 року народження, зазначає, що вона зареєстрована разом з ним, отже він її утримує та платить комірне за неї, а не позивачка. Претензії позивачки до нього надумані. Більше того, позивачка свідомо перешкоджає йому в побаченні з донькою. Вказує на те, що він приймає активну участь в житті дітей, цікавиться їхніми успіхами, станом здоров`я, при потребі надає крім аліментів посильну фінансову допомогу (окремо надає кошти на придбання одягу та ліків).

Крім того, зазначає, що на його утриманні знаходяться його батьки: батько ОСОБА_7 , 1950 року народження, та мати ОСОБА_8 , 1951 року народження, інвалід другої групи, які потребують постійного догляду, фінансової підтримки, особистої його присутності, інших дітей у них немає, які б надавали посильну фінансову та фізичну допомогу.

Посилаючись на викладені обставини, просить суд позовні вимоги задовольнити частково: щодо стягнення на користь позивача аліментів на неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01 січня 2020 року (а.с.32-33).

30 січня 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача, до 26 березня 2020 року об 11 год.00 хв.

26 лютого 2020 року від представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Остапенко Ю.М. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що згідно доданих до позову квитанцій відповідача щодо нібито сплати аліментів на обох дітей у добровільному порядку, то додані квитанції взагалі не мають відношення до аліментів як таких, так як не містять у призначенні платежу слів «аліменти на утримання дитини», а тому не є належними доказами сплати ним аліментів на дітей за минулий час. Водночас, позивач підтверджує, що із грудня 2019 року отримує від відповідача аліменти на доньку.

Щодо проживання доньки разом із відповідачем за місцем реєстрації, зазначає, що рішенням Зарічного районного суду від 24 жовтня 2019 року в справі №591/2347/19, провадження № 2/591/1858/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 було визначено місце проживання дітей з матір`ю. Отже, діти повністю знаходяться на утриманні позивача та їх місце постійного проживання визначено судом із позивачем. Лише син позивача, ОСОБА_3 наразі тимчасово у зв`язку із навчанням мешкає у м. Києві у гуртожитку, як і зазначив у відзиві на позов відповідач.

Щодо нібито повного утримання відповідачем сина, то зазначає, що додані квитанції про сплату за гуртожиток, а також кошти, які були перераховані на рахунок сина, не є аліментними платежами, та дитина наразі знаходиться на утриманні матері. Жодних квитанцій саме про сплату аліментів на утримання ОСОБА_3 відповідачем до відзиву на позов не додано.

Також зазначає, що позивачем не чиниться перешкод в побаченнях відповідача із донькою та сином, він регулярно спілкується та проводить час з дітьми за його бажанням. Більше того, відповідач сам собі заперечує: то він твердить, що позивач йому чинить перешкоди у побаченнях із дочкою, а то стверджує, що дочка зареєстрована разом із ним та він її повністю утримує.

Щодо знаходження на утриманні відповідача його батьків пенсійного віку, то зазначає, що у позивача також є батьки пенсійного віку, яким вона надає за потреби посильну фінансову допомогу за можливості, та ще й несе тягар утримання дітей фінансово. Вказує на те, що положення чинного Сімейного Кодексу України про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні та утриманні дітей не може тлумачитися на шкоду інтересам дітей. Більше того, позивачу достеменно відомо про те, що відповідач має стабільний дохід та працює у Російській Федерації, та цілком здатний утримувати та сплачувати аліменти на обох дітей у розмірі 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення повноліття доньки та до закінчення навчання сина. Дане право позивача на отримання аліментів на дітей у зазначеному вище розмірі є мінімальним гарантованим державою розміром аліментів та більшого ніж встановлено чинним законодавстом України позивач від відповідача не вимагає.

В судове засідання сторони не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без позивачки та її представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи сповіщений судом належним чином. Від представника відповідача адвоката Литовченко Л.М. надійшла заява, в якій просить розгляд справи провести без участі сторони відповідача, позовні вимоги задовольнити частково у розмірі визначеному у відзиві відповідача, а саме тільки на утримання доньки в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01 січня 2020 року.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Судом встановлено, що з 06 грудня 2002 року по 24 жовтня 2019 року сторони перебували у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.14), рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24 жовтня 2019 року (а.с.15).

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебувають на утриманні позивачки. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження дитини (а.с.11), копією рішення Зарічного районного суду м. Суми від 24 жовтня 2019 року у справі №591/2347/19 (а.с.15).

За ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За нормами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я.

Відповідачем не надано доказів та ним не повідомлено розмір отримуваного ним доходу, також як не надано доказів на підтвердження неможливості працевлаштуватися.

Оскільки відповідачем не надано доказів наявного доходу та джерела його отримання, ним не доведено, що перебування на його утриманні непрацездатних батьків (а.с. 36, 37) викликають понесення ним витрат на їх утримання. Відповідачем не доведено розміру витрат, який він вимушений витрачати на утримання своїх батьків, також як і не надано відомостей про матеріальний стан батьків, потребування ними постійного догляду з боку відповідача та особистої присутності. При цьому суд не може прийняти до уваги квитанції про оплату медичних препаратів (а.с. 42), оскільки відомостей про їх призначення для лікування батьків відповідача суду не надано.

Не можуть бути взяті до уваги і доводи відповідача щодо перебування дочки на його утриманні, з огляду на факт реєстрації місця проживання дитини за адресою проживання відповідача, оскільки рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24 жовтня 2019 року у справі № 591/2347/19 визначене місце проживання дітей сторін з матір`ю, тобто позивачкою. До того ж сам факт зареєстрованого місця проживання доньки не спростовують доводів позивачки про перебування дитини саме на її утриманні, що також не спростовано відповідачем належними та допустимими доказами, а твердження у відзиві відповідача про перешкоджання у спілкуванні з дочкою з боку позивачки вказують на те, що дитина перебуває саме на її утриманні.

Також суд не може прийняти до уваги доводи відповідача щодо відсутності підстав для стягнення аліментів на користь сина з огляду на перебування його на навчанні у Коледжі інформаційних технологій та землевпорядкування Національного авіаційного університету (а.с. 47, 48), а також реєстрації місця проживання в гуртожитку (а.с. 49), оскільки доказів на підтвердження перебування сина на повному матеріальному забезпеченні навчального закладу відсутні, також як і відсутні докази, які б спростували твердження позивачки про перебування сина сторін на її утриманні. Факт навчання сина за бюджетною формою навчання не може вказувати на те, що неповнолітній син сторін не потребує утримання від своїх батьків.

Що стосується наданих відповідачем доказів на підтвердження здійснення переказу готівкових коштів на адресу позивачки (а.с. 38), то суд приймає до уваги заперечення позивачки про відсутність підстав вважати, що деякі з таких коштів були перераховані саме на утримання дітей як аліментні зобов`язання. До того ж суду не надано доказів на підтвердження домовленості між сторонами щодо періодичності та розміру аліментів на утримання дітей, а тому суд позбавлений можливості надати оцінку щодо достатності сплачених коштів на утримання дітей та своєчасність їх оплати.

Не є підставою для звільнення відповідача від аліментних зобов`язань по утриманню дітей його доводи про відсутність спілкування з дітьми, оскільки така обставина не може ставитися в залежність до обов`язку батька матеріально їх забезпечувати.

Відповідачем не доведено належними доказами відомості щодо повного утримання ним сина ОСОБА_5 , а факт здійснення оплати за проживання його в гуртожитку не можна віднести до аліментних зобов`язань.

З вказаного вбачається, що відповідач має об`єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в заявленому позивачкою розмірі, а тому суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Такий розмір аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей буде розумним і співмірним з матеріальними можливостями відповідача та не призведе до погіршення його матеріального становища.

За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Зазначений позов поданий до суду 09 грудня 2019 року.

У відповідності до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин вжиття нею заходів щодо одержання аліментів з відповідача та обставин його ухилення від сплати, а тому позовні вимоги в частині стягнення аліментів з листопада 2019 року задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141,264, 265, 430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 09 грудня 2019 року.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя А.П.Сидоренко