Номер справи 220/295/20
Номер провадження 2-ві/220/3/20
УХВАЛА

Іменем України

24 березня 2020 року смт Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Фисун Л.С.

за участю секретаря Григораш В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в смт. Велика Новосілка заяву ОСОБА_1 про відвід судді Якішиної О.М. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

УСТАНОВИВ:

у провадженні судді Великоновосілківського районного суду Донецької області Якішиної О.М. перебуває зазначена цивільна справа.

Ухвалою суду від 27 лютого 2020 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду на 19 березня 2020 року. За клопотанням відповідача, судове засідання відкладено на 07 квітня 2020 року.

20 березня 2020 року відповідач ОСОБА_1 , через канцелярію суду, подав заяву про відвід судді Якішиній О.М., яка мотивована тим, що представником позивача у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів є ОСОБА_4 , який є чоловіком голови Великоновосліківського районного суду Донецької області ОСОБА_5 У зв`язку з тим, що головуюча у справі суддя Якішина О.М. працює у Великоновосліківському районному суді Донецької області разом із ОСОБА_5 , яка є головою Великоновосілківського районного суду Донецької області та знаходиться у її підпорядкуванні, а чоловік голови суду представляє інтереси ОСОБА_2 у вищевказаній справі, просить задовольнити заяву про відвід, цивільну справі передати на розгляд іншого суду, оскільки голова суду ОСОБА_5 може впливати на прийняття рішення суддею Якішиною О.М., що призведе до винесення незаконного рішення.

За змістом ч. ч. 1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Частина 3 статті 40 ЦПК України передбачає, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки, заява позивача ОСОБА_1 про відвід судді Якішиній О.М. надійшла пізніше ніж за три робочі дні до засідання, то така заява передана на розгляд іншому судді.

Вирішення питання про відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом, відповідно до ч.7 ст.40 ЦПК України, у порядку письмового провадження.

Головуюча суддя Якішина О.М. в ухвалі від 23 березня 2020 року зазначила, що заява про відвід судді не містить підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України для відводу судді та підстав неупередженості судді, які б явно свідчили про зацікавленість або особливе ставлення головуючого судді до учасників процесу.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями заява ОСОБА_1 про відвід судді Якішиної О.М. передана для розгляду судді Фисун Л.С.

Вивчивши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Якішиної О.М. приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відвід повинен бути вмотивованим (ч. 3 ст. 39 ЦПК України).

Аналіз практики розгляду справ ЄСПЛ свідчить, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Фей проти Австрії» суд вказав, що неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів у тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Доводи, викладені заявником, відносно того, що у нього виникають сумніви в об`єктивності та неупередженості судді Якішиної О.М., оскільки вона знаходиться у підпорядкуванні голови суду ОСОБА_5 та остання може впливати на прийняття рішення, оскільки її чоловік представляє інтереси позивача по справі є безпідставними та надуманими.

Так відповідно ст.126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється.

Статтею 48 ч.1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» регламентовано, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на підставі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Зміни до Конституції України в частині правосуддя, а також Закону України "Про судоустрій і статус суддів" прийняті Верховною Радою України з врахуванням положень міжнародного законодавства та висновків Венеціанської комісії, в тому числі і щодо недопущення будь-якого впливу на суддю, з метою виконання положень ч.1 ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практики Європейського суду з прав людини.

Стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (з подальшими змінами) передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується Статтею 6 Конвенції, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав. Кожен має право на судовий розгляд справи, що стосується його «цивільних прав та обов`язків».

Стаття 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» передбачає, що «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення..»

З метою визначення незалежності суду, як того вимагає стаття 6 § 1, проявлення незалежності може бути важливим (Срамек проти Австрії). Стосовно прояву незалежності, точка зору сторони є важливою, але не вирішальною; вирішальним є факт «обґрунтованості» побоювань сторони у справі (Сасілор-Лормін проти Франції).

Повинно бути визначено, окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Теж саме стосується і того, що у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (Морель проти Франції, Пескадор Валеро проти Іспанії), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву у неупередженості суду (Ветштайн проти Швейцарії, Пабла Кю проти Фінляндії, Мікалефф проти Мальти).

Існують дві можливі ситуації, за яких може виникнути питання щодо недостатньої неупередженості суду: - Перша стосується функціональної природи і питань, наприклад виконання різних функцій у межах судового процесу однією і тією ж особою, або ієрархічні та інші зв`язки з іншими учасниками проваджень. - Друга - індивідуального характеру і є результатом поведінки суддів у конкретній справі.

Судова незалежність вимагає від окремих суддів бути вільними від недоречного зовнішнього впливу та від внутрішнього відповідно. Внутрішня судова незалежність вимагає відсутність вказівок або тиску з боку інших суддів або тих осіб, які виконують адміністративні функції у суді, таких як, голова суду або голова судової колегії. Суддів місцевого суду (суду округу/штату) було визнано незалежними від голови суду, оскільки голови суду виконували лише адміністративні (управлінські та організаційні) функції, які були чітко відмежовані від судових функцій. Правова система створена для забезпечення відповідних гарантій проти довільного виконання функції призначення конкретних справ суддям (Парлов- Ткальчік проти Хорватії).

Враховуючи вищевикладене суд не вбачає у доводах відповідача обґрунтованих підстав, передбачених вказаними нормами закону, для відводу головуючого судді по справі, а ті обставини, на які він посилається у своїй заяві не можуть бути об`єктивними причинами для задоволення заяви про відвід.

Керуючись ст.ст.36,40,260 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про відвід судді Якішиної О.М. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів -за відсутністю підстав.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.С. Фисун