Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2020 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Арапіної Н.Є., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування. Свої вимоги мотивував тим, що 12 вересня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 6-01, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб "Ravon" державний номерний знак НОМЕР_1 . 07 березня 2019 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП. 25 січня 2019 року ОСОБА_4 звернулася до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно страхового акту № 01303-02 від 05 лютого 2019 року заявлена подія є страховим випадком за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № 6-01 від 12 вересня 2018 року, виплата страхового відшкодування підлягає у розмірі 3 548,25 грн. 11 липня 2019 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір № 11/07/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор набув права вимоги за укладеними договорами страхування, зокрема, за договором страхування № 6-01, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_3 . У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача у відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування у розмірі 3 548,25 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

12 вересня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 6-01, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб "Ravon" державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 11).

07 березня 2019 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП (а.с. 13).

25 січня 2019 року ОСОБА_4 звернулася до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 14-15).

Згідно страхового акту № 01303-02 від 05 лютого2019 року заявлена подія є страховим випадком за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № 6-01 від 12 вересня 2018 року, виплата страхового відшкодування підлягає у розмірі 3 548,25 грн. (а.с. 20).

Згідно платіжного доручення № 3023 від 05 лютого 2019 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю «ТСМ Інтер-Авто» страхове відшкодування у розмірі 3 548,25 грн. (а.с. 21).

Позивач просить стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 3 548,25 грн.

Між сторонами виникли у позадоговірних правовідносинах, а тому предметом доказування є вчинення відповідачем певних дій, які призвели до заподіяння позивачу матеріальної шкоди.

Представник позивача на підтвердження позовних вимог посилався на скоєння відповідачем, цивільно-правова відповідальність якого не застрахована дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого позивачу заподіяно матеріальних збитків.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України).

в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин).

Відповідно до частини 2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що вина відповідача підтверджується постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 березня 2019 року. 05 лютого 2019 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю «ТСМ Інтер-Авто» страхове відшкодування у розмірі 3 548,25 грн. у відшкодування матеріальних збитків, завданих неправомірними діями відповідача, цивільно-правова відповідальність якого не застрахована.

11 липня 2019 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір № 11/07/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор набув права вимоги за укладеними договорами страхування, зокрема, за договором страхування № 6-01, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_3 (а.с. 5-7,8-10).

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, з урахуванням викладеного позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування підлягають задоволенню повністю: стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , у відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування у розмірі 3 548 (три тисячі п`ятсот сорок вісім) грн. 25 коп.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп., відповідно до Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 512, 514, 993, 1166, 1192, 1194 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , у відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування у розмірі 3 548 (три тисячі п`ятсот сорок вісім) грн. 25 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Є.Арапіна