справа № 179/585/20
провадження № 4-с/179/2/20
У Х В А Л А

21 травня 2020 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Хорольській І.П.

за участю

скаржника (боржника) ОСОБА_1

представника скаржника ОСОБА_2

стягувача ОСОБА_1

державного виконавця Михайлінчик В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Магдалинівка Дніпропетровської області скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Магдалинівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Юстиції (м. Дніпро) Михайлінчик Віктора Миколайовича,

В С Т А Н О В И В

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Магдалинівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Юстиції (м. Дніпро) Михайлінчик Віктора Миколайовича.

Скаржник посилається на те, що рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2013 року з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 в розмірі ј частини заробітку (доходу) на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На виконанні в Магдалинівському районному відділі державної виконавчої служби перебуває виконавчий лист № 2/179/389/13 виданий 12.07.2013 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з боржника на користь стягувача аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 . 18.07.2013 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП №38988238).

Державним виконавцем за виконавчим провадження ВП №38988238 є державний виконавець Магдалинівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Дніпро) () ОСОБА_4 .

Після розлучення з ОСОБА_1 , боржник досяг з нею усної домовленості, що аліментні платежі буде перераховувати на її рахунок, в розмірі ј частини заробітної плати. Стягувач добровільно погодилась на таке, і надала боржнику реквізити своїх банківських карток.

Боржник регулярно, без затримок здійснював перерахування грошових коштів (аліментних платежів), і окрім того, давав ще грошові кошти особисто їй, тобто надавав матеріальну допомогу. Зважаючи на це, необхідності звернення стягувача до виконавчої служби не виникало.

Керівник Магдалинівського РВ ДВС своїм листом від 10.01.2019р. за № 41/3 на адресу ТОВ «СБТ сістемз Україна» підтвердив, що на виконанні у Магдалинівському РВ ДВС знаходиться постанова державного виконавця Магдалинівського РВ ДВС від 11.10.2018р. про стягнення аліментів з боржника на користь стягувача ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5 , і що боржник надав виконавчій службі квитанції про сплату аліментів на користь стягувача за період з 2014 року по 10.11.2018 року на загальну суму 37 100 грн., у зв`язку з чим на підставі ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» Магдалинівський РВ ДВС просив проводити лише поточні аліментні платежі згідно мого доходу в ТОВ «СБТ сістемз Україна».

Незважаючи на зазначені обставини, 13.02.2019 р. стягувач звернулась до Магдалинівського РВ ДВС з письмовою заявою, в якій заперечувала отримання нею від боржника грошових коштів на її банківські картки в якості аліментних платежів, заперечувала проти зарахування вказаних коштів по заборгованості аліментів. Державний виконавець відновив стягнення заборгованості по аліментах, прийняв до уваги доводи стягувача, що нібито боржник не здійснював виплату аліментів на її користь, тим самим порушивши законні права та інтереси боржника.

Таким чином, боржник сумлінно, регулярно сплачував аліментні платежі у відповідності до домовленості зі стягувачем, шляхом перерахування коштів на її банківські картки, стягувач тривалий час отримувала зазначені платежі без заперечень.

Фактично розмір зазначених виплат дорівнює розміру аліментів, які боржник повинен сплачувати на утримання свого сина у відповідності до заробітної плати боржника. На підтвердження цього боржник надав державному виконавцю всі квитанції. Боржник не вказував повне найменування платежів, як «аліменти», лише тому, що повністю довіряв стягувачу, крім того інших зобов`язань та домовленостей перед нею не мав. Але стягувач, звертаючись до державного виконавця з письмовою заявою 13.02.2019 р., ніяким чином не роз`яснила, які кошти вона отримувала від боржника у розмірі 37 100 грн. Існування інших зобов`язань для перерахування їй коштів не повідомила та не надала. Таким чином, боржник вважає, державний виконавець безпідставно зробив перерахунок платежів, незаконно нарахувавши боржнику неіснуючу заборгованість за виконавчим провадженням.

Боржник є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, внаслідок чого він страждає захворюваннями серця, нервової системи, іншими супутніми захворюваннями, і сам потребує значних витрат на лікування. Боржник, об`єктивно, ніяким чином не може здійснювати перерахування інших додаткових грошових коштів стягувачу, ніж здійснених ним аліментних платежів шляхом перерахування на банківські картки стягувача. Стягувач, ОСОБА_1 , періодично змінювала банківські картки ПАТ «ПриватБанк», завжди сама повідомляла боржника про це, надавала відповідні реквізити карток. Ніяких інших домовленостей по здійсненню грошових виплат між боржником та стягувачем не було, окрім сплати аліментах платежів, таке повністю влаштовувало стягувача.

Відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП № 38988238 від 11.10.2018 року постановлено: здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства виключно на депозитний рахунок Магдалинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства у розмірі 50% із них 25% з фактичного заробітку (доходу) заборгованість по аліментам, починаючи з 2014 року, та поточний платіж у розмірі 25%, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заборгованість нараховувати фактично заробітку (доходу) боржника.

Боржник вважає зазначену постанову та заборгованість по виконавчому провадженню незаконною та необґрунтованою, тому, що боржник сумлінно сплачував аліментні платежі на банківські картки стягувача.

Таким чином, існування заборгованості по виконавчому провадженню порушує законні права та інтереси боржника, тому звертається до суду та прохає: визнати дії державного виконавця щодо нарахувань заборгованості за виконавчим провадженням № 38988238 неправомірними; зобов`язати Магдалинівський районний відділ державної виконавчої служби перерахувати заборгованість ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № 38988238.

Скаржник (боржник) та представник скаржника в судовому засіданні підтримали вимоги скарги, прохали її задовольнити.

Державний виконавець в судовому засіданні та у відзиві на скаргу від 14.05.2020 року заперечив проти вимог скарги, зазначивши, що боржником було надано квитанції з 2014 року по листопад 2018 року на загальну суму в розмірі 37 100 грн., але у квитанціях не зазначено платника аліментів та призначення платежу, у зв`язку із чим вказані кошти не зараховано в рахунок погашення аліментів по виконавчому провадженню щодо стягнення на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 .

Стягувач в судовому засіданні заперечила проти вимог скарги, зазначивши, що між нею та боржником не було домовленості щодо перерахування аліментів на її картковий рахунок, однак не заперечує, що у період з 2014 року по листопад 2018 року вказані кошти дійсно надходили від ОСОБА_1 в якості погашення боргу за правовідносинами, які виникли до аліментних зобов`язань.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали виконавчого провадження, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні скарги за наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа № 179/912/13-ц виданого 12.07.2013 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_1 в розмірі ј частини заробітку (доходу) на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 80).

Постановою державного виконавця від 18.07.2013 року відкрито виконавче провадження ВП № 38988238 (а. с. 81).

Постановою держаного виконавця від 11.10.2018 року звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та постановлено: здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства виключно на депозитний рахунок Магдалинівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства у розмірі 50% із них 25% з фактичного заробітку (доходу) заборгованість по аліментам, починаючи з 2014 року, та поточний платіж у розмірі 25%, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заборгованість нараховувати фактичного заробітку (доходу) боржника (а. с. 84).

Керівником Магдалинівського РВ ДВС надіслано лист від 10.01.2019 р. за № 41/3 на адресу ТОВ «СБТ СІСТЕМЗ УКРАЇНА», де зазначив, що на виконанні у Магдалинівському РВ ДВС знаходиться постанова державного виконавця Магдалинівського РВ ДВС від 11.10.2018 р. про стягнення аліментів з боржника на користь стягувача ОСОБА_1 . Боржник надав до Магдалинівського РВ ДВС квитанції про сплату аліментів на користь стягувача за період з 2014 року по 10.11.2018 року на загальну суму 37 100 грн., у зв`язку з чим на підставі ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» Магдалинівський РВ ДВС прохав проводити лише поточні аліментні платежі згідно доходу в ТОВ «СБТ СІСТЕМЗ УКРАЇНА» (а. с. 83).

Згідно заяви ОСОБА_1 від 13.02.2019, яка подана до Магдалинівського РВ ДВС, де вона зазначила, що не погоджується із зарахуванням коштів в розмірі 37 100 грн. в якості аліментів, які надходили від ОСОБА_1 , оскільки не давала згоди на перерахування коштів на її банківський рахунок (а. с. 82).

Листом начальника Магдалинівського РВ ДВС від 10.03.2020 року ОСОБА_1 повідомлено, що квитанції на загальну суму - 37 100 грн. за період з 2014 року по листопад 2018 року не враховано, як погашення заборгованості по виконавчому провадженню ВП № 38988238 (а. с. 19).

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень судів та інших юрисдикційних органів закон покладає на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Правові засади діяльності державної виконавчої служби визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Принципи визначення заборгованості по аліментам встановлені ч. 3 ст. 195 Сімейного кодексу України, а саме розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

При цьому, відповідно до Розділу VII ЦПК України, в порядку якого і подана скарга, суд в порядку судового контролю за виконанням судового рішення в частині оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця у випадку встановлення обґрунтованості скарги може визнати оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язати посадову особу державної виконавчої служи, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що при конкуренції загальних та спеціальних норм права слід керуватись спеціальними нормами права, які передбачають процедуру вирішення спору про розмір заборгованості по аліментам, яка визначена ч. 3 ст. 195 Сімейного кодексу України, оскільки норми Розділу VII ЦПК України передбачають, що предметом скарги можуть бути лише процесуальні рішення і дії державного виконавця, а спір щодо розрахунку заборгованості по аліментам вирішується в позовному провадженні шляхом звернення до суду з відповідним позовом на загальних підставах. Оскільки положення ч. 3 ст. 195 Сімейного кодексу України (спеціальної норми) вказують на те, що розмір заборгованості по аліментам визначається державним виконавцем та в разі незгоди з ним - спір вирішується по суті судом з визначенням конкретного розміру заборгованості по аліментам (в разі надання позивачем в такій справі власного розрахунку заборгованості по аліментів та його доведення в суді), при цьому, вказана норма права не передбачає можливість, навіть в судовому порядку в ході судового контролю за виконанням рішень, - зобов`язати державного виконавця переглянути визначений ним розмір заборгованості по аліментам чи зобов`язати його провести перерахунок заборгованості за іншими принципами.

При цьому, судом не встановлено процесуальних порушень при розрахунку заборгованості по аліментам.

За таких обставин, в задоволенні вимог скарги про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо розрахунку суми заборгованості по аліментам та зобов`язання його провести новий розрахунок з врахуванням описаних скаржником виплат - належить відмовити, оскільки для захисту прав сторін виконавчого провадження при розрахунку боргу по аліментам визначений інший спосіб захисту.

Крім того, слід зазначити, що суд не вбачає в діях державного виконавця Магдалинівського РВ ДВС Михайлінчика В.М. порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження» шляхом відмови в здійсненні перерахунку на підставі наданих квитанцій за період з 2014 року по 10.11.2018 року, оскільки стягувач ОСОБА_1 заперечує обставини щодо добровільної сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, так і дані по квитанціям не містять інформації про перерахунок даних коштів саме в рахунок сплати аліментів.

Керуючись ст. 258-260, 451 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Магдалинівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Юстиції (м. Дніпро) Михайлінчик Віктора Миколайовича відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст виготовлено 26 травня 2020 року.

Суддя Т.А. Ковальчук