ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1766/19
"18" березня 2020 р. смт. Петриківка
Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Іщенко І.М., при секретарі судового засідання Клисак Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
24.10.2019 року до суду звернувся з позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між банком та відповідачем укладено кредитний договір від 14.06.2011 року, за яким ОСОБА_1 отримала кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 8000 грн. Через невиконання умов кредиту ОСОБА_1 має заборгованість, яка станом на 30.09.2019 року складає 123158,17 грн. Вказану заборгованість та судовий збір в розмірі 1921 грн позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь.
АТ КБ ''Приватбанк'' свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит у розмірі, встановленому договором.
Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.
У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 30.09.2019 року має заборгованість перед позивачем в розмірі 123158,17 грн, яка складається із наступного: 7336,85 - заборгованість за кредитом; 115821,32 - заборгованість по процентам за користування кредитом з 14.06.2011 по 29.06.2018 року.
Позивач просить стягнути із відповідача зазначену суму заборгованості і судові витрати по справі в розмірі 1921 грн.
В ухвалі суду про відкриття провадження було постановлено розгляд цієї справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 279 ЦПК України.
Представник позивача Гребенюк О.С. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами, позов підтримав в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі (а.с. 41).
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується поштовими повідомлення, які повернуто до суду з довідкою «за закінченням встановленого строку зберігання», «інші причини» та оголошенням про виклик відповідача у справі на офіційному веб-сайті суду (а.с. 53-55, 60-61). Заяви про розгляд справи у його відсутності та відзиву на позовну заяву до суду не надавав.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин та не подав відзив, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.
Всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані представником позивача докази суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.
Звернувшись до суду зі вказаними позовними вимогами, представник АТ КБ «Приватбанк» посилався на те, що з метою отримання банківських послуг відповідач ОСОБА_1 підписала анкету-заяву б/н від 14.06.2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 8000 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Зазначив, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві.
При цьому, Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанку відповідачем ОСОБА_1 не підписувалися (а.с. 8-30).
У даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (14 червня 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (24 жовтня 2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Тому, надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Зазначена правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.
У вказаній копії Анкети-заяви, наданій банком, не зазначено розмір встановленого кредитного ліміту на картковому рахунку наданому відповідачки, в той час, коли в позові зазначена сума кредитного ліміту - 8000 гривень, немає відмітки на який період, які саме кредитні картки («Універсальна», «Пенсійна картка», «Картка Голд», «Зарплатна картка» або інші) видавалися відповідачу та під які відсотки (а.с. 6).
Одночасно доданий витяг з Тарифів банку, який є невід`ємною частиною кредитного договору, не можна вважати складовою кредитного договору, так як невідомо, які саме кредитні картки, що діяли на момент укладення кредитного договору з відповідачем він отримав, відповідно невідомо які саме тарифи банку діяли на той час (а.с. 7).
Доказів про те, що АТ КБ «Приватбанк» надав ОСОБА_1 14.06.2011 року кредитні кошти в розмірі 8000 грн нічим не підтверджується, відсутній сам кредитних договір, в якому була зазначена вказана сума, розрахунки, умови нарахування процентів, комісії та штрафних санкцій.
Оскільки відсутнє підтвердження наявної основної заборгованості у відповідача по кредитному договору від 14.06.2011 року, суд позбавлений можливості самостійно перевірити заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 14.06.2011 року по 30.09.2019 року та надати оцінку штрафним санкціям, на які посилається позивач в позовних вимогах.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Приймаючи до уваги, що Банком не доведено належними доказами у справі, що ОСОБА_1 дійсно отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 8000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, оскільки вказані суттєві умови кредитного договору - сума кредиту та яка саме видавалася кредитна картка є суперечливими в наданій банком Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку та заявленими вимогами, не доведені обставини кредитної заборгованості ОСОБА_1 на загальну суму 123158,17 грн, на які він посилається як на підставу своїх вимог, суд вважає відмовити в задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк».
Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на те, що в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» відмовлено судові витрати в розмірі 1921 грн необхідно залишити за позивачем.
Керуючись ст. ст. 549, 610, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 76, 80, 81, 141, 263-265, 280 ЦПК України,
В позовних вимогах Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
Судові витрати в розмірі 1921 грн необхідно залишити за позивачем - АТ КБ «Приватбанк».
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: І. М. Іщенко