ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 646/2940/17

Провадження № 22-ц/818/1423/20

22 травня 2020 року

м.Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Котелевець А.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області

третя особа Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 25 листопада 2019 року у складі судді Шелест І.М. по справі № 646/2940/17 за позовом ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області, третя особа Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області про стягнення процентів за користування безпідставно збереженими коштами, трьох процентів річних та інфляційного збільшення,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комінтернівського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області, третя особа Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області про стягнення процентів за користування безпідставно збереженими коштами, трьох процентів річних та інфляційного збільшення.

В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2015 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та визнано недійсними електронні торги з реалізації квартири АДРЕСА_1 , які були проведені 13 лютого 2015 року ДП «Інформаційний центр» МУЮ; визнано недійсним протокол № 49660 по проведенню 13 лютого 2015 року електронних торгів з реалізації спірної квартири; застосовано реституцію шляхом повернення коштів, що надійшли на депозитний рахунок Комінтернівського ВДВС ХМУЮ від продажу квартири АДРЕСА_1 покупцеві. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 червня 2016 року, рішення суду в частині застосування реституції змінено і зобов`язано Комінтернівський ВДВС ХМУЮ повернути йому як переможцю електронних торгів грошові кошти в сумі 386 174 грн. 05 коп., перераховані 17 лютого 2015 року на депозитний рахунок ВДВС за придбання квартири; зобов`язано ДП «Інформаційний центр» МЮУ повернути гарантований внесок у розмірі 20 324 грн.95 коп.

Комінтернівський ВДВС ХМУЮ добровільно кошти не повернув.

Постановою старшого державного виконавця ВПВР управління ДВС ГТУЮ у Харківській області відкрито виконавче провадження № 50089623 з виконання виданого 22 січня 2016 року Комінтернівським районним судом м. Харкова виконавчого листа № 641/2934/15-ц про зобов`язання Комінтернівського ВДВС ХМУЮ повернути 386 174 грн.05 коп.

У зв`язку з тривалим невиконанням рішення суду він звертався зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця та постановою Апеляційного суду Харківської області від 27 серпня 2018 року визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо невиконання у передбачений ч.2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» строк виконавчого листа. Ухвалою Касаційного цивільного суду від 12 грудня 2018 року також зобов`язано державного виконавця здійснити всі необхідні та достатні дії для примусового виконання у повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим листом.

Однак, вимоги щодо фактичного та повного виконання судового рішення Міжрайонним ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області досі не виконано.

Згідно з вимогами ст. 1048 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України.

З часу ухвалення Апеляційним судом Харківської області рішення від 30 листопада 2015 року по день звернення до суду з позовом - 31 березня 2017 року відповідач має сплатити відсотки за користування грошима на рівні облікової ставки НБУ, що складає 89 507,74 грн.; розмір інфляційного збільшення суми за період прострочення з грудня 2015 року по лютий 2017 року включно становить 60 243,15 грн. та 3% річних - 15 457,54 коп.

Просить стягнути проценти за користування безпідставно збереженими коштами в розмірі 89 507,74 грн., інфляційне збільшення в сумі 60 243, 15 грн. 3% в сумі 15 457,54 грн., а всього 165 208,43 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2018 року замінено відповідача на його правонаступника - Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області; залучено до участі у справі в якості відповідача Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Відповідач Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області та третя особа Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області в судове засідання не з`явились.

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 25 листопада 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з Міжрайонного ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області на користь ОСОБА_1 проценти за користування безпідставно збереженими коштами в розмірі 89 507, 74 грн., інфляційне збільшення в сумі 60 243,15 грн., три проценти річних в сумі 15 457,54 грн., а всього 165 208 грн. 43 коп., а також судові витрати у розмірі 1 668 грн. 60 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що Міжрайонним ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області судове рішення до теперішнього часу не виконано, а тому проценти за користування безпідставно збереженими грошовими коштами, інфляційні втрати та 3% річних підлягають стягненню.

В апеляційній скарзі Міжрайонний ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Кошти, які були сплачені ОСОБА_1 на депозитний рахунок за придбання квартири на підставі платіжного доручення від 03 березня 2015 року№ 272 перераховано на користь його представника ОСОБА_3 згідно його заяви від 16 лютого 2015 року та копії довіреності.

Колегія суддів, вислухав суддю доповідача, дослідив матеріали справи та обговорив доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2015 року визнано недійсними електронні торги з реалізації квартири АДРЕСА_1 , які були проведені 13 лютого 2015 року ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; визнано недійсним протокол № 49660 по проведенню 13 лютого 2015 року електронних торгів з реалізації квартири АДРЕСА_1 ; застосовано реституцію, повернуто сторони до первісного стану, повернувши грошові кошти, що надійшли на депозитний рахунок Комінтернівського ВДВС ХМУЮ від продажу квартири АДРЕСА_1 покупцеві ОСОБА_1 .

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року рішення суду від 31 липня 2015 року в частині застосування реституції змінено і вирішено зобов`язати Комінтернівський ВДВС ХМУЮ повернути переможцю електронних торгів ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 386174 грн. 05 коп., перераховані ним 17 лютого 2015 року на депозитний рахунок Комінтернівського ВДВС ХМУЮ за придбання квартири АДРЕСА_1 ; зобов`язано ДП «Інформаційний центр» МЮУ повернути ОСОБА_1 гарантований внесок у розмірі 20 324 грн.95 коп., перерахований ним ДП «Інформаційний центр» МЮУ за придбання квартири. В іншій частині рішення суду від 31 липня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 01 червня 2016 року рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін.

Постановою старшого державного виконавця ВПВР управління ДВС ГТУЮ у Харківській області від 03 лютого 2016 року відкрито виконавче провадження № 50089623 з виконання виданого 22 січня 2016 року Комінтернівським районним судом м. Харкова виконавчого листа про зобов`язання Комінтернівського ВДВС ХМУЮ повернути переможцю електронних торгів ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 386 174 грн.05 коп. перераховані ним 17 лютого 2015 року на депозитний рахунок Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції за придбання квартири АДРЕСА_1 .

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 27 серпня 2018 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця задоволено частково, визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця ВПВР Управління ДВС ГТУЮ в Харківській області щодо невиконання у передбачений ч.2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» строк виконавчого листа, виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова 22 січня 2016 року на підставі рішення суду від 31 липня 2015 року.

Постановою Верховного Суду від 12 грудня 2018 року зобов`язано державного виконавця ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області здійснити всі необхідні та достатні дії для примусового виконання у повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим листом, виданим Комінтернівським районним судом м. Харкова від 22 січня 2016 року на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2015 року у справі № 641/2934/15-ц. В іншій частині судові рішення попередніх інстанцій залишено без змін

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та стягуючи кошти суд першої інстанції виходив з тих обставин, що рішення суду виконано не було, кошти позивачу своєчасно не сплачено, а тому наявні підстави для стягнення процентів за користування грошима, інфляційних втрат та 3% річних.

Повністю погодитись з таким висновком суду не можна.

Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Стаття 625 ЦК України у конструкції Цивільного кодексу України розташована у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 Кодексу. Відтак приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а так само й на грошові зобов`язання, що виникли на підставі рішення суду та за своєю правовою природою носять цивільно-правовий характер.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.

Таких правових висновків дійшла ВеликаПалата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), відступаючи від висновку Верховного Суду України, зокрема викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ВДВС зазначає, що на підставі заяви від 03 березня 2015 року представника ОСОБА_1 16 березня 2015 року, тобто, ще до ухвалення рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист, кошти в сумі 351 181 грн. повернуто позивачеві, а тому підстав для нарахування штрафних санкцій немає.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Відповідачем не надано доказів щодо сплати коштів позивачу на час пред`явлення ним позову у квітні 2017 року. Посилання ВДВС, що на підставі платіжного доручення від 03 березня 2015 року № 272 кошти в сумі 351 181 грн. перераховано на користь представника стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , про що свідчать матеріали виконавчого провадження № АСВП: 42446592 безпідставне.

Дані обставини вже були предметом судового розгляду при розгляді заяви Міжрайонного ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, заінтересовано особа: ОСОБА_1 , Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області, ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню(справа №641/2934/15-ц) та ухвалою суду від 26 березня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.

Отже, виконавчий лист є чинним; обставинам, на які посилається відповідач щодо перерахування коштів в сумі 351 181 грн. надано судом оцінку.

Виконавче провадження з виконання рішення по справі 641/2934/15-ц, яким зобов`язано Міжрайонний ВДВС по Основянського та Слобідському району районах м.Харкова ГТУЮ у Харківській області повернути ОСОБА_1 кошти у розмірі 386 174 грн. 05 коп. відкрито 03 лютого 2016 року.

Постановою державного виконавця від 20 лютого 2019 року виконавче провадження закінчено на підставі п.11 ч. 1ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи, що станом на квітень 2017 року рішення суду виконано не було, кошти не повернуто, що встановлено судовим рішенням,то судом обґрунтовано стягнуто кошти з відповідача на підстав ст. 625 ЦК України.

Щодо стягнення процентів за користування коштами, то суд виходить з наступного.

За змістом ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів визначається договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Між сторонами у справі відсутні договірні відносини. Грошові кошти відповідача зобов`язано повернути на підставі судового рішення, відповідно оплата відсотків сторонами не узгоджувалась, а тому на указану суму, стягнуту на підставі судового рішення, можливе нарахування лише трьох відсотків річних та суму інфляції відповідно до статті 625 ЦК України.

За таких обставин рішення суду у частині стягнення процентів в розмірі 89 507, 74 грн. підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову в цій частині. Також зміні пділягає загальна сума, що підлягає стягненню, а саме з 165208 грн. 43 коп. до 75700 грн. 69 коп.

Судові витрати підлягають перерозподілу згідно ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2,376, 381-384 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області - задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 25 листопада 2019 року в частині стягнення процентів у сумі 89 507,74 грн. та судового збору - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області, третя особа Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області про стягнення процентів за користування безпідставно збереженими коштами відмовити.

Зменшити загальну суму, що підлягає стягненню з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області(ідентифікаційний код юридичної особи: 41430683; адреса: 61001, м. Харків, пл.. Повстання, 7/8, 10 поверх) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) з НОМЕР_2 грн. 43 коп. до 75700 грн. 69 коп. (сімдесят п`ять тисяч сімсот гривень шістдесят дев`ять копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області(ідентифікаційний код юридичної особи: 41430683; адреса: 61001, м. Харків, пл.. Повстання, 7/8, 10 поверх) судовий збір у сумі 578 грн. 04 коп.( п`ятсот сімдесят вісім гривень чотири копійки).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 травня 2020 року.

Головуючий - А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

А.В. Котелевець