ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 209/1529/19
"10" березня 2020 р. смт Петриківка
Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Говорухи В.О., при секретарі судового засідання Дудки В.В., за участі позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Швеця М.В., розглянувши в залі суду, у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини, третя особа: Орган опіки та піклування адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради,
03.09.2019 до суду з Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за підсудністю надійшла цивільна справа № 209/1529/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини.
В позові позивач посилалася на те, що від шлюбу з відповідачем мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно з рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.10.2009 шлюб між ними розірвано. Вважає, що її малолітній син повинен проживати разом з нею у квартирі, що належить її померлій матері ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , якою вона займається переоформленням на своє ім`я в порядку спадкування. Син зі свого дня народженння проживає у вказаній квартирі, разом з нею. Відповідач з сином не спілкується, залишив сина проживати з нею, не приділяє належної уваги вихованню сина, син повністю знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач самоусунувся від утримання, піклування та виховання дитини, просила визначити місце проживання сина разом з нею.
В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії:
Ухвалою від 06.09.2019 позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 23.01.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 10.03.2020.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Швець М.В. підтримали заявлені позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві, не заперечували проти винесення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не надіслав, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом надіслання повісток за зареєстрованим місцем проживання, які повернулися до суду з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки». Згідно інформації Єлизаветівської сільської ради Петриківського району від 10.12.2019 відповідач за зареєстрованою адресою фактично не проживає.
Представник третьої особи - органу опіки та піклування адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в поданій заяві до суду просив розглянути справу за відсутності представника. Також було додано Висновок органу опіки і піклування адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, згідно якого з урахуванням комісії з питань захисту прав дитини, вирішено питання щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 .
Оскільки існує сукупність обставин, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу за відсутності відповідача, на підставі наявних доказів та ухвалює заочне рішення.
Заслухавши позивача, його представника, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, батьками ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 (а.с.14).
З копії Виписки з рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 жовтня 2009 року (а.с. 12) вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 09.09.2005, розірвано.
З довідки № 1/9638 від 02.05.2019 про реєстрацію та склад сім`ї (а.с.11) вбачається, що ОСОБА_1 проживає, зокрема, разом із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
З Висновку органу опіки і піклування адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради «про визначення місця проживання малолітньої дитини» від 18.11.2019 (а.с. 53-54) вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно рішення суду від 15.10.2009 шлюб між подружжям розірвано. Після розірвання шлюбу малолітній ОСОБА_6 залишився проживати із матір`ю. Батько з дитиною не спілкується, його місцезнаходження невідоме, за зареєстрованою адресою не проживає. ОСОБА_6 фактично проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , де створені умови для виховання та розвитку дитини. Орган опіки та піклування, з урахуванням комісії з питань захисту прав дитини, вважає за доцільне в інтересах дитини визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з його матір`ю.
В силу ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.
З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.
Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
З матеріалів справи вбачається про відсутність існування між колишнім подружжям конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків обох батьків по відношенню до дитини та їх реалізації.
Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.
Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 14.12.2016 по справі № 6-2445цс16, який у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для всіх судів.
Пункт 1 ст. 3 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно із п.1 ст. 9 забезпечується, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Пунктами 1, 2 ст. 27 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
В судовому засіданні встановлено, що від шлюбу з відповідачем ОСОБА_1 має малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу між батьками дитини, сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних стосунків, малолітній ОСОБА_6 залишився проживати з матір`ю. Батько дитини за зареєстрованим місцем фактично не проживає, місцезнаходження його невідоме, не приділяє належної уваги вихованню сина, не надає матеріальної допомоги на його утримання. По місцю проживання матері малолітнього ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , створені всі необхідні умови для проживання, розвитку, виховання дитини. Позивачка є працездатною особою, працює у ДП «Дніпродзержинський сталеливарний завод», тобто має стабільний дохід. З висновку органу опіки та піклування адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради від 18.11.2019 вбачається, що матір малолітнього ОСОБА_6 має всі належні умови для виховання та розвитку сина, а тому місце проживання дитини доцільно визначити по місцю проживання матері дитини.
Як зазначено в пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм КпШС України» від 12 червня 1998 року, суд при вирішенні спору про місце проживання дитини має враховувати те, хто із батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, особисті якості батьків, можливість створення належних умов до виховання дитини».
Таким чином, аналіз досліджених в судовому засіданні об`єктивних доказів дає підстави зробити висновок про обґрунтованість позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 264, 280-283 ЦПК України, ст. ст. 31, 141, 157, 161 СК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини, третя особа: Орган опіки та піклування адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради, задовольнити.
Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з його матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. О. Говоруха