І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області
в складі: головуючого Грицай К.М.
за участю секретаря судового засідання Стус К.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі питання про судові витрати у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -
В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 березня 2020 року позов задоволено частково. Ухвалено стягувати із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , твердій грошовій сумі по 1500 (одній тисячі п`ятсот) гривень 00 коп., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи з 25 листопада 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Представником позивача у судовому засіданні було заявлено про те, що нею буде подано заяву про додатковий розрахунок судових витрат відповідно вимогам ч.8 ст. 141 ЦПК України.

05 березня 2020 року позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про ухвалення додаткового 3000,00 грн. В обґрунтування понесених судових витрат надала копію договору про надання правової допомоги від 18 вересня 2019 року, засвідчену адвокатом Сампарою Н.М., акту-розрахунку від 03 березня 2020 року, згідно якої сума правової допомоги у справі№607/27396/19 становить 300,00 грн., засвідчену адвокатом Скибою В.М.

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справичи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторониабо інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд не вбачає необхідності для виклику сторінв судове засідання.

Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення та часткове задоволення заяви позивача з огляду на наступне.

При ухваленні рішення у даній справі не було вирішено питання про розподіл судових витрат на правничу професійну допомогу.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу.

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторонаподає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. 2. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктом третім частини другої статті 141 ЦПК України, передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Як вбачається з акту-розрахунку від 03 березня 2020 року, адвокатом Сампарою Н.М. надана ОСОБА_1 правнича допомога на загальну суму 3000,00 грн. яка складається з наступного: первинна консультація (0,5 год.); збирання доказів та відомостей для подання позовної заяви; підготовка та направлення адвокатського запиту від 24.02.2020 року; подання клопотання про витребування доказів від 24.02.2020 р., підготовка позовної заяви про стягнення аліментів (з розрахунку 2 год. х 500 грн./год., повторна консультація, узгодження правової позиції(0,5 год.), розробка правової позиції для оскарження відзиву на позовну заяву, підготовка тесту відповіді на відзив (з розрахунку 2 год. х 500 грн./год.); підготовки та подання заяви про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення у справі; участь у судовому засіданні (з березня 2020 року з 16.30 до 18.30 год. з розрахунку 2 год. х 500 грн./год.; витрати пов`язані із прибуттям адвоката позивача до суду).

Згідно відзиву на позовну заяву відповідач заявив клопотання про відмову у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, у якому вказує на необґрунтованість витрат на правничу допомогу та відсутність доказів.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд враховує, що витрати у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Крім того, суд приймає до уваги пропорційність таких витрат до предмета спору з урахуванням ціни позову (із заявлених 3000 грн. аліментів на кожну дитину задоволено 1500 грн. на кожну дитину); значення справи для сторін; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи; співмірність витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом ОСОБА_5 на виконання робіт, а саме: збирання доказів та відомостей для подання позовної заяви; підготовка та направлення адвокатського запиту, подання клопотання про витребування доказів, підготовка позовної заяви про стягнення аліментів, повторна консультація, узгодження правової позиції, розробка правової позиції для оскарження відзиву на позовну заяву, підготовка тесту відповіді на відзив, підготовки та подання заяви про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення у справі,представництво у одному судовому засіданні

Відтак, враховуючи часткове визнання відповідачем позовних вимог, те, що позивач підтвердила, що вона понесла витрати на професійну правничу допомогу, суд вважає, що з позивачки на користь відповідача слід стягнути витрати на правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та ціни позову в сумі 2000,00 грн., що відповідатиме принципу пропорційності розподілу витрат у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та, враховуючи встановлений ст. 12 ЦПК України принцип змагальності сторін, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у справі №607/27396/19, яким вирішити питання про судові витрати, та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2000,00 грн., відмовивши у задоволенні решти вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. 270 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_2 2000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн. 00 коп.

В задоволенні решти вимог заяви - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Головуючий суддяК. М. Грицай