РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

за участю секретаря Романенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача, ПАТ «Київський страховий дім», про відшкодування матеріальної шкоди,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 11.07.2018 року ОСОБА_2 , відповідач по справі, о 17-52 год., керуючи автомобілем «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_1 , в м.Херсоні по вул.Херсонська, 1, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Renault Kangoo», державний номер НОМЕР_2 , який зупинився попереду, який від удару відкинуло на транспортний засіб ВАЗ2101, державний номер НОМЕР_3 , який зупинився попереду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 30.07.2018 року за наслідками розгляду адміністративної справи №766/13846/18 Херсонським міським судом Херсонської області, ОСОБА_2 був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України та притягнений до адміністративної відповідальності. Сума заподіяної матеріальної шкоди, завданої майну позивача, згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу №АВэ-310 від 01.08.2018 року склала 104403,16 грн. З боку відповідача, позивач ОСОБА_1 , до теперішнього часу не отримав ніякого відшкодування. У зв`язку з викладеним, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача суму матеріального збитку, яка складає 104403,16 грн. та судові витрати.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.01.2019 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач та його представник в судовому засідання позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. В останнє судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, просили позовну заяву задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував в повному обсязі. В останнє судове засідання відповідач та його представник не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову заперечували в повному обсязі, вважають, що ОСОБА_2 неналежним відповідачем по справі, оскільки на момент здійснення ДТП цивільна відповідальність відповідача була застрахована ПАТ «Київський страховий дім», а позивач за страховим відшкодуванням до страховика не звертався.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановлений законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що11.07.2018 року ОСОБА_2 , відповідач по справі, о 17-52 год., керуючи автомобілем «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_1 , в м.Херсоні по вул.Херсонська, 1, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Renault Kangoo», державний номер НОМЕР_2 , який зупинився попереду, який від удару відкинуло на транспортний засіб ВАЗ2101, державний номер НОМЕР_3 , який зупинився попереду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.07.2018 року визнано винним ОСОБА_2 у скоєні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу №АВэ-310 від 01.08.2018 року, сума заподіяної матеріальної шкоди, завданої майну позивача, складає 104403,16 грн.

На момент вищезазначеної ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована згідно полісу АМ/1785999 від 12.09.2017 року, виданого ПрАТ «Київський страховий дім».

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань діяльність ПАТ «Київський страховий дім» в стані припинення.

Відповідно до частини восьмої статті 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» страхувальник за договором страхування, за якими страховий випадок настав до дня прийняття господарським судом постанови про визнання страховика банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, мають право вимагати страхові виплати.

Відповідно до пункту 20.3 статті 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Абзацом 2 пункту 22.1, пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» уразі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.

Відповідно до пункту 39.1 статті 39Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з підпунктом «ґ» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 03 квітня 2019 року у справі № 127/12199/15-ц (провадження № 61-30204св18), від 24 липня 2019 року у справі № 12722011/15-ц (провадження № 61-19440св18), від 14 серпня 2019 року у справі № 761/36287/16-ц (провадження № 61-34178св18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 381/1625/14-ц (провадження № 61-25678св18).

Аналізуючи наведене, суд вважає, що позивач має право вимагати страхову виплату з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» в межах страхового ліміту.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц.

Встановивши, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Київський страховий дім», суд вважає, що якщо деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

В даній справі ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами про відшкодування завданої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та в якості відповідача зазначив ОСОБА_2 , який є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідальність з виплати завданої майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у винної особи настає у разі: 1)правомірної відмови у виплаті страхового відшкодування страховиком, 2)наявності різниці між завданою майновою шкодою та сумою страхового відшкодування, встановленої полісом страхування.

Однак, позивачем не надано доказів, що у ПрАТ «Київський страховий дім» не виникає обов`язок з виплати страхового відшкодування.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 355 ЦПК України, ст.ст.979, 980, 1166, 1172, 1187, 1188, 1194 ЦК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача, ПАТ «Київський страховий дім», про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.І. Майдан

Повний текст рішення суду виготовлений 14.12.2020 року.

Суддя С.І. Майдан