Справа № 487/5793/19
Провадження № 2/487/377/20
12.03.2020 року м. Миколаїв
Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:головуючого судді Павлової Ж.П., за участю секретаря судового засідання Поліщук І.В., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Приватного нотаріуса Ягужинської Катерини Тарасівни про розірвання договору довічного утримання , скасування обтяження та внесення відповідних записів,
31.07.2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Приватного нотаріуса Ягужинської Катерини Тарасівни про розірвання договору довічного утримання, скасування обтяження та внесення відповідних записів.
У своєму позові позивач зазначив, що 23.09.2010 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською К.Т., зареєстрований в реєстрі №4091. Відповідно до договору, він передав у власність, а відповідач ОСОБА_3 прийняла належні йому 53/100 часток домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , взамін чого остання зобов`язалася забезпечувати позивача ОСОБА_2 довічним утриманням (доглядом). 23.09.2010 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською К.Т. було зареєстровано обтяження - заборону на нерухоме майно, а саме 53/100 часток вищезазначеного домоволодіння. Так відповідач ОСОБА_3 набула право власності на дану частину домоволодіння.
З моменту укладання договору і до теперішнього часу всі зобов`язання, які повинна виконувати відповідач, виконує син позивача.
Відповідачу був надісланий лист від 17.07.2019 року з пропозицією добровільно розірвати в двосторонньому порядку договір довічного утримання та зустрітися з цього приводу у нотаріуса ОСОБА_4 . Але відповідач на нього не відповіла, до нотаріуса не приїхала.
Посилаючись на те, що він як людина похилого віку потребує систематичного догляду за станом свого здоров`я, а відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання за договором довічного утримання у повному обсязі, просив розірвати договір довічного утримання від 23.09.2010 року, скасувати обтяження - заборону на нерухоме майно, а саме на 53/100 часток домоволодіння із господарськими будівлями і спорудами, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , стягнути судові витрати та витрати на правничу допомогу.
Ухвалою від 05.08.2019 року відкрито провадження по даній справі.
Ухвалою від 26.11.2019 року дана цивільна справа призначена до судового розгляду по суті в загальному порядку.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач до судового засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила.
Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Третя особа, приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинська К.Т. у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про проведення судового засідання без її участі.
Вислухавши пояснення представника позивача, показання свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного.
У судовому засіданні встановлено, що 23.09.2010 року між ОСОБА_2 (відчужувач) та відповідачем ОСОБА_3 (набувач) укладено договір довічного утримання, який посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинська К.Т., за реєстровим № 4091.
Відповідно до п.1.1 Договору, ОСОБА_2 передав у власність відповідачу ОСОБА_3 належну йому на праві власності 53/100 часток домоволодіння, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
Вищезазначене домоволодіння належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування, яки1й посвідчений Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою 20.03.1974 року за реєстровим №1262, зареєстрованого Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації за № 3144.
Відповідно до п. 4.1 Договору, ОСОБА_3 (набувач) зобов`язалася за кошти ОСОБА_2 (відчужувача), а в разі їх не достатку за власні кошти забезпечувати останнього належними лікарськими засобами незалежно від їх вартості; щоденним триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід, вечеря); наданням побутових послуг (прання постільної білизни-один раз на 14 днів, послуги перукарні-один раз на місяць, ремонт побутової, а також аудіо- відео- та іншої побутової техніки тощо); у разі необхідності постійно забезпечувати гігієнічний догляд, сприяти госпіталізації та забезпечувати відповідний догляд в лікарні; виконувати самостійно або організовувати виконання важких фізичних робіт( тримання в належному вигляді частку домоволодіння, проведення поточного ремонту); в разі смерті відчужувача поховати його та через рік після поховання встановити на могилі пам`ятник з міцного матеріалу, що не піддається корозії, з вигравіруваною на ньому фотокарткою.
Утримання (догляд) оцінюється сторонами в 1000,00 грн. на місяць.
Також, відповідно до п.4.2 Договору відповідач зобов`язалася забезпечувати позивача житлом шляхом збереження права довічного безоплатного проживання у відчужуваній частці домоволодіння та користуватися ним або в іншому благоустроєному житлі.
До смерті позивача, як відчужувача, відповідач, як набувач майна зобов`язана не укладати щодо майна, яке отримане за цим договором, правочини купівлі-продажу, міни, дарування, ренти, застави чи інші та передавати майно у власність іншій особі (п. 4.3 Договору).
Відповідно до п.5.3 Договору, цей договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін у судовому порядку.
Отже, Договором передбачено як майнові (матеріальне забезпечення, оплата комунальних послуг, тощо) так і немайнові (догляд та опікування) обов`язки набувача перед відчужувачем (позивачем), які мають виконуватись набувачем (відповідачем) у повному обсязі.
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підтвердили той факт, що позивач ОСОБА_2 проживає в квартирі АДРЕСА_2 разом зі своїм сином ОСОБА_8 останні 10 років. Син доглядає за своїм батьком ОСОБА_2 , оскільки останній хворіє, сам себе обслуговувати не може та практично із квартири не виходить. Інших осіб, які б доглядали за ОСОБА_2 вони не бачили.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що разом із ОСОБА_2 проживав по сусідству по АДРЕСА_1 до 2000 року. З 2009 року в даному житловому будинку проживала жінка циганської національності, яка наймала це житло. З 2012 року в цьому будинку ніхто не проживає. Будинок на даний час в аварійному стані, ремонт в ньому не проводився давно. На даний час ОСОБА_2 проживає разом зі своїм сином ОСОБА_8 , який його і доглядає.
Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини ( п.1 ч.1 ст.755 ЦК України).
Тлумачення п.1 ч.1 ст.755 ЦК України, свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій, зокрема на вимогу відчужувача.
Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).
В судовому засіданні представником позивача доведено факт невиконання відповідачем ОСОБА_3 своїх обов`язків за договором довічного утримання, оскільки остання не забезпечувала позивача щомісячним грошовим утриманням, визначеним договором в сумі 1000,00 грн., не забезпечувала позивача триразовим харчуванням, не надавала послуги з прання білизни, прибирання квартири, не забезпечувала позивача необхідними лікарськими засобами.
Крім того, 17.07.2019 року відповідачу ОСОБА_3 був надісланий лист від позивача ОСОБА_2 із пропозицією добровільно розірвати в двосторонньому порядку договір довічного утримання з підстав неналежного виконання взятих нею зобов`язань. Але відповідач відповіді на таку пропозицію не надала та до нотаріуса не звернулася.
Отже виходячи з вищенаведеного, відповідач будь-яких заперечень щодо позову не надала, а також не надала і доказів щодо виконання нею умов договору довічного утримання від 23.09.2010 року
За таких обставин, суд доходить до висновку про наявність підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.755 ЦК України для розірвання договору довічного утримання, а тому договір підлягає розірванню.
Стосовно позовної вимоги позивача про скасування обтяження - заборону на нерухоме майно, а саме на 53/100 часток домоволодіння із господарськими будівлями і спорудами, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.
Як вбачається зі змісту договору довічного утримання приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською К.Т. у зв`язку з посвідченням договору довічного утримання (догляду) накладено заборону відчуження зазначеної в договорі частки домоволодіння, яка належить ОСОБА_2 до припинення чи розірвання договору.
Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує права.
Відповідно до п.п.5.1, п.5 глави 15 Порядку вчинення нотаріусами нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення про припинення, розірвання, визнання недійсним договору довічного утримання (догляду).
Відповідно ст.74 Закону України "Про нотаріат", одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.
Судом встановлено, що наявність заборони на відчуження 53/100 часток домоволодіння із господарськими будівлями і спорудами, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яка належить позивачу, створює перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні власністю останньому. На теперішній час, суд не вбачає правових підстав для збереження такої заборони.
Враховуючи те, що підставою для скасування обтяження-заборони на нерухоме майно, є рішення суду, позивач позбавлений можливості реалізувати свої права власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту спосіб, тому суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та скасувати обтяження-заборону на нерухоме майно, а саме на 53/100 часток домоволодіння із господарськими будівлями та спорудами,яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
За таких обставин, позов підлягає задоволенню повністю.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1536,80 грн. , сплачений позивачем при звернення з даним позовом до суду, що підтверджується платіжним документом, залученим до матеріалів цивільної справи.
Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу .
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Зазначені положення кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
Відповідно до пунктів 1, 5, 6 статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; захист - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
З приводу зазначеного питання висловлювався і Конституційний Суду України, так, пунктом 3.2 рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Також Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті частини другої статті 3, статті 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.
Отже, з викладеного слідує, що до правової (правничої) допомоги належать, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру тощо.
Так, між адвокатом Долговою Людмилою Валеріївною та позивачем ОСОБА_2 , 05.07.2019 року було укладено договір про надання правової допомоги.
Також наданий суду ордер серії МК № 126772 на надання правової допомоги адвокатом Долговою Л.В.
Згідно розрахункової квитанції від 05.07.2019 р. вартість послуг адвоката становить 5000 грн.
Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Виходячи з принципу розумності, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 259,263-265, 268 ,282 ЦПК України, суд -
Цивільний позов ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована в АДРЕСА_3 , ідендифікаційний номер НОМЕР_2 ) та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Приватного нотаріуса Ягужинської Катерини Тарасівни про розірвання договору довічного утримання , скасування обтяження та внесення відповідних записів задовольнити.
Розірвати договір довічного утримання від 23.09.2010 року за реєстровим №4091, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською Катериною Тарасівною та повернути ОСОБА_2 у власність 53/100 часток домоволодіння із господарськими будівлями та спорудами,яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
Скасувати обтяження-заборону на нерухоме майно, а саме на 53/100 часток домоволодіння із господарськими будівлями та спорудами,яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , накладену приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською Катериною Тарасівною 23.09.2010 року,зареєстровану в реєстрі №4092 та внести відповідний запис у державний реєстр речових прав на нерухоме майно,зазначивши власником 53/100 часток домоволодіння із господарськими будівлями та спорудами,яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_2 .
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 1536 грн.80 коп. та 5000 грн. витрат на правову допомогу.
Рішення набуває законної сили через 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений судом 24.03.2020 року

СУДДЯ: Ж.П. ПАВЛОВА