ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5535/19
Провадження № 4-с/362/40/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.02.2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участі секретаря Шевченко М.В.,

розглянувши справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «САГРУЛ» про визнання бездіяльності державного виконавця неправомірними та про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «САГРУЛ» звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати бездіяльністю старшого державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області Назаренко О.Ю. під час примусового виконання виконавчого провадження № 49915472 з примусового виконання виконавчого листа від 08.02.2012 року у справі № 2-1328/11 виданого на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області у справі №2-1328/11 неправомірною.

Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що відповідно до постанови Васильківського МРВДВС ГТУЮ у Київській області від 26 січня 2016 току відкрито виконавче провадження №49915472 щодо примусового виконання виконавчого листа №2- 1328/2011, виданого 08 лютого 2012 року Васильківським міжрайонним судом Київської області, про стягнення із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь КС «ПЕРШИЙ КРЕДИТНИЙ АЛЬЯНС» заборгованості у загальному розмірі 27 154.69 грн.

Відповідно до Постанови Васильківського МРВДВС ГТУЮ у Київській області від 11 лютого 2019 року змінено сторону (стягувача) у виконавчому провадженні №49915472 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-1328/2011, виданого 08 лютого 2012 року Васильківським міськрайонним судом Київської області, із Кредитна спілка «Перший Кредитний Альянс» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «САГРУЛ».

Станом на час звернення до суду виконавчий лист №2-1328/2011, виданий 08 лютого 2012 року Васильківським міськрайонним судом Київської області не виконаний, а відповідно до офіційних відомостей, які містяться на офіційному веб-сайті Автоматизованої системи виконавчих проваджень, належних, допустимих та об`єктивних виконавчих дій не вчинялось.

Таким чином, бездіяльність Державного виконавця під час провадження виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа від 08.02.2012 року у справі № 2-1328/11 виданого на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області є неправомірною та протиправною.

Представник скаржника в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги скарги підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити (а.с.46).

Представник Васильківського МРВДВС ГТУЮ у Київській області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги судом повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали скарги, цивільної справи та виконавчого провадження ВП№49915472, суд вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою Васильківського МРВДВС ГТУЮ у Київській області від 26 січня 2016 току відкрито виконавче провадження №49915472 щодо примусового виконання виконавчого листа №2- 1328/2011, виданого 08 лютого 2012 року Васильківським міськрайонним судом Київської області, про стягнення із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 на користь КС «ПЕРШИЙ КРЕДИТНИЙ АЛЬЯНС» заборгованості у загальному розмірі 27 154.69 грн. (а.с.10).

Відповідно до Постанови Васильківського МРВДВС ГТУЮ у Київській області від 11 лютого 2019 року змінено сторону (стягувача) у виконавчому провадженні №49915472 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-1328/2011, виданого 08 лютого 2012 року Васильківським міськрайоним судом Київської області, із Кредитна спілка «Перший Кредитний Альянс» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «САГРУЛ» (а.с.11).

Як вбачається із наданого на запит суду копії виконавчого провадження №49915472, що в державним виконавцем після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження 25.01.2016 року, ще виносилась постанова про звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08.02.2016 року.

В подальшому було держаним виконавцем МРВДВС ГТУЮ у Київській області Назаренко О.Ю. було постановлено постанову про арешт боржника 11.02.2019 року.

За ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч.1 ст.448 ЦПК України, скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VІІ, п. 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ від 02.04.2012 № 512/5 (в редакції від 05.10.2016 року) під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За приписами ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VІІ заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

У відповідності до ч. 5 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VІІ під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Згідно ч. 2 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VІІ розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника (ч. 8 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІ).

Аналогічні положення містяться і у ст. ст. 1, 4, 6, 11, 32, 40, 52 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-ХІV, у п. 1.5 розділу І, п. 3.12 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ від 02.04.2012 № 512/5 в редакції, яка діяла до 05.10.2016 року.

Між тим, матеріали виконавчого провадження не містять доказів вчинення державним виконавцем дій щодо розшуку майна боржника.

Крім того, судом встановлено, що матеріали виконавчого провадження не містять і доказів проведення перевірки майнового стану боржника щодо виявлення рухомого майна боржника не рідше, ніж один раз на три місяці.

Матеріали виконавчого провадження не містять доказів здійснення державним виконавцем запитів і до Державної фіскальної служби України з метою виявлення рахунків боржника, відкритих у банківських установах та встановлення наявності/відсутності грошових коштів на них.

З матеріалів виконавчого провадження також встановлено, що в них відсутня постанова про заміну сторони виконавчого провадження з Кредитна спілка «Перший Кредитний Альянс» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «САГРУЛ» і, що про це повідомлено боржника.

Як встановлено судом, що Сектор з питань виплат пенсії №3 повідомив, що 22.06.2016 року на виконання в управління надійшла постанова від 08.02.2016 року ВП №49915472 про утримання боргу в сумі 27154,69 грн. з ОСОБА_1 на користь КС «Перший Кредитний Альянс» утримання боргу проводиться згідно наданих реквізитів ДВС. Станом на 01.02.2020 року залишок боргу становить 20 228,56 грн. Але, як вбачається із наданої відповіді держаним виконавцем не повідомлено Сектор з питань виплат пенсії №3 щодо зміни стягувача на Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «САГРУЛ» та нові реквізити на, які повинні проводитись утримання боргу.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи те, що державним виконавцем не в повній мірі вжито всіх необхідних, передбачених законом заходів примусового виконання рішення, суд дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3, 4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частиною 5 статті 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження розміру суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, заявником надано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, договір №14-02-2019 про надання правничої допомоги від 14.02.2019 Акт прийому передачі документів від 14.02.2019 року; Акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг від 15.09.2019 року; квитанцію №.1 від 21.07.2019 року (а.с. 1, 18-27).

Враховуючи викладене, заявником було доведено надання йому професійної правничої допомоги адвокатом Грищенко О.М. в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Однак, з огляду на те, що такі витрати у сумі 3400 грн є неспівмірними із складністю справи та виконаними адвокатом послугами з написання скарги, які, враховуючи його зміст, не вимагали значного обсягу юридичної роботи, останні не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про стягнення з Васильківського МРВДВС ГТУЮ у Київській області на користь заявника 1800 грн. витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1, 17, 37, 47 Законом України «Про виконавче провадження», статтями 4, 12, 13, 133, 141, 137, 447-452 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «САГРУЛ» про визнання бездіяльності державного виконавця неправомірними та про зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Васильківського МРВДВС ГТУЮ у Київській області у виконавчому провадженні №49915472 щодо примусового виконання виконавчого листа у справі №2-1328/2011, виданого 08 лютого 2012 року Васильківським міськрайонним судом Київської області, яка виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій.

Стягнути з Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «САГРУЛ» витрати на правничу допомогу у розмірі 1 800 грн.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручене в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Текст ухвали виготовлено 24.02.2020 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко