Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.02.2020 Справа №607/27791/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Грицай К.М.

за участю секретаря судового засідання Стус К.І.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування своїх вимог вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема на 1/3 частину житлового будинку, загальною площею 52,4 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 , на час своєї смерті проживав АДРЕСА_1 . Разом з ним проживали та були зареєстровані його дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7. та його син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4., а також внук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5., внучка ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6. та зять ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8. Після смерті ОСОБА_4 у Тернопільській районній державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа за №283-2005 за заявою ОСОБА_1 . Спадщину також прийняв ОСОБА_2 , який є сином померлого. Для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку, яка належала спадкодавцю позивачі звернулись до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, проте, Державним нотаріусом винесено постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки було виявлено, що відсутній правовстановлюючий документ на належні частки житлового будинку на ім`я спадкодавця та реєстрація права власності на вищевказаний будинок. З врахуванням наведено, просять позов задовольнити повністю.

Ухвалою від 23 січня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Представник позивачів ОСОБА_8 у підготовче судове засідання не з`явилась, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у підготовче судове засідання не з`явилась, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала повністю.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Тернопільської районної державної нотаріальної контори у підготовче судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , про що Стегниківською сільською радою 17 серпня 2004 року видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

10 травня 2019 року та 28 листопада 2019 року Державним нотаріусом винесено постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відсутній правовстановлюючий документ на належні частки житлового будинку на ім`я спадкодавця та реєстрація права власності на вищевказаний будинок.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 9 від 31.08.2019 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , 26 травня 1960 року зареєстрували шлюб, актовий запис № 4, після державної реєстрації шлюбу прізвище « ОСОБА_10 », що також підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 , виданого 08 жовтня 2002 року Тернопільським РВ УМВС України в Тернопільській області.

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьки: ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , яке видане повторно 26 січня 1993 року Лозівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.

З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виданого 21.05.2019 року, вбачається, що житловий будинок споруджений 1939 року, прибудова споруджена 1960 року, літня кухня споруджена 1985 року, підвал споруджений 1985 року, хлів споруджений 1939 року, господарська будівля споруджена 1939 року, вбиральня споруджена 1988 року, погріб споруджений 1939 року.

Відповідно до інформаційної довідки № 689 від 22.05.2019 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 01.01.2013 року державна реєстрація права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 в бюро не проведена.

Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна № 688 від 22.05.2019 року, по обліку бюро будинковолодіння АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

ОСОБА_4 , 1936 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав і перебував на реєстраційному обліку за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним на день його смерті за вказаною адресою проживали і були зареєстровані: ОСОБА_1 - дружина, ОСОБА_2 - син, ОСОБА_5 - внук, ОСОБА_6 - внучка, ОСОБА_7 - зять. Земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель не приватизована, як вбачається з довідки № 177 Байковецької сільської ради від 14.05.2019 року.

Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 та станом на 01.07.1990 року двір колгоспника, членами якого були: ОСОБА_1 - голова двору, ОСОБА_4 - чоловік (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_2 - син (довідка № 273 від 07.11.2019 року, видана Байковецькою сільською радою).

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, у випадку смерті члена колгоспного двору спадкування в майні двора не відкривається, а спадкується лише особисте майно членів колгоспного двору. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишилося, майно двору спадкується на загальних підставах.

Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому до правовідносин щодо спадкування після його смерті застосуванню підлягають норми ЦК України 2003 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , заповіту щодо належного йому, як члену колгоспного двору, майна - 1/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 не складав, спадщину після його смерті прийняли дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 , які є спадкоємцями першої черги, та на момент смерті проживали разом із спадкодавцем, інші спадкоємці, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку, відсутні, а тому вони успадкували по 1/6 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, по АДРЕСА_1 , які належали спадкодавцю.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, визнання позову відповідачем, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивачі не можуть реалізувати своїх спадкових прав, а тому їх право підлягає судовому захисту, а позов підставний та підлягає до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права власності в порядку спадкування за законом по 1/6 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, по АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. ст. ст. 10, 12, 13, 81, 82, 200, 259, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, ст. 16, 392 1223, 1261, 1268, 1270, 1273, 1274 ЦК України 2003 року, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/6 частину житлового будинку, загальною площею 52,4 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , право власності на 1/6 частину житлового будинку, загальною площею 52,4 кв.м., житловою площею 31,6 кв.м з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Тернопільська районна державна нотаріальна контора: місцезнаходження: вул. Котляревського, 27 м. Тернопіль, код 05466080.

Головуючий суддяК. М. Грицай