Ухвала

17 березня 2020 року

м. Київ

справа № 727/11251/19

провадження № 61-4292ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на постанову Чернівецького апеляційного суду від 23 січня 2020 року в справі за скаргою Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Савка Максима Степановича, заінтересована особа - ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Укрсиббанк» (далі - АТ «Укрсиббанк») звернулося до суду з указаною скаргою, в якій просило скасувати повідомлення про повернення виконавчого листа у справі № 2-684/11, виданого Шевченківським районним судом міста Чернівці від 12 березня 2014 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» (далі - ПАТ «Укрсиббанк»), назву якого змінено на АТ «Укрсиббанк», заборгованості за кредитним договором від 29 травня 2007 року № 0 в сумі 772 018,71 грн без прийняття до виконання, та зобов`язати державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (далі - Державний виконавець) Савки М. С. розглянути заяву АТ «Укрсиббанк» від 18 вересня 2019 року за № 21-4/654 про відкриття виконавчого провадження і прийняти рішення відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 листопада 2019 року задоволено скаргу АТ «Укрсиббанк» на рішення державного виконавця. Визнано неправомірним та скасовано рішення (повідомлення) Державного виконавця ОСОБА_1 від 08 жовтня 2019 року про повернення виконавчого листа № 2-684/11, виданого Шевченківським районним судом міста Чернівці від 12 березня 2014 року, про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором від 29 травня 2007 року № 0 в сумі 772 018,71 грн без прийняття до виконання. Зобов`язано Державного виконавця Савку М. С. усунути порушення (поновити порушене право заявника) та розглянути заяву АТ «Укрсиббанк» від 18 вересня 2019 року за № 21-4/654 про відкриття виконавчого провадження та прийняти рішення відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 23 січня 2020 року (повний текст якої складено 03 лютого 2020 року) апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 листопада 2019 року скасовано. Скаргу АТ «Укрсиббанк» залишено без задоволення.

02 березня 2020 року АТ «Укрсиббанк» подало засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Чернівецького апеляційного суду від 23 січня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржуване судове рішення і залишити в силі ухвалу Шевченківського районного суду міста Чернівці від 18 листопада 2019 року.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення пункту 5 частини другої статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в касаційній скарзі не зазначено підстави (підстав), передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України, на якій (яких) подається касаційна скарга.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Враховуючи зазначене, заявнику необхідно подати до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу, в якій вказати передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Отже, касаційну скаргу АТ «Укрсиббанк» необхідно залишити без руху з наданням можливості усунути вищевказані недоліки.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на постанову Чернівецького апеляційного суду від 23 січня 2020 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук