Провадження №2/428/72/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Чумак Ю.А.,

представника позивача Варламової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, -

ВСТАНОВИВ:

Боржківський Вадим Леонардович в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» (далі - ТОВ «ЛЕО») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ТОВ «ЛЕО» здійснювало постачання електроенергії ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , а останній споживав поставлену електроенергію. На ім`я відповідача відкрито особовий рахунок споживача електричної енергії №73-229-042. Також відповідачу був встановлений електронний електролічильник тип NP-06 TD MMЕ.1F.1SM.U. За період з 01.09.2017 року по 01.01.2019 року у ОСОБА_1 утворився борг за споживання електричної енергії в розмірі 2200 грн. Правовідносини між сторонами регулюються Законом України «Про електроенергетику» (який діяв на момент виникнення відносин); діючим Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ №1357 від 26.07.99 року. (діяли на момент виникнення відносин), Правилами роздрібного ринку електроенергії, затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 року та договором №73-229-042. В порушення умов чинного законодавства та умов договору відповідач своєчасно та в повному обсязі не здійснив оплату за спожиту електроенергію, внаслідок чого виникла зазначена заборгованість.

Просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЛЕО» заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 2200 грн. та судові витрати у розмірі 1921,00 грн.

Відповідач ОСОБА_1 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що він є власником, а не наймачем квартири. Позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за період з 01.09.2017 року по 01.01.2019 року з посиланням на Закон України «Про житлово-комунальні послуги», який набрав чинності лише з 01.05.2019 року. ТОВ «ЛЕО» не надавало рахунків, які підтверджують виконання договору, виконаний обсяг послуг та підтвердження нарахованої суми оплати. В позові відсутні докази правильності нарахувань послуг з електропостачання. З доданого до позову документів неможливо зробити розрахунок щомісячної плати за надані послуги. Пункт 5.6. укладеного з позивачем договору є протиправним. При визначені боргу не була врахована сума в розмірі 209,80 грн., стягнута з позивача на його користь судовим рішенням від 22.05.2018 року по справі №428/12940/17. Доводи щодо того, що ТОВ «ЛЕО» в повному обсязі виконало взяті на себе зобов`язання за договором не відповідають дійсності. В липні-серпні 2017 року він звертався за реструктуризацією боргу з оплати житлово-комунальних послуг, але не зміг скористатись пропозиціями, наданими комунальними підприємствами. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, в зв`язку зі скрутним матеріальним становищем звільнити його від сплати судового збору та розглянути справу без його участі.

Представник позивача Варламова І.В. надала заперечення на відзив відповідача, в якому зазначила, що не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву. Правовідносини між сторонами регулювались ЦК України, ЖК України, Законом України «Про електроенергетику», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», «Правилами користування електроенергією для населення», які передбачають обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом. На час спірних правовідносин діяв Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Відповідно до п. 5.6. Договору №73-229-042 відповідач у разі неотримання з незалежних від нього причин рахунку на оплату електроенергії до 10 числа місяця, слідуючого за наступним, зобов`язаний самостійно здійснити оплату електроенергії у термін, вказаний у п.5.5. договору за розрахунковою книжкою. Відповідачу був встановлений електричний лічильник, який автоматично передає показання приладу обліку на 1 число кожного місяця. Відповідач з 14.03.2016 року зареєстрований як користувач в інтернет-магазині комунальних послуг і через особистий кабінет має можливість контролювати споживання електроенергії, тарифи, нарахування вартості та надходження оплати. Пунктом 22 Правил користування електроенергією для населення передбачено, що оплата спожитої електроенергії може здійснюватись за розрахунковими книжками, за платіжними документами, які виписуються енергопостачальником, за карткою попередньої оплати. 02.07.2019 року відповідачу був направлений договір про реструктуризацію боргу за електроенергію від 03.06.2019 року №Б000089, який відповідач не погодив. Зазначене змусило ТОВ «ЛЕО» звернутись до суду за стягненням заборгованості. Просила суд задовольнити позовні вимоги.

11.11.2019 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача Варламова І.В. підтримала заявлений позов, підтвердила доводи, викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу без його участі.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки ЦНАП у м. Сєвєродонецьку від 16.10.2019 року №23212.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що він є власником квартири, розташованої за вищезазначеною адресою, проте відповідних підтверджуючих документів не надав. Та обставина, що відповідач фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , ним не оспорювалась і не спростовувалась.

20.09.2003 року між сторонами, як між постачальником та споживачем, був укладений договір №73-229-042 про користування електричною енергією побутовим споживачем, яким було визначено права та обов`язки сторін.

Так, п. 3.2.5 цього договору встановлено обов`язок споживача оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов цього договору, а п. 4.2.1. встановлено обов`язок постачальника забезпечувати надійне постачання електроенергії згідно з умовами ліцензій та договором користування електричною енергією.

Умови та порядок оплати за договором від 20.09.2003 року №73-229-042 визначені у р. 5, пунктом 5.6. якого встановлено, що у разі неотримання з незалежних від нього причин рахунку на оплату електроенергії до 10 числа місяця, слідуючого за наступним, зобов`язаний самостійно здійснити оплату електроенергії у термін, вказаний у п.5.5. договору за розрахунковою книжкою.

Відповідно до п.5.5. договору від 20.09.2003 року №73-229-042 споживач зобов`язаний оплатити рахунок електропостачальника до 10 числа місяця, слідуючого за розрахунковим.

На відповідача ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок споживача електричної енергії №0229-042.

15.04.2011 року відповідачу був встановлений електронний електролічильник тип NP-06 TD MMЕ.1F.1SM.U.

Згідно з виписки з особистого рахунку № НОМЕР_1 за період з 01.09.2017 року по 01.01.2019 року та наданого розрахунку заборгованість ОСОБА_1 складає 2200 грн.

Судовий наказ від 05.08.2019 року (справа №428/7926/19) згідно з яким, з відповідача в наказному порядку було стягнуто заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 2200 грн., був скасований за заявою ОСОБА_1 01.10.2019 року, про що судом було постановлено відповідну ухвалу.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто.

В силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 - 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Споживач енергії зобов`язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Безпечну експлуатацію енергетичних установок споживача та їх належний технічний стан забезпечує сам споживач.

Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.19 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 року № 1357 (чинних на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Правила користування електричною енергією для населення) для населення, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку.

Згідно з п. 20 Правил користування електричною енергією для населення для населення, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Пунктом 42 Правил користування електричною енергією для населення встановлено, що побутовий споживач електричної енергії зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору; … оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Згідно з положеннями п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312 (які діяли на момент виникнення спірних правовідносин) споживач електричної енергії зобов`язаний: користуватись електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); здійснити оплату рахунків, виставлених на підставі цих Правил.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-VI, який діяв до 01.05.2019 року, та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII, який скасував дію попереднього Закону від 24.06.2004 року №1875-VI, встановлений обов`язок споживача житлово-комунальних послуг оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (ст. 20 Закону від 24.06.2004 року №1875-VI, ст. 9 Закону від 09.11.2017 року № 2189-VIII).

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 , як споживач електричної енергії, поставленої ТОВ «ЛЕО», повинен оплачувати зазначену послугу відповідно до умов укладеного договору від 20.09.2003 року №73-229-042 та діючих нормативно-правових актів, якими врегульовано права та обов`язки сторін.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 належним чином свої обов`язки щодо оплати спожитої ним електричної енергії не виконує, що призвело до виникнення боргу в сумі 2200 грн. за період з 01.09.2017 року по 01.01.2019 року.

Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають та за таких обставин суд вважає, що сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

Доводи відповідача, якими він обґрунтовував свої заперечення проти позовних вимог, не спростовують вищезазначених висновків суду.

При цьому суд відзначає, що під час ухвалення судового рішення по цій справі не може врахувати стягнуту з ТОВ «ЛЕО» на користь ОСОБА_1 суму невідпущеної відповідачу електричної енергії в розмірі 209,80 грн. за період з 18.09.2017 року по 28.09.2017 року рішення від 19.03.2018 року по справі №428/12940/17), оскільки ОСОБА_1 не позбавлений права стягнути зазначену суму коштів з ТОВ «ЛЕО» в порядку виконання судового рішення або звернутись до ТОВ «ЛЕО» для проведення взаємозаліку.

Щодо решти доводів сторін слід відзначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1921 грн., понесення яких підтверджується квитанцією від 11.10.2019 року № 79.

При цьому суд відзначає, що відсутні підстави для того, щоб не стягувати судовий збір з відповідача, оскільки чинний ЦПК України та Закон України «Про судовий збір» передбачають можливість звільнити особу від сплати судового збору лише під час подання позову до суду (ст. 136 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про судовий збір»).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 206, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354-355, Перехідними положеннями ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання» заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 2200 (дві тисячі двісті двісті) грн. 00 коп. та судові витрати у сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складене 16.03.2020 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об`єднання», місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Б.Ліщини, буд. 40, .

Представник позивача: Варламова Інна Валеріївна, місцезнаходження за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Б.Ліщини, буд. 40.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Ж. І. Кордюкова