БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1667/19
Провадження № 2/497/87/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

18.03.2020 року Болградський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Кравцової А.В., секретар судового засідання Бекметова Х.В., розглянувши за відсутністю сторін заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

06.11.2019 року позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 борг у розмірі 1700грн. та з відповідача ОСОБА_3 - 1025грн., а також судові витрати в розмірі сплаченого позивачем судового збору та оплати проїзду до місця розташування суду в розмірі вартості бензину, оскільки він винаймав перевізника для доставки до суду свідків двічі, оскільки відповідачі до суду не прибували.

В обґрунтування своїх вимог позивач стверджує, що він випасав з травня до осені 2016 року вівці декількох своїх односельців, у тому числі і відповідачів, - за домовленістю, оскільки він хворіє і потребує кошти на лікування, а пенсія не дозволяє придбати усі потрібні ліки; за випас овець односельці, у тому числі й відповідачі, обіцяли йому заплатити кошти у вказаних розмірах, проте відповідачі, на відміну інших односельців, досі з ним не розрахувалися, хоча він, позивач, неодноразово звертався до них з проханням в передачі йому обумовлених сум коштів, тобто, щоб вони з ним розрахувалися, але вони, визнаючи свою заборгованість перед ним, досі не її не погасили, тому він змушений звернутися до суду за захистом свого права на ці зароблені ним і не отримані кошти.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що були повідомлені належним чином про час та місце судового засідання, - до суду не з`явилися, не надали суду заперечень або пояснень щодо предмету позову.

Позивач надав суду заяву, якою підтримав позовні вимоги, просив суд розглянути справу за його відсутністю, задовольнивши позов в повному обсязі, не заперечуючи проти ухвалення судом рішення заочно, що відповідає положенням ст.ст.223,224 ЦПК України.

Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду, а позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

З матеріалів справи вбачаються наступні факти та відповідні ним правовідносини, що були встановлені судом на підставі наданих суду і досліджених доказів:

- згідно заяви (що зареєстрована в реєстрі Кубейської сільської ради за №244, а.с.7) громадяни села Кубей Болградського району Одеської області: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 підтверджують, що позивач ОСОБА_1 дійсно здійснював випас їх овец з 01.05.2016 року до 31.10.2016р.;

- згідно заяв письмового опитування свідків: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 18.03.2020року, вони підтвердили, що позивач ОСОБА_1 дійсно у 2016 році усе літо випасав овець кількох односельців, у тому числі й їхніх, у тому числі випасав овець відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до положень ч.1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, ніж за зверненням особи, зо подане відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст.599 ЦК України визначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до положень ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених його змістом, тобто, неналежне виконання зобов`язання, а ст.611 ЦК України регламентовано, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З наданих суду відомостей та доказів судом встановлено, що, на твердження позивача та свідків, позивач дійсно випасав у 2016-му році з 01 травня до 31 жовтня вівці односельців за домовленістю, у тому числі: свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також відповідачів: ОСОБА_2 і ОСОБА_3 за умови надання йому, позивачу, домовленої суми коштів за цю послугу, проте, на твердження позивача, відповідачі з ним досі не розплатилися, - лише усно обіцяють. Відповідачі до суду не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про дату, час і місце судового засідання, та не спростували твердження позивача щодо наявності чи відсутності в них заборгованості перед позивачем, - не надали суду будь-яких заяв, письмових пояснень чи доказів. Таким чином, враховуючи викладене - щодо твердження позивача про наявність заборгованості у відповідачів перед ним, та, за відсутності заперечень відповідачів по суті позовних вимог, суд дійшов висновку, що між позивачем та відповідачами дійсно у 2016-му році були фактично договірні трудові відносини, згідно яких відповідачі є замовниками послуг (робіт), а позивач - працівником (виконавцем), що виконував заздалегідь узгоджену сторонами роботу, і цей договір є цивільно-правовими, з огляду на наступне.

Законодавство визначає договір як домовленість двох або більше сторін, спрямовану на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Таке визначення наведене у ч.1ст.626 ЦК. До слова, саме ЦК регламентує більшість питань, пов`язаних із договірними відносинами між особами, а в разі укладання господарських договорів додаткові правила встановлює ще й ГК. Договори можна класифікувати за декількома критеріями. Основними з них є за характером відносин - цивільно-правові: на основі таких договорів здійснюються особисті майнові та немайнові відносини юридичних осіб із фізичними особами, а також фізичних і юридичних осіб між собою. До таких договорів застосовуються вимоги тільки ЦКУ. За характером договори можуть класифікуватися з договірних зобов`язань: договори на передання майна (можуть бути як з переходом права власності на майно, приміром, договір купівлі-продажу, так і без переходу права власності, наприклад, договір оренди); також- договори на виконання робіт; та - договори про надання послуг.

Загалом може бути дві форми договору: усна та письмова. Крім того, письмові договори поділяються на ті, що підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, й ті, які такого посвідчення не вимагають. Ч.1ст.205 ЦК України визначено, що усний договір - це правочин, що може вчинятися усно на відміну від правочину у письмовій формі. Причому сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. При здійсненні такого вибору сторони мають знати, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами в момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, а також правочинів, для яких недотримання письмової форми має наслідком їх недійсність (ч.1ст.206 ЦК). Договори про виконання робіт/надання послуг обов`язковому нотаріальному посвідченню не підлягають. Проте посвідчувати у нотаріуса договір можна й у випадку, якщо про це домовилися сторони чи якщо цього вимагає одна зі сторін (юридична або фізична особа) (ч.1 та ч.4 ст.209 ЦК). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди щодо усіх істотних умов договору (абз.1ч.1ст.638 ЦК). Усний договір може виражатися двома способами: вербальним і невербальним. При вербальному способі сторони на словах домовляються про істотні умови договору. Невербальний же спосіб договірної домовленості виражається мовчанням (ч. 3 ст. 205 ЦК). У такому випадку поведінка сторін має засвідчувати їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Чинне законодавство надає право фізичним особам виконувати роботи (надавати послуги) на підставі як трудового, так і цивільно-правового договору (далі ЦПД). Кожен з цих видів правовідносин має свої особливості та наслідки в частині їх кваліфікації, обліку, виплати винагороди, оподаткування тощо. Будь-яка фізичка чи юридична особа може укладати ЦПД не лише з фізособами-підприємцями, а й із звичайною фізособою. Як правило, такі договори за своєю правовою природою є договорами підряду. Відмінності між трудовим договором та ЦПД, передусім, полягають у різному їх врегульованості законодавчими актами. Перший регулюється нормами КЗпП, другий Цивільним кодексом (далі ЦК). Слід розуміти, що ЦПД це угода двох сторін про виконання конкретних робіт (надання конкретного переліку послуг), в яких вони обумовлюють строки їх виконання, вартість та інші умови, а завершуються вони складанням актів виконаних робіт. На перший погляд предмет обох договорів суттєво не відрізняється. Зокрема, предметом трудового договору зазвичай є виконання певної роботи за конкретною професією (посадою), передбаченою штатним розписом підприємства (ст.21 КЗпП). Предметом ЦПД є надання обумовлених сторонами послуг або виконання певного обсягу робіт (ст. 837, 901 ЦК). Проте, якщо метою трудового договору є лише виконання певних трудових обов`язків, функцій із фіксуванням цього в табелі обліку робочого часу установи, виконання роботи (надання послуг,) то ЦПД - завершується отриманням визначеного його сторонами кінцевого матеріального результату та підтверджується оформленням відповідного акту. Для трудових правовідносин між працівником та роботодавцем письмова форма не є обов`язковою. Водночас усний характер трудового договору не виключає необхідності видання роботодавцем відповідного наказу (розпорядження) про прийняття працівника на ту чи іншу посаду. Особливістю ЦПД є те, що залучена за ним для виконання певної роботи (надання послуги) особа, на відміну від найманого працівника за трудовим договором, не зобов`язана виконувати правила внутрішнього розпорядку роботодавця. Також така особа не має власного робочого місця, а має самостійно організувати процес виконання предмета ЦПД на власний ризик та власними засобами й отримати за це обумовлену винагороду. Найманий працівник отримує зарплатню, яка визначається трудовим (колективним) договором та виплачується йому щонайменше двічі на місяць. Особа, яка виконує роботу (надає послугу) за ЦПД, не зараховується до штату установи і у трудову книжку такої особи не вносяться відомості про роботу, вона не забезпечується гарантіями, передбаченими КЗпП для найманих працівників. Також найманий працівник зобов`язаний виконувати трудові обов`язки особисто, тоді як особа, залучена за ЦПД, у випадках, встановлених у такому договорі, може покласти виконання своїх обов`язків на інших осіб. Традиційно вважалося, що трудовий договір можна укласти як в усній, так і в письмовій формі. Ст.24 КЗпП України прямо зазначає, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі та передбачає випадки, коли трудовий договір обов`язково має бути укладений в письмовій формі. Усна форма трудового договору хоча і допускається законодавством про працю, але на сьогодні немає розуміння, яким чином фіксується волевиявлення сторін. Подання заяви працівника про прийняття його на роботу і видання роботодавцем наказу є конклюдентними діями за аналогією з цивільним законодавством. Такими діями також можуть бути подання трудової книжки, початок фактичного виконання роботи та інше.

Виходячи з наданих позивачем суду доказів та пояснень, предметом договору, у даному випадку, є послуга з випасання позивачем овець, і це сторонами було узгоджено, оскільки підтверджується як поясненнями позивача, так і свідками і це, власне, - першопричина виникнення даних договірних відносин. Щодо строків та оплати виконаних робіт сторони також домовилися, тобто, вбачається, що між сторонами було досягнуто домовленості усіх істотних умов договору і позивач зі свого боку усі домовленості виконав, оскільки позивач і свідки не надали суду свідчень стосовно невиконання позивачем умов вищезазначеного договору. Проте виконання умов договору з боку відповідачів з наданих суду матеріалів не вбачається, тому вимоги позову суд вважає доведеними і такими, що підлягають задоволенню з метою захисту прав позивача, оскільки іншим чином він свої права захистити у даному випадку позбавлений можливості.

Дійшовши висновку про наявність підстав для задоволення позову, суд також дійшов висновку, що вимоги позову щодо стягнення з відповідачів - з кожного - на користь позивача судових витрат - в даному випадку - в розмірі судового збору 768,40 гривень з кожного (дві квитанції по 768,40 грн.), та витрат на оплату поїздки до місця розташування суду, в розмірі 400 гривень, які були сплачені позивачем при зверненні до суду з даним позовом, - підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки підтверджується наданими позивачем доказами і нічим і ніким не спростовані.

Керуючись ст.ст.526,599,610,611 ЦК України, ст.ст.5,6,10,12,13,76,80,263-265,280-284,354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), суму боргу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень40 копійок судових витрат у виді сплаченого позивач5ем судового збору та 200грн. судових витрат у виді оплати позивачем поїздок до місця розташування суду, а всього, разом - 2669 (дві тисячі шістсот шістдесят дев`ять) гривень 40 копійок.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 ), на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), суму боргу в розмірі 1025 (одна тисяча двадцять п`ять) гривень, 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок судових витрат у виді сплаченого позивачем судового збору, та 200грн. судових витрат у виді оплати позивачем поїздок до місця розташування суду, а всього, разом, - 1993 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто три ) гривні 40 копійок.

Заочне рішення суду може бути переглянуте Болградським районним судом Одеської області за заявою відповідача, яка подається до канцелярії суду - протягом двадцяти днів з моменту отримання відповідачем копії судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення; відповідачем - після отримання ухвали суду про результати розгляду заяви про скасування заочного рішення. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку його оскарження.

Повний текст рішення складений 18.03.2020 року.

Суддя А.В. Кравцова