Справа №393/478/19
Провадження №2/403/37/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 року Устинівський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді: Годованець І. А.

при секретарі: Остапенко Н. М.

з участю:

представника позивача: Усатенко В.Ю.

представника відповідача: Ковальова Ю.В.

розглянувши у відкритому cудовому засіданні в залі суду смт. Устинівка у режимі відеоконференції з Ленінським районним судом м. Кропивницький цивільну справу за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Агро Віта ЛМ» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно одержаної грошової суми 116894.01 грн., інфляційних втрат в сумі 37965.29 грн. та три проценти річних в сумі 9289.09 грн., -

В С Т А Н О В И В :

Позивачем Приватним сільськогосподарським підприємством «Агро Віта ЛМ» подано до суду позов до відповідача ОСОБА_1 про стягнення безпідставно одержаної грошової суми 116894.01 грн., інфляційних втрат в сумі 37965.29 грн. та три проценти річних в сумі 9289.09 грн. Позовні вимоги мотивуються тим, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У судовому засіданні у режимі відеоконференції з Ленінським районним судом м. Кропивницький представник позивача Приватного сільськогосподарського підприємства «Агро Віта ЛМ»(адвокат) Усатенко Вячеслав Юрійович пояснив, що 07 серпня 2011 року ОСОБА_1 подав директору ПСП «Червона Калина» Бойчику Василю Степановичу, правонаступником якого є ПСП «Агро Віта ЛМ», заяву про надання авансом сто п`ять тисяч гривень за орендовану земельну ділянку. На підставі видаткового касового ордеру від 07 серпня 2011 року ПСП «Червона Калина» видано ОСОБА_1 аванс за оренду землі майбутніх років в сумі сто п`ять тисяч гривень 00 коп.Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Вважає, що позовні вимоги Приватного сільськогосподарського підприємства «Агро Віта ЛМ» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно одержаної грошової суми 116894.01 грн., інфляційних втрат в сумі 37965.29 грн. та три проценти річних в сумі 9289.09 грн. підлягають задоволенню, як обґрунтовані належним чином письмовими доказами та правовими нормами цивільного законодавства.

У судове засідання у режимі відеоконференції з Ленінським районним судом м. Кропивницький відповідач ОСОБА_1 не з`явився, про день та час судового розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про відкладення судового розгляду справи по суті не подано.

У судовому засіданні у режимі відеоконференції з Ленінським районним судом м. Кропивницький представник відповідача (адвокат) Ковальов Юрій Володимирович пояснив, що позивач ОСОБА_1 заперечує обставини отримання авансу майбутніх років у сумі сто п`ять тисяч гривень 00 коп. за орендовану земельну ділянку. Видатковий касовий ордер від 07 серпня 2011 року не є нележним та допустимим доказом у справі. Вважає, що позовні вимоги Приватного сільськогосподарського підприємства «Агро Віта ЛМ» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно одержаної грошової суми 116894.01 грн., інфляційних втрат в сумі 37965.29 грн. та три проценти річних в сумі 9289.09 грн. задоволенню не підлягають. У разі задоволення позовних вимог, просить суд відповідно до поданої заяви застосувати до спірних правовідносин між сторонами строк позовної давності, що є окремою підставою для відмови у позові. Заслухавши учасників судового розгляду справи, ознайомившись з матеріалами справи, судом встановлено наступні обставини. 19 серпня 2019 року позивачем Приватним сільськогосподарським підприємством «Агро Віта ЛМ» подано до Новгородківського районного суду Кіровоградської області позов до відповідача ОСОБА_1 про стягнення безпідставно одержаної грошової суми 116894.01 грн., інфляційних втрат в сумі 37965.29 грн. та три процентних річних в сумі 9289.09 грн. Ухвалою Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 05 листопада 2019 року задоволено самовідвід судді Рачкелюка Юрія Васильовича, з підстав, передбачених п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України. Відповідно до положень ст.33 ЦПК України, цивільну справу передано до канцелярії суду для автоматизованого розподілу (повторного розподілу). Розпорядженням виконуючого обов`язки голови Новгородківського районного суду Кіровоградської області Рачкелюка Юрія Васильовича від 07 листопада 2019 року, на підставі протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Агро Віта ЛМ" до відповідача ОСОБА_1 про стягнення безпідставно одержаної грошової суми 116894.01 грн., інфляційних втрат в сумі 37965.29 грн. та три процентних річних в сумі 9289.09 грн. передано на судовий розгляд до Устинівського районного суду Кіровоградської області. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Устинівського районного суду Кіровоградської області від 18 листопада 2019 року, у цивільній справі за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Агро Віта ЛМ» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно одержаної грошової суми 116894.01 грн., інфляційних втрат в сумі 37965.29 грн. та три процентних річних в сумі 9289.09 грн., визначено головуючого суддю: Годованець Іван Алімович. Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (ст.1 Закону України «Про оренду землі»). Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ч.1 ст.2 Закону України «Про оренду землі»). Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.13 Закону України «Про оренду землі»). Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ч.1 ст.93 ЗК України). За договором найму (оренди) земельної ділянки, наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ст.792 ЦК України). Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі»). Особа здійснює свої права вільно на власний розсуд (ч.1 ст.12 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1,2,3,4 ст.12 ЦК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до норм ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом цивільну справу за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Агро Віта ЛМ» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно одержаної грошової суми 116894.01 грн., інфляційних втрат в сумі 37965.29 грн. та три проценти річних в сумі 9289.09 грн. розглянуто в межах заявлених позовних вимог: про повернення безпідставно набутих коштів, і на підставі доказів, поданих учасниками справи. За договором оренди землі від 01 жовтня 2008 року, орендодавцем ОСОБА_1 , передано орендарю Приватному сільськогосподарському підприємству «Червона Калина», правонаступником якого є Приватне сільськогосподарське підприємство «Агро Віта ЛМ», відповідно до п.п. 2- 11 цього договору, в користування земельну ділянку, площею 7.30 га, кадастровий номер: не зазначено, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області на десять років; нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 80040.00 грн.; орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 4% від нормативної грошової оцінки землі, з урахуванням коефіціента індексації, щорічно в сумі 3202.00 грн.; орендна плата вноситься у такі строки: один раз на рік до 25 грудня. Державна реєстрація договору оренди землі 24 жовтня 2008 року у Новгородківському відділі Кіровоградської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру " за №18. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України (ч.ч.1,2 ст.21 Закону України «Про оренду землі) . Орендна плата справляється у грошовій формі (ч.1 ст.22 Закону України «Про оренду землі). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст.526 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Орендодавець має право вимагати від орендаря: своєчасного внесення орендної плати (п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про оренду землі»). Згідно із ч.1 ст.251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. У даному випадку такою подією є виплата орендної плати саме до 25 грудня кожного року. Таким чином, у даному випадку невиконання відповідачем обов`язку сплатити орендну плату у строк, визначений умовами договору, і є несплатою орендної плати. За договором оренди землі у сторін відсутній правовий спір щодо боргу по орендній платі. Приватним сільськогосподарським підприємством «Агро Віта ЛМ» до позовної заяви додано наступні письмові документи: Директору ПСП «Червона Калина» ОСОБА_2 від ОСОБА_1 ; Заява. Прошу видати авансом сто п`ять тисяч гривень за орендовану земельну ділянку. 7.08.2011 р. Підпис: ОСОБА_1 ; Видатковий касовий ордер від 07 серпня 2011 року; Видати ОСОБА_1 аванс за оренду землі майбутніх років: сто п`ять тисяч гривень 00 коп.; Керівник: підпис; 07 серпня 2011 року; Підпис одержувача. У відзиві на позовну заяву позивач ОСОБА_1 заперечує обставини отримання авансу майбутніх років у сумі сто п`ять тисяч гривень 00 коп. за орендовану земельну ділянку. Видатковий касовий ордер від 07 серпня 2011 року не є нележним та допустимим доказом у справі. Частиною 1 ст.254, ч.1 ст. 638 ЦК України передбачено, що строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку ( ч.1 ст. 254 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ст.631 ЦК України). Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Наслідками закінчення строку договору оренди землі, згідно ст. 31 Закону України «Про оренду землі», є припинення договору оренди землі (ст.19 Закону України «Про оренду землі»). Пунктом 8 договору оренди землі між сторонами встановлено, що строк його дії десять років, а отже строк дії договору закінчується 24 жовтня 2018 року. Згідно правової позиції Верховного суду України у постанові від 19 лютого 2014 року у справі № 6-162цс13, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору. Таким чином, строк дії цього договору оренди землі між сторонами закінчується 24 жовтня 2018 року. Частиною 1 ст.202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.ч.1,2 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною 1 ст.207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Системний аналіз зазначених положень закону дає підстави вважати, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошових коштів). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Статтею 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Загальна умова ч.1 ст.1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Таким чином, норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 29 вересня 2014 року № 6-122цс14. Положення глави 83 «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз норм права дають підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-122цс14 відповідно до змісту статті 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спорустосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі йщодо зобов`язання повернути майно потерпілому. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) викладено наступний висновок. Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц міститься висновок про те, що зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок іншої особи; вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна. Вiдсутнiсть правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у договірних відносинах за договором оренди землі. Орендодавець ОСОБА_1 отримав від орендаря Приватного сільськогосподарського підприємства «Агро Віта ЛМ», відповідно до умов договору оренди землі, аванс за оренду землі в рахунок майбутніх років в сумі сто п`ять тисяч гривень 00 коп, тобто за наявності правової підстави за договором оренди землі. Приватне сільськогосподарське підприємство «Агро Віта ЛМ» не позбавлене захистити свої права у інший спосіб. Таким чином, наявність між сторонами зобов`язальних правовідносин, для яких характерним є спосіб повернення майна, переданого за договором, виключає можливість пред`явлення позову в порядку статті 1212 ЦК України. У цьому разі, права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права. При встановлених обставинах позовні вимоги Приватного сільськогосподарського підприємства «Агро Віта ЛМ» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно одержаної грошової суми 116894.01 грн., інфляційних втрат в сумі 37965.29 грн. та три процентних річних в сумі 9289.09 грн. задоволенню не підлягають. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст.60 ЦПК України). Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (ч.4 ст.60 ЦПК України). Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»). Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»). До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (ч.3 ст.27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»). Дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору (ст.29 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»). У судовому засіданні та у запереченні на позов представник відповідача (адвокат) Ковальов Юрій Володимирович зазначив, що всі судові справи, у яких приймав участь як представник ПСП «Червона Калина» завершені судовим рішенням. ПСП «Червона Калина» не оплачено грошову винагороду за надану ним правову допомогу. Літом 2016 року з його ініціативи у односторонньому порядку з ПСП «Червона Калина» Договір про надання правової допомоги від 26 січня 2015 року було розірвано, так як клієнтом порушено обов`язки, прийняті на себе згідно з цим договором. У п.6.3 розділу 6 «Заключні положення» Договору про надання правової допомоги від 26 січня 2015 року між адвокатом Ковальовим Юрієм Володимировичем та ПСП «Червона Калина» (правонаступник ПСП «Агро Віта ЛМ»), в особі, директора ОСОБА_2 зазначено обставини, які є підставою для дострокового розірвання цього договору, в тому числі: клієнт грубо порушує обов`язки, прийняті на себе згідно з даним договором. У матеріалах справи відсутні письмові документи та відомості, що підтверджують дію Договору про надання правової допомоги від 26 січня 2015 року, виконання цього договору адвокатом Ковальовим Юрієм Володимировичем та ПСП «Червона Калина», правонаступником якого є ПСП «Агро Віта ЛМ», на протязі з 2016 року включно по день судового розгляду цивільної справи. Під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами адвоката та його професійними правами і обов`язками перед клієнтом, наявність якої може вплинути на об`єктивність або неупередженість під час виконання адвокатом його професійних обов`язків, а також на вчинення чи не вчинення ним дій під час здійснення адвокатської діяльності. Таким чином, у цивільній справі відсутні належні письмові документи та відомості про суперечність між особистими інтересами адвоката Ковальова Юрія Володимировича та його професійними правами і обов`язками перед ПСП «Червона Калина», правонаступником якого є ПСП «Агро Віта ЛМ», або наявність якої є такою, що впливає на об`єктивність та неупередженість під час виконання адвокатом його професійних обов`язків, а також на вчинення чи не вчинення ним дій під час здійснення адвокатської діяльності. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представником позивача (адвокат) Усатенко В`ячеславом Юрійовичем подано суду клопотання про відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в сумі 5000.00 грн., до якого додано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Клопотання представника позивача (адвокат) Усатенко В`ячеслава Юрійовича про відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в сумі 5000.00 грн. задовленню не підлягає, так як відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Клопотання представника відповідача (адвокат) Ковальова Юрія Володимировича про відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в сумі 12000.00 грн. задоволенню не підлягає, так як відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України, до цього клопотання не додано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачу Приватному сільськогосподарському підприємству «Агро Віта ЛМ» судовий збір в сумі 2462.24 грн. відшкодуванню не підлягає, так як у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у позовних вимогах в повному обсязі.

Відмовити у повному обсязі у позовних вимогах Приватного сільськогосподарського підприємства «Агро Віта ЛМ» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно одержаної грошової суми 116894.01 грн., інфляційних втрат в сумі 37965.29 грн. та три проценти річних в сумі 9289.09 грн.

Позивачу Приватному сільськогосподарському підприємству «Агро Віта ЛМ» судові витрати у справі (судовий збір в сумі 2462.24 грн. та витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в сумі 5000.00 грн.) відшкодуванню не підлягають, так як у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Відмовити у клопотанні представника відповідача (адвокат) Ковальова Юрія Володимировича про стягнення з Приватного сільськогосподарського підприємства «Агро Віта ЛМ» витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в сумі 12000.00 грн.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Кропивницького Апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І. А. Годованець