ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6439/20 Справа № 178/1940/19 Головуючий у першій інстанції: Цаберябий Б. М. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Дніпропетровської обласної прокуратури (прокуратури Дніпропетровської області) в інтересах держави, в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Чорна Оксана Василівни, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Саксаганська сільська рада Криничанського району Дніпропетровської області, про визнання права довічного володіння земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 10 грудня 1992 року на підставі рішення №37 виконавчого комітету Жовтневої сільської ради народних депутатів Криничанського району Дніпропетровської області ОСОБА_3 надана у довічне успадковуване володіння земельна ділянка площею 53,2 га в межах згідно з планом землеволодіння, яка розташована на території Саксаганської (Жовтневої) сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області. Земельну ділянку надано у довічне успадковане володіння для створення селянського (фермерського) господарства. 18 січня 1993 року ОСОБА_3 заснував Селянське фермерське господарство «Іванково», яке використовує надану земельну ділянку у своїй господарській діяльності. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Позивачкою зазначено, що єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 є саме вона - ОСОБА_1 . При зверненні до нотаріальної контори за отриманням спадщини позивачці було відмовлено у зв`язку з тим, що позивачкою не надано до нотаріальної контори правоустановчих документів на спадкове майно, оскільки Державний акт на право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою за чинним законодавством не є правовстановлюючим документом. Тому позивач просила визнати за нею право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою площею 50,3625, кадастровий номер :01:001:0384, яка розташована на території Саксаганської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, згідно Державного акту на право довічного успадкованого володіння землею, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої сільської Ради народних депутатів Криничанського району Дніпропетровської області №37, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за №75, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою, площею 50,3625, кадастровий номер :01:001:0384, яка розташована на території Саксаганської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, що була у володінні померлого згідно Державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої сільської Ради народних депутатів Криничанського району Дніпропетровської області №37, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за №75. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768,40 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі прокуратура Дніпропетровської області (перейменовано в Дніпропетровську обласну прокуратуру) в інтересах держави, в особі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області (третя особа у справі), посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовою розпискою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 та прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури Міщук Н.П. від 17.11.2020 року (а.с. 191); а також рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток третім особам ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ПН ОСОБА_5 . У зв`язку з неотриманням відповідачем поштової кореспонденції за повідомленою суду адресою, яка відповідає місцю реєстрації, сповіщення ОСОБА_2 здійснено шляхом розміщення відповідного оголошення про слухання справи на веб-сайті судової влади. Від ПН ОСОБА_5 надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скаргиі заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25 січня 1979 року між позивачем ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого повторно 23 лютого 1989 року відділом ЗАГС Виноградівської районної ради Закарпатської області (а.с. 20).

Позивачем до матеріалів справи долучено копію Державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею, виданого Жовтневою сільською радою Криничанського району Дніпропетровської області 10 грудня 1992 року, відповідно до якого ОСОБА_3 було надано у довічне успадковуване володіння для створення селянського/фермерського господарства земельну ділянку площею 53,2 га (а.с. 21-24).

Зазначений вище Державний акт виданий на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої сільської Ради народних депутатів Криничанського району Дніпропетровської області №37 від 04.12.1992 року та зареєстрований в книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за №75.

У січні 1993 року ОСОБА_3 заснував Селянське фермерське господарство «Іванково» (ідентифікаційний код 21901641), що підтверджено копією Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії АОО №188595 від 18 січня 1993 року (а.с. 25).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 26 березня 2014 року виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області (а.с. 19).

Постановою Верховного Суду від 13.03.2019 року у справі №178/922/15-ц (провадження №61-25115св18) (копія якої долучена до матеріалів справи) встановлено, зокрема, що згідно з довідкою Виконавчого комітету Жовтневої Сільської Ради від 04 квітня 2014 року ОСОБА_3 на день смерті був зареєстрований та проживав на АДРЕСА_1 ; разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини проживали дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 .

Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 18.08.2017 року у справі №178/722/17, яке в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили (копія наявна в матеріалах справи), зокрема, встановлено, що дочка спадкодавця ОСОБА_2 відмовилась від прийняття спадщини ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 04.07.2014 року та 04.12.2014 року звернулася до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після ОСОБА_3 , вказавши, що на день смерті у спадкодавця залишився державний акт на право довічного успадкованого володіння земельною ділянкою площею 53,2 га для створення селянського (фермерського) господарства (а.с. 21-24).

Постановою приватного нотаріуса Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Чорної О. В. від 04 грудня 2014 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 53,2 га, призначену для створення селянського (фермерського) господарства, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 (а.с. 146-147).

20 грудня 2019 року постановою приватного нотаріуса Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Чорної О. В. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право довічного успадковуваного володіння землею для створення селянського (фермерського) господарства, яке залишилась після смерті ОСОБА_3 (а.с. 18-19).

Також встановлено, що у червні 2015 року ОСОБА_1 зверталась до суду з позовом до Жовтневої сільської ради Криничанскього району Дніпропетровської області про визнання довічного спадкового володіння земельною ділянкою в порядку спадкування. Позов було заявлено щодо права на ту ж земельну ділянку площею 53,2 га, призначену для створення селянського (фермерського) господарства.

Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2017 року, у цивільній справі №178/922/15-ц позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право на довічне спадкове володіння та користування земельною ділянкою розміром 53,2 га землі згідно з державним актом на право довічного успадкованого володіння землею, виданого на підставі рішення Виконавчого комітету Жовтневої сільської Ради народних депутатів Криничанського району Дніпропетровської області №37, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за №75, розташованої на території Жовтневої сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, що залишилася після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В подальшому, постановою Верховного Суду від 13 березня 2019 року №178/922/15-ц (провадження № 61-25115св18) касаційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області задоволено. Рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2017 року скасовано і ухвалено нове судове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Жовтневої сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, треті особи: Реєстраційна служба Криничанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, відділ Держземагентства у Криничанському районі Дніпропетровської області, приватний нотаріус Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Чорна Оксана Василівна, про визнання довічного спадкового володіння земельною ділянкою в порядку спадкування, відмовлено.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що ОСОБА_2 відмовилась від прийняття спадщини ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь позивачки, - колегія дійшла висновку, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки між нею та позивачкою відсутній спір щодо права на спадщину ОСОБА_3 .

Враховуючи, що, згідно змісту позовної заяви, позивач стверджує, що вона є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину та не відмовився від спадщини ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , - колегія звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч.1 та ч. 6 ст. 367 ЦПК України).

Згідно ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Зі змісту положень ст. 48 ЦПК України вбачається, що відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у ч.ч. 1, 2 цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Визначення відповідачів, предмету та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц; від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц; від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 15 травня 2019 року у справах №№552/91/18, 554/9144/17).

Під час апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості замінити первісного відповідача належним відповідачем або залучити до участі в справі іншу особу, як співвідповідача.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем з наведених вище підстав; враховуючи, що позов до іншого відповідача у даній справі позивачем не пред"явлений, зокрема, територіальна громада в особі відповідного орган місцевого самоврядування до участі у справі у якості співвідповідача місцевим судом не залучена, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Колегія також звертає увагу, що судом першої інстанції безпідставно не було залучено до участі у справі СФГ «Іванково», для створення якого спадкодавцю було надано у довічне успадковуване володіння спірну земельну ділянку.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, допустив неправильнезастосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Щодо наявності у прокурора повноважень для подання апеляційної скарги у даній справі, - колегія зазначає наступне.

Статтею 6 Конституції України передбачено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частиною третьою статті 56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Статус прокурора визначено у статті 15 вказаного вище Закону України «Про прокуратуру», частиною другою якої передбачено також, що прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає в прокуратурі.

Як роз`яснив Конституційний Суд України в рішенні № 3-рп/99 від 08 квітня 1999 року, представництво прокуратурою України інтересів держави в суді є одним із видів представництва в суді. За правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки. Представництво прокурором інтересів держави в суді відрізняється від інших видів представництва рядом специфічних ознак: складом представників та колом суб`єктів, інтереси яких вони представляють, обсягом повноважень, формами їх реалізації.

Отже, прокурор діє не від імені органу прокуратури як юридичної особи, а виключно від імені держави.

Листом від 22.05.2020 року №05/2-736вих20 Прокуратура Дніпропетровської області повідомила ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області про порушення інтересів держави та наявність підстав для представництва інтересів держави в особі вказаної вище установи, шляхом внесення прокурором апеляційної скарги (а.с. 106).

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абзаци перший-третій частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади, зокрема повноважень органів прокуратури, здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц, провадження №14-104/цс19.

Заступник прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, обґрунтував в апеляційній скарзі в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, послався на неподання третьою особою апеляційної скарги; апелянтом зазначено орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, в інтересах якого діє прокуратура; повідомлено письмово ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області про здійснення ним представництва у даній справі.

Враховуючи наведене вище, встановивши, що станом на дату підписання та подання апеляційної скарги (22.05.2020 року) заступник прокурора Дніпропетровської області Курінна О. була наділена повноваженням на підписання апеляційної скарги у цивільній справі, - колегія приходить до висновку про дотримання заступником прокурора Дніпропетровської області вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, із ОСОБА_1 на користь Дніпропетровської обласної прокуратури підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) грн. 60 коп. (а.с. 114).

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Колегія наголошує, що позивач не позбавлена можливості звернення до суду, на захист своїх прав та законних інтересів, з позов до належного відповідача, за іншого обгрунтування.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури (прокуратури Дніпропетровської області) в інтересах держави, в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, - задовольнити.

Рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2020 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права довічного володіння земельною ділянкою - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Дніпропетровської обласної прокуратури () судові витрати в розмірі 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді