Справа № 486/1813/19
Провадження № 2/486/122/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2020 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарі Коршак О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про припинення стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та визначення місця проживання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

22 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 08 грудня 2016 року. Мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття сина. 16 жовтня 2019 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області було ухвалено рішення, яким відмовлено йому у визначенні місця проживання дитини в зв`язку з відсутністю спору між батьками. З того часу ОСОБА_3 проживає з ним та перебуває на його утриманні, відповідач жодних витрат по утриманню сина не несе, а отримує аліментні платежі.

11 грудня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про визначення місця проживання малолітньої дитини.

Свою позицію обґрунтував тим, що малолітній ОСОБА_4 після розірвання шлюбу проживав з матір`ю ОСОБА_2 , він проти цього не заперечував. З сином постійно спілкувався, приймав участь у його вихованні, щорічному оздоровленні, розвитку його здібностей, піклувався про стан його здоров`я, вчасно, і в більш ніж достатньому розмірі сплачував аліменти, купував йому речі та продукти харчування. Син часто залишався на ночівлю у нього, тому звик до його місця проживання. Відповідач же до виконання своїх батьківських обов`язків поставилась не належним чином, з часу, коли хлопчику виповнився 1 рік не відвідувала з сином лікаря, не водила його на профілактичні огляди, не турбувалась про стан його здоров`я, виправлення порушення мовлення, розвиток додаткових здібностей, не сплачувала батьківську плату за відвідування сином дошкільного навчального закладу. Більш того, за період з квітня 2018 року по листопад 2019 року ОСОБА_3 взагалі був відсутній у дошкільному навчальному закладі не по хворобі. Окрім того, 11 серпня 2019 року відповідач залишила без нагляду вдома трьох своїх малолітніх дітей, внаслідок чого двоє з них, в тому числі ОСОБА_3 , покинувши квартиру, пішли гуляти містом. Діти були помічені перехожою, яка викликала працівників поліції. В подальшому ОСОБА_3 було передано до КЗ Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Южноукраїнської міської ради, звідки він його забрав. ОСОБА_3 був наляканий та пригнічений, просив не повертати його матері. Деякий час хлопчик проживав з ним. У квартирі де вони мешкали, створив всі належні та необхідні умови для проживання сина. Обладнав для ОСОБА_3 окрему кімнату, в якій є необхідні меблі, техніка, іграшки, книжки та одяг. Він відвідував з сином лікарів, виконував їх рекомендації та рекомендації вихователів дитячого закладу КЗ Центру розвитку дитини Гармонія, в якому виховується ОСОБА_3 , адже хлопчик має вади мовлення, які необхідно виправляти не тільки завдяки відвідуванню логопедичної групи, але й додатково за допомогою відповідних спеціалістів та адаптації серед однолітків. За той короткий час, що хлопчик проживав з ним, влаштував його до спортивно-розвиваючих гуртків, а саме в секцію карате ККСС Олімп ВП "ЮУ АЕС" та до Школи раннього розвитку дітей Happy Kids, дитині було цікаво та він залюбки їх відвідував. Згодом відповідач виявила бажання спілкуватись з сином та забрала його. З того часу хлопчик припинив відвідувати дані гуртки. Переконаний, що проживання хлопчика з матір`ю негативно впливає на його дисципліну і поведінку в побуті та його психічний стан.

Вважає, що дитина повинна мати одне постійне місце проживання, де має почуватись у безпеці, відчувати турботу та піклування про себе. Після події що сталась у серпні 2019 року, має сумнів щодо безпечного проживання ОСОБА_3 з відповідачем. Вважає, що проживання сина з ним відповідатиме найвищим інтересам дитини. Зазначає, що не одружений, інших утриманців не має, всю свою батьківську любов та турботу приділяє ОСОБА_3 . Також, працює, має стабільний заробіток та все необхідне, щоб забезпечити сина. Просив визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 за місцем його мешкання в квартирі АДРЕСА_1 .

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 28 січня 2020 року було об`єднано в одне провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

Позивач та його представник в підготовче судове засідання не з`явились.

Представник позивача надала суду письмову заяву, в якій просили здійснювати розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву, в якій також просила суд здійснювати розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Представник третьої особи в підготовче судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву, в якій просила суд здійснювати розгляд справи без її участі.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи наведену вимогу закону, справа може бути розглянута в підготовчому судовому засіданні.

Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 08 грудня 2016 року /а.с. 7/.

Згідно копії свідоцтва про народження, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено відповідний актовий запис № 132. Батьками ОСОБА_3 вказано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 /а. с. 6/.

Як вбачається з копії рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06 березня 2017 року у справі № 486/1239/16-ц з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття сина /а.с. 76 - 77/.

З вересня 2018 року по грудень 2018 року з заробітної плати ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа № 486/1239/16-ц від 20 квітня 2017 року утримано на користь ОСОБА_2 18236,58 грн., а з січня 2019 року по листопад 2019 року - 48390, 11 грн. /а.с. 101, 102/.

Відповідно до довідки ЛКК № 192 в медичний заклад з малолітнім ОСОБА_6 звертались мати та батько. Останнім часом на профілактичний огляд та щеплення з дитиною звертався лише батько /а.с. 97, 98/.

Згідно довідки-характеристики № 41/03-16 від 18 листопада 2019 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідує Центр розвитку дитини Гармонія з 29 березня 2017 року. У вихованні та розвитку дитини беруть участь батько та мати, які ввічливо та турботливо поводяться з дитиною, цікавляться його розвитком та поведінкою, прислуховуються до порад та рекомендацій вихователів /а.с. 29/.

Як вбачається з довідки управління освіти Южноукраїнської міської ради від 18 листопада 2019 року малолітній ОСОБА_4 зарахований до КЗ Центр розвитку дитини Гармонія. Заборгованість по батьківській платі станом на 01 вересня 2018 року складає 741,07 грн. Малолітній ОСОБА_7 не відвідував заклад з грудня 2018 року по лютий 2019 року та з червня по липень 2019 року. Був відсутній у закладі не по хворобі 118 днів /а.с. 106, 110/.

Як слідує з висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 04 квітня 2019 року № 132, у ОСОБА_5 виявлено порушення мовлення та рекомендовано освітню програму для дітей дошкільного віку з тяжким порушенням мовлення /а.с. 90 - 93/.

11 серпня 2019 року біля будинку АДРЕСА_2 було виявлено дитину ОСОБА_5 . Дитина доставлена до КЗ Центр Соціально-психологічної реабілітації дітей Южноукраїнської міської ради /а.с. 79, 80/.

12 серпня 2019 року малолітнього ОСОБА_5 адміністрацією КЗ "ЦСПРД" в особі директора, було передано батьку ОСОБА_1 /а.с. 81/.

Як вбачається з довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) від 21 жовтня 2019 року малолітній ОСОБА_4 не зареєстрований за місцем мешкання свого батька ОСОБА_1 по АДРЕСА_3 /а.с. 10/.

Згідно акту № 151 про фактичне проживання від 22 листопада 2019 року та акту обстеження умов проживання від 14 лютого 2020 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , 2015 року народження, з 16 жовтня 2019 року фактично проживають в квартирі АДРЕСА_1 /а.с. 99, 140/.

Відповідно до копії акту обстеження умов проживання, складеного 27 вересня 2019 року, в квартирі АДРЕСА_1 чисто та затишно, для виховання та розвитку дитини облаштована окрема кімната, в якій є окреме дитяче ліжко, іграшки, книжки, одяг та предмети гігієни. Умови для проживання дитини створені належним чином /а.с. 89/.

Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 02 жовтня 2019 року ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. Зокрема, як вбачається з описової частини даної постанови, 11 серпня 2019 року о 19.25 годині, остання залишила без догляду своїх малолітніх дітей ОСОБА_9 , 2017 року народження та ОСОБА_10 , 2015 року народження /а.с. 83/.

Відповідно до довідки № 104 ФОП ОСОБА_11 від 25 листопада 2019 року, ОСОБА_4 відвідує Школу раннього розвитку дітей Happi Kids з ініціативи батька з 07 листопада 2019 року /а.с. 107/.

З 01 листопада 2019 року малолітній ОСОБА_7 займається в секції карате ККСС Олімп ВП "ЮУ АЕС" /а.с. 30, 111/.

Рішенням Виконавчого комітету Южноукраїнької міської ради Миколаївської області № 25 від 22 січня 2020 року визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_5 з його батьком ОСОБА_1 /а.с. 46/.

ОСОБА_1 працює на ВП ЮУ АЕС машиністом-обхідником з турбінного устаткування Турбінного цеху № 1. Має позитивні характеристики за місцем роботи. Розмір нарахованої йому заробітної плати з травня по жовтень 2019 року складає 119084,54 грн. /а.с. 100, 103/.

Згідно довідки виданої 19 листопада 2019 року КЗ Южноукраїнська міська лікарня, ОСОБА_1 на диспансерному обліку у лікаря нарколога не перебуває /а.с. 105/. Терапевтично здоровий /а.с. 109/.

ОСОБА_1 має у власності частку в квартирі АДРЕСА_4 , однак з реєстраційного обліку в зазначеній квартирі знятий 14 червня 2005 року /а.с. 112, 117/.

Зареєстрованим місцем проживання відповідача, відповідно до довідки (виписки з домової книги ппро склад сім`ї та реєстрацію) дані на 10 грудня 2019 року, є квартира АДРЕСА_5 /а.с. 121/.

Проживає ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_12 /а.с. 118/.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України»).

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Відповідно до статті 11 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частиною першою статті 14 Закону України Про охорону дитинства передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 161 СК України).

З досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що малолітній ОСОБА_4 , з жовтня 2019 року проживає разом зі своїм батьком ОСОБА_1 . Останнім створені належні умови для проживання сина, він піклується про стан його здоров`я та розвиток.

В той час, як матір`ю дитини ОСОБА_2 було допущено невиконання батьківських обов`язків, внаслідок чого малолітній залишившись без нагляду гуляв містом та був поміщений до КЗ Центру Соціально-психологічної реабілітації дітей Южноукраїнської міської ради, останнім часом вона не піклувалась про здоров`я малолітнього, не водила його до дошкільного навчального закладу.

Тому, беручи до уваги добросовісне виконання позивачем батьківських обов`язків, створення ним для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення його усім необхідним, а також відсутність з боку батька перешкод у спілкуванні матері з сином та негативного впливу на його виховання і розвиток, визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 з його батьком ОСОБА_1 за встановлених судом обставин найбільш відповідає інтересам дитини, що має першочергове значення при вирішенні зазначеного спору.

Що стосується вимоги про припинення стягнення аліментів на утримання дитини, суд приходить до наступного.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, зокрема один із способів захисту сімейних прав та інтересів є припинення правовідношення, а також його анулювання.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічна вимога кореспондується з положеннями ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України) та не підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.

З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги, що вимога про припинення стягнення аліментів є похідною від вимоги про визначення місця проживання малолітнього, яка судом задоволена, визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в цій частині.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 206, 263, 264, 265,268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про припинення стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та визначення місця проживання дитини, задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южноукраїнськ Миколаївської області, України, разом із батьком ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_6 .

Припинити стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на корисить ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06 березня 2017 року.

Відкликати з виконання виконавчий лист № 486/1239/16-ц виданий Южноукраїнським міським судом Миколаївської області у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини.

Повний текст рішення буде складений протягом десяти днів з дня з оголошення вступної та резолютивної частин рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

При оголошенні в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Г.А. Далматова

__________________________________________________

Повний текст рішення суду складено 18 березня 2020 року.