Справа № 445/552/15-ц
провадження № 2/445/4/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Пилип`яка П.В.

секретаря судового засідання Мацайло О.М.

за участі представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя та з урахуванням уточненої позовної заяви просить визнати спільним сумісним майном подружжя автомобіль марки MITSUBISHI L400, реєстраційний номер НОМЕР_1 , поділити спільне сумісне майно та стягнути з відповідача в її користь 4000 дол. США, що еквівалентно 66160 грн. В обґрунтування позову вказує, що між сторонами 03 жовтня 1998 року було зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Підлипецької сільської ради. Відповідач працює та проживає в Італії. За час проживання у шлюбі сторонами набуте майно - автомобіль марки MITSUBISHI L400, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Даний автомобіль придбаний подружжям у 2008 році у ОСОБА_5 за 8000 дол. США. Вказані кошти були спільними коштами подружжя. У зв`язку з економією коштів, даний автомобіль з реєстрації не знімали, а оформили довіреність. Просить визнати даний автомобіль спільним сумісним майном та поділити його, а саме стягнути з відповідача в користь позивача 4000 доларів США, що еквівалентно 66 160 грн. В уточненій позовній заяві, позивач вказала, що ОСОБА_4 користується вищевказаним автомобілем, а у 2011 році був змінений номерний знак автомобіля.

Позивачем також подано заяву про збільшення позовних вимог, у якій вона зазначає, що за час проживання у шлюбі з відповідачем у 2012 було придбано автомобіль марки Chevrolet Captiva, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований на ОСОБА_4 , тому просить даний автомобіль також визнати спільним сумісним майном та стягнути з відповідача в її користь грошову компенсацію в розмірі 182202,50 грн.

Відповідачем подано заперечення проти позовної заяви та заяви про збільшення позовних вимог, в яких він зазначає, що автомобіль MITSUBISHI L400, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не може вважатися спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йому, позивачці та її батькові ОСОБА_6 надано лише право користування вказаним автомобілем, а фактичним власником даного транспортного засобу є ОСОБА_7 . Стверджує, що автомобіля у ОСОБА_5 він не купував та коштів йому не передавав. Вважає, що розписку ОСОБА_5 написав під диктовку, оскільки йому не могли бути відомі обставини про те, що 8000 дол. США є спільною сумісною власністю подружжя. Звертає увагу на те, що ОСОБА_5 та батько позивачки ОСОБА_6 є друзями з дитинства, а тому є зацікавленими особами. Окрім того, зазначає, що згідно договору купівлі-продажу від 07.09.2016 №614/2016/055754 ОСОБА_7 продав вказаний автомобіль ОСОБА_8 . Що стосується автомобіля Chevrolet Captiva, реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідач вказує, що такого автомобіля в нього немає. Довідку ОСОБА_9 автомобільного клубу про те, що він є власником автомобіля вважає неналежним доказом. Зазначає, що купуючи автомобіль Chevrolet Captiva, він уклав з Фінансовою установою «Gruppo mediobanca Compass» кредитний договір від 30.08.2012 про позику в сумі 14414,02 євро. З врахуванням нарахованої процентної ставки за користуванням кредитом, він прийняв на себе фінансове зобов`язанання перед банком в сумі 19396,15 євро. За вказаним договором сторони виступили спільними позичальниками. Погоджується з твердженням позивачки, про те, що у 2012 році вартість придбаного автомобіля могла становити 296629 грн. Наголошує на тому, що оскільки відбувається поділ майна придбаного у шлюбі за кредитні кошти, зобов`язання за даним кредитним договором також повинно бути поділено між подружжям. Зазначає, що погашення кредиту по кредитному договору за вказаний автомобіль сплачував виключно ОСОБА_4 .

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що повністю підтримує позовні вимоги і вважає, що матеріалами справи і в процесі судового розгляду підтверджено, що за час перебування у шлюбі сторонами набуто автомобіль Mitsubishi L400, згідно договору купівлі-продажу, який був укладений у формі довіреності. Крім того, подружжям було придбано автомобіль Chevrolet Captiva. Також наголосив, що в укладеному відповідачем договорі кредиту не зазначено, що він оформлений саме для придбання автомобіля Сhevrolet Captiva.

Представник відповідача в судовому засіданні вказав, що повністю заперечує проти задоволення позовних вимог, зокрема зазначив, що докази про придбання автомобіля Mitsubishi L400 надані позивачкою є сфальсифікованими. Твердження позивача та її батька ОСОБА_6 про те, що автомобіль Mitsubishi L400 є спільним майном подружжя являються недостовірними, оскільки вони є особами, що зацікавлені у заволодінні майном і їх поведінка мотивована збагаченням за рахунок відповідача, який розірвав шлюб з позивачкою. Розписка ОСОБА_5 також не є достовірним доказом, оскільки він перебуває у дружніх відносинах із батьком позивачки, тому його розписка мотивована бажанням допомогти. Оплату по кредиту на автомобіль Chevrolet Captiva відповідач оплачував самостійно та у повній сумі, тому даний автомобіль є його особистою приватною власністю. Позовні вимоги позивачки обгрунтовуються припущеннями, а тому просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 03 жовтня 1998 року та розірвали його 23 червня 2015 року, що вбачається із рішення Золочівського районного суду Львівської області від 23 червня 2015 року.

Відповідно до нотаріально посвідченої довіреності від 22 травня 2008 року, ОСОБА_7 уповноважив ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 укладати правочини, експлуатувати а також розпоряджатися транспортним засобом марки MITSUBISHI L400, 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 . Довіреність видана строком на 25 років.

На підставі нотаріально посвідченої довіреності від 20 травня 2009 року, ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 продати, а також користуватися, належним ОСОБА_7 транспортним засобом марки MITSUBISHI L400, 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 . Довіреність видана терміном до 12 травня 2014 року.

Відповідно до нотаріально посвідченої довіреності від 29 вересня 2011 року, ОСОБА_7 уповноважив ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 укладати правочини, експлуатувати а також розпоряджатися транспортним засобом марки MITSUBISHI L400, 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 . Довіреність видана терміном на 5 років.

Як вбачається із договору купівлі-продажу №6141/2016/055754 від 07.09.2016 ОСОБА_8 придбала у ОСОБА_7 , від імені якого діяв ОСОБА_4 , транспортний засіб марки Mitsubishi L400, 1999 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 .

Згідно висновку № 2737 судової автотоварознавчої експертизи від 25 вересня 2015 року, ринкова вартість автомобіля "Mitsubishi L400 2.5TD" ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , з врахуванням його стану на момент експертного огляду 11.09.2015, в цінах на час завершення експертизи - 25.09.2015, становить 67576 грн.

Суд вважає доведеним, що відповідач, перебуваючи у шлюбі з позивачкою, придбав автомобіль Сhevrolet Captiva, оскільки у запереченні на заяву про збільшення розміру позовних вимог (надійшло в канцелярію суду 12.09.2016 вх.№4886/16) відповідач визнав, що ним було придбано такий автомобіль, а відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Копію розписки ОСОБА_5 від 22 травня 2008 року, у якій вказано, що він отримав у подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за автомобіль MITSUBISHI L400, реєстраційний номер НОМЕР_3 , грошові кошти в сумі 8000 доларів США, які були спільним сумісним майном подружжя, суд вважає недопустимим та недостовірним доказом оскільки така датована 22.05.2008, тобто майже за рік до видачі ОСОБА_5 довіреності 20.05.2009, інформація зазначена у ній зазвичай не входить до змісту розписки та достовірно не могла бути відома ОСОБА_5 .

Також, суд визнає неналежним та недопустимим доказом переклад архівної консультації Італійського автомобільного клубу, оскільки такий переклад належним чином не легалізований, а відповідно до ч.8 ст.95 ЦПК України іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку.

Вирішуючи позовну вимогу про визнання спільним сумісним майном подружжя автомобіля марки MITSUBISHI L400, реєстраційний номер НОМЕР_1 , поділити його та стягнення з відповідача грошової компенсації в розмірі 4000 дол. США,судом враховано наступне.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Положеннями ст.237 ЦК України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє (ст.239 ЦК України).

В той же час за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України).

Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.01.2019 №145/145/17.

Аналогічна за змістом позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.10.2019 №683/2694/16-ц згідно з якою, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Враховуючи, що право власності на автомобіль виникає з моменту його реєстрації, переданий у користування ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на підставі довіреності автомобіль марки MITSUBISHI L400, 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , не може вважатися спільною сумісною власністю подружжя.

За приписами ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, позовна вимога про визнання спільним сумісним майном подружжя автомобіля Mitsubishi L400, реєстраційний номер НОМЕР_1 та стягнення з відповідача грошової компенсації є недоведеною та задоволенню не підлягає.

Окрім того, не підлягає до задоволення позовна вимога про визнання автомобіля MITSUBISHI L400, 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , спільним сумісним майном подружжя, ще й з огляду на те, що вказаний автомобіль згідно договору купівлі-продажу №6141/2016/055754 від 07.09.2016 належить ОСОБА_8 .

Щодо позовної вимоги про визнання автомобіля марки Chevrolet Captiva, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , спільним сумісним майном поділ його та стягнення з відповідача грошової компенсації в розмірі 134914,50 грн., суд виходить із наступного.

У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Твердження представника відповідача про те, що автомобіль Chevrolet Captiva є особистою приватною власністю відповідача суд відхиляє як необґрунтоване, оскільки жодних доказів того, що відповідач для придбання вказаного автомобіля отримав кредит у Фінансовій установі «Gruppo mediobanca Compass» та особисто здійснював погашення такого кредиту, суду не надано. Представлений суду переклад плану погашення станом на 18.13.2016, а також переклад листа Народного банку у Віченца від 23.09.2016 не містить інформації про те, що кредит був отриманий саме для придбання автомобіля, а також того, що погашення кредиту здійснював виключно відповідач.

Відповідно до до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що у запереченні на заяву про збільшення розміру позовних вимог (надійшло в канцелярію суду 12.09.2016 вх.№4886/16) представник вказує, що в ОСОБА_4 немає автомобіля Chevrolet Captiva, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а позивачкою не надано належних та допустимих доказів того, що відповідачу належить вказаний автомобіль, у суду відсутні підстави визнавати такий автомобіль спільним сумісним майном подружжя, що не позбавляє позивача права на отримання грошової компенсації вартості його частки.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (чч.1, 2 ст.71 СК), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч.2 ст.364 ЦК).

У відповідності до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. №11 поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з

дійсної його вартості на час розгляду справи.

У підтвердження вартості автомобіля Chevrolet Captiva, 2007 року випуску, позивачем витяг з інтернет-сайту «AUTO.RIA» станом на 25.08.2016, який суд вважає неналежним та недостовірним доказом.

Оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо дійсної вартості автомобіля Chevrolet Captiva, судом було роз`яснено представнику позивача його право клопотати про призначення експертизи для з`ясування вартості автомобіля Chevrolet Captiva, 2007 року випуску, однак представник позивача таким правом не скористався.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної вимоги позовної вимоги про визнання автомобіля марки Chevrolet Captiva, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , спільним сумісним майном поділ його та стягнення з відповідача грошової компенсації в розмірі 134914,50 грн. слід відмовити у зв`язку з її недоведеністю.

Керуючись ст. 60, 70, 71 СК України, ст.ст. 78, 81, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів дня складання повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду або через Золочівський районний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 05 березня 2020 року.

Суддя П. В. Пилип`як