№ 263/5841/19
№2/263/202/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2020 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Кияна Д.В.

за участю секретаря судового засідання Рябова С.М.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності та визначення порядку користування квартирою, що є спільною власністю. Позовні вимоги мотивовані тим, що під час шлюбу 17.05.2001 р. відповідачем була придбана трьохкімнатна квартира за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , житловою площею - 43,2 кв.м., загальною площею- 62,0 кв.м. Позивач стверджує, що квартира є спільним майном, оскільки набута у шлюбу та вона не може знайти домовленості з відповідачем у користуванні квартирою, тому просить визнати за нею право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_2 , яка є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визначити порядок користування вказаною квартирою наступним чином:

- виділити у користування ОСОБА_1 з неповнолітнім сином ОСОБА_3 - житлову кімнату, площею 17,7 кв. м., житлову кімнату, площею 13,1 кв.м. з прилеглою до неї лоджією, площею 2,1 кв.м.

- виділити у користування ОСОБА_2 - житлову кімнату, площею 12,4 кв.м. із вбудованою шафою площею 0,4 кв.м.

- залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : кухню, площею 7,7 кв.м., вбиральню, площею 0,8 кв.м., ванну кімнату, площею 2,0 кв.м., коридор, площею 5,1 кв.м.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22.04.2019 р. позовна заява залишена без руху, позивачеві наданий строк для усунення недоліків.

07.05.2019 р. ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

15.10.2019 р. ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті.

Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з клопотанням провести розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутністю або відзив суду не надходив, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Враховуючи те, що по справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України - без фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги піддягають задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що сторони з 13.08.1994 р. перебували в зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17.09.2018 р. - розірваний. 22.10.2018 р. рішення набрало законної сили.

Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області від 09.12.2009р.

Відповідно до договору купівлі-продажу (біржовий контракт) від 17.05.2001 року ОСОБА_2 придбав трьохкімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з технічним паспортом, виготовленим станом на 19.07.1997 р. квартира є трьохкімнатною, житлова площа - 43,2 кв.м., у тому числі 1-а кімната - 17,7 кв.м., 2-а кімната - 13,1 кв.м., 3-а кімната - 12,4 кв.м., кухня - 7,7 кв.м., вбиральня - 0,8 кв.м., ванна кімната - 2,0 кв.м., коридор - 5,1 кв.м., вбудована шафа - 0,4 кв.м. Квартира обладнана лоджією - 2,1 кв.м. Загальна площа квартири - 62,0 кв.м.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. (ч. 1 ст. 68 СК України)

Частина 1 ст. 69 СК України передбачає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

За змістом статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Згідно з ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Стаття 391 ЦК України передбачає, право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 20 від 22.12.95 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам у ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може, бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Суд вважає, що оскільки спірна квартира набута відповідачем за час шлюбу з позивачем, суду не надані докази на спростування презумпції спільності майна, набутого подружжям у шлюбі, тому суд приходить висновку про доцільність визнання за позивачем частки у праві власності на квартиру та з урахуванням планування квартири, рівності часток співвласників та тієї обставини, що при встановленні вказаного порядку користування квартирою житлова площа, що припадатиме на Позивача, а також на Відповідача, не буде нижчою встановленої санітарної норми, можливо визначити порядок користування квартирою, який запропоновано позивачкою.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_2 , яка є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_2 між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступним чином:

- виділити у користування ОСОБА_1 з неповнолітнім сином ОСОБА_3 - житлову кімнату, площею 17,7 кв. м., житлову кімнату, площею 13,1 кв.м. з прилеглою до неї лоджією, площею 2,1 кв.м.

- виділити у користування ОСОБА_2 - житлову кімнату, площею 12,4 кв.м. із вбудованою шафою площею 0,4 кв.м.

- залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : кухню, площею 7,7 кв.м., вбиральню, площею 0,8 кв.м., ванну кімнату, площею 2,0 кв.м., коридор, площею 5,1 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4 160,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного мешкання: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Д.В. Киян