№ 207/97/20
№ 2-з/207/4/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року м. Кам`янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді : Юрченко І.М.

при секретарі: Сівачук А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кам`янське заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,

В СТ А Н О В И В:

В провадженні Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська знаходиться вищезазначена справа.

Позивачем ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд накласти заборону на відчуження будь-яким шляхом квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 15.12.1998 року, виданого органом приватизації ДМК.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що дана заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Частиною першою ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до частини 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання тощо. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд з`ясовує наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів, співмірність заявленого виду забезпечення позову із позовними вимогами, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасником судового процесу, розумність, обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову.

В своїй заяві позивач ставить питання про забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження будь-яким шляхом квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 15.12.1998 року, виданого органом приватизації ДМК.

Вирішуючи дану заяву, суд враховує, що предметом позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є відшкодування шкоди, що не є спором про право на нерухоме майно, що знаходиться у власності чи користуванні відповідача.

Суд звертає увагу, що заборона відчуження майна полягає у проведенні заборони розпоряджатися ним.

На переконання суду, застосування такого заходу забезпечення позову як заборона на відчуження може призвести до безпідставного обмеженням права власності не тільки відповідача, а й третіх осіб, які не мають зовсім ніякого відношення до даної цивільної справи, з огляду на те, що згідно з відповіддю ОКП "Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації" №1428 від 20.12.2019року право власності на квартири АДРЕСА_1 було зареєстроване за ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про право власності від 15.12.1998р., виданого Органом приватизації ДМК.

Таким чином зазначена квартира належить на праві спільної сумісної власності двом особам, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_2 без виділення часток кожного, а отже у даному випадку суд не може порушити права іншої особи щодо володіння та користування своєю власністю, а саме ОСОБА_3 . Навпаки, суд повинен запобігати порушенню у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення позову прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасником судового процесу.

Також суд звертає увагу на те, що той захід забезпечення позову, який просить застосувати позивач, фактично не спроможний забезпечити реальне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Окрім цього, Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4» роз`яснив, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Заява позивача ОСОБА_1 та матеріали справи не містять даних та доказів, які б свідчили про наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову в разі невжиття заходів забезпечення, зокрема, шляхом заборони відчуження зазначеного майна.

Крім того, у справі відсутні дані щодо вартості майна, яке належить відповідачу та яке позивач просить заборонити відчужувати, станом на час розгляду заяви, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості оцінити співмірність заявленого виду забезпечення позову із позовними вимогами, збалансованість інтересів сторін, розумність і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову.

З урахуванням наведеного, у задоволенні заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів від дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.М. Юрченко