Справа № 298/1022/19
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів:Фазикош Г.В.,Куштана Б.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Великоберезнянського районного суду від 24 січня 2020 року, головуюча суддя Лютянська М.С., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору служби у справах дітей Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 17 вересня 2016 року у районному відділі РАЦС Великоберезнянського ГТУЮ у Закарпатській області вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_1 за актовим записом №34. Від даного шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час проживає разом із нею та знаходиться на її вихованні. Позивачка зазначає в позові, що підставою для звернення до суду з позовом є те, за час спільного проживання між ними постійно виникали сварки, через різні погляди на життя, вони втратили будь-яку повагу один до одного,спільне господарство не ведеться.

27 серпня 2019 року представником позивача ОСОБА_4 подано до суду заяву про зміну предмета та підстав позову. У заяві зазначено, що при складанні заяви були допущені помилки щодо предмету позову, а саме у прохальній частині відсутня вимога про визначення місця проживання дитини з позивачкою, а вимога про стягнення аліментів грунтується на положеннях ст. 183 СК України у той час коли відповідач ніде офіційно не працює, а тому аліменти повинні стягуватись у відповідності до ст. 184 СК України. Мотивувальна частина позову також містить неточності щодо причин розірвання шлюбу. В позові вказує на те, що як мати малолітньої доньки, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, подружні відносини не підтримуються, на даний час вона з донькою проживають окремо від відповідача. Позивачка вважає, що сім`я розпалася, продовжувати такі шлюбні відносини за будь-яких обставин не бажає, примирення неможливе, а тому просить суд шлюб між ними розірвати, спільну малолітню доньку залишити проживати разом з матір`ю та стягнути з відповідача аліменти.

Рішенням Великоберезнянського районного суду від 22 січня 2020 року позов задоволено частково.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 17 вересня 2016 року, який зареєстрований Великоберезнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом № 34 -розірвано.

Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_2 за місцем її проживання.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3500( три тисячі п`ятсот) грн.щомісяця, починаючи з моменту звернення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання судових витрат.

Допущено негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

У решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення змінити, шляхом зменшення суми аліментів до 2000 гривень на дитину.

У відзиві на апеляційну скаргу, адвокат Зеленяк С.П., який діє в інтересах ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині стягнення аліментів, то колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині в межах доводів апеляційної скарги.

Задовольняючи заявлений позов повністю, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості.

З такими висновками погоджується і апеляційний суд, виходячи з наступного.

Матеріалами встановлено, що 17.09.2016 року між сторонами по справі укладено шлюб, який зареєстрований Великоберезнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом № 34 (а.с.3).

Від даного шлюбу в позивача з відповідачем народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).

Суд першої інстанції врахував дані обставини та норми закону та дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Суд першої інстанції, при визначенні розміру аліментів, врахував вищенаведені обставини, визначив достатню і розумну суму аліментів, враховуючи вік дітей, стан здоров`я та обставини, передбачені ст. 182 СК України.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено у 2019 році прожитковий мінімум для: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень.

Згідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей до 6 років становить: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень.

Даючи оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія приходить до висновку про недоцільність зменшення розміру аліментів, оскільки вищевказана сума (3500 грн.) є розумною і достатньою для забезпечення матеріальних потреб неповнолітньої.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Великоберезнянського районного суду від 24 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 18 березня 2020 року.

Головуючий

Судді