Провадження № 4-с/344/16/20
У Х В А Л А

12 березня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.,

за участі: секретаря Єрмак М.О.,

представника скаржника ОСОБА_1

державного виконавця Бурій Н.І.,

стягувача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

в скарзі вказано, що 11/11/2019 представнику ОСОБА_3 стало відомо, що 23/10/2019 старшим державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу ДВС ГТУ юстиції в Івано-Франківській області Бурієм Н.І. у виконавчому провадженні №58242462 винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_3 за несплату аліментів в розмірі 57743,35 грн. Правовою підставою для винесення постанови вказано ст. 71, 75 Закону України «Про виконавче провадження». Скаржник зазначає, що з 12/11/2015 перебуває за межами України в Республіці Польща, виконавчий лист за яким відкрито виконавче провадження видано судом тільки 22/01/2019, 30/01/2019 стягувач ОСОБА_2 подала вказаний виконавчий лист із заявою до органу ДВС, скаржника не було повідомлено про відкриття виконавчого провадження, боржника не повідомлено про нарахування сум аліментів, що призвело до виникнення значної заборгованості зі сплати аліментів, кошти є значними для боржника, а безпідставне нарахування штрафу унеможливлює погашення боргу з аліментів, просить постанову скасувати, оскільки у разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець не вправі накладати штраф на боржника за невиконання рішення у визначений у постанові про відкриття виконавчого провадження строк.

Старшим державним виконавцем Івано-Франківського міського МВ ДВС Бурій Н.І. подано заперечення на скаргу, відповідно до якого скаргу вважає безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення, з тих підстав, що на виконанні перебуває виконавче провадження №58242462 за виконавчим листом №2-4269/2010 від 22/01/2019 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму визначеного для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття починаючи з 15/04/2010. 13/02/2019 постанову про відкриття виконавчого провадження було направлено сторонам для відома. Боржнику постанову направлено за адресою, що зазначена безпосередньо в виконавчому листі, виконавче провадження відкрито за дублікатом виконавчого листа, оскільки виконавчий лист, що видано судом в 2010 році втрачено; стягувачем долучено до матеріалів виконавчого провадження виписки про рух коштів по банківському рахунку, державним виконавцем встановлено, що на рахунки стягувача періодично поступали кошти з листопада 2010 року від боржника з призначенням платежу «аліменти», що свідчить про те, що боржнику було відомо про присуджені аліменти, огляду на те, що боржника належним чином повідомлено про відкриття виконавчого провадження у спосіб, що встановлений законом, просив в задоволенні скарги відмовити.

В судовому засіданні представник скаржника просив задовольнити скаргу, надав перед судом пояснення про те, що дане виконавче провадження відкрито в 2019 році, а аліменти присуджено в 2010 році, боржник добровільно сплачував аліменти з 2010 року, державним виконавцем раніше вже було накладено аналогічний штраф та скасовано постанову самостійно у зв?язку з визнанням незаконності власних дій; оскаржувану постанову винесено повторно з аналогічних обставин, а накладення штрафу можливе виключно при відкритті виконавчого провадження, виконавцем не встановлено обставини справи, а саме, що аліменти сплачувались в добровільному порядку протягом всього періоду, з`ясування вказаної обставини є обов`язком державного виконавця, постанову про відкриття виконавчого провадження боржнику не було вручено, боржник перебуває на постійному місці проживанні в Республіці Польща, що підтверджується копією закордонного паспорту з відмітками про перетин державного кордону України, тому враховуючи практику Верховного Суду просив скасувати постанову; долучив до матеріалів скарги ухвалу Івано-Франківського міського суду від 19/11/2019, якою відмовлено в задоволенні скарги, з підстав відсутності предмету оскарження, оскільки постанову про накладення штрафу скасовано державним виконавцем самостійно; спір створено штучно з метою стягнення з відповідача повторно вже сплачених аліментних платежів за період з 2012 року, оскільки для відповідача є проблемним зібрання платіжних документів з 2012 року.

Державний виконавець просив суд відмовити в задоволенні скарги з тих підстав, що виконавчий лист від 2010 року втрачено державною виконавчою службою при передачі матеріалів від одного державного виконавця іншому, встановлено, що боржник сплачував «частково» аліменти на банківську карту стягувача, виконавче провадження відкрито в 2019 році, оскільки попереднє виконавче провадження було припинено в 2012 році; державним виконавцем складено довідки про наявну заборгованість, у відповідності до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» у разі наявності заборгованості понад 3 роки, на боржника накладається штраф в розмірі 10%, таким чином державний виконавець діяв в межах повноважень встановлених законом. Боржник належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження, оскільки в матеріалах наявні докази про направлення постанови за адресою, що вказана в виконавчому листі, боржник не повідомив виконавця про перебування за кордоном, боржником не надано доказів про сплату аліментів за період з 2010 по 2019 роки; штраф підлягає стягненню на користь стягувача.

Представник скаржника заперечив доводи державного виконавця надані в поясненнях, зазначив, що вимога державного виконавця про надання доказів про сплату аліментів з 2010 по 2019 рік є незаконною, аліменти сплачені і повторному стягненню не підлягають, за такий тривалий період квитанції не збереглись, в запереченні на скаргу та в судовому засіданні державним виконавцем визнано, що аліменти сплачувались, зазначено про «часткову» сплату, не наведено конкретних сум заборгованості, а встановлення даних обстави є обов`язком державного виконавця, а не боржника, квитанції не збереглись, тому не представляється можливим надати їх, представником повідомлено державного виконавця про те, що його довіритель перебуває закордоном, постанову про відкриття не направлено представнику та не вручено, представник органу ДВС не зазначає коли матеріали виконавчого провадження і виконавчий лист втрачено та за яких умов, заборгованості не існує; стягувач визнала обставину сплати аліментів в 2017, 2078 роках, хоча виконавчого провадження не тривало.

Стягувач в задоволенні скарги просила відмовити, надала пояснення про те, що з 2012 по 2019 роки приймала періодичні платежі по сплаті аліментів від боржника, суму сплачених аліментів та суму заборгованості точно вказати не може, останнє виконавче провадження відкрито в 2019 році за її заявою.

Судом встановлено наступні обставини.

23/10/2019 старшим державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області Бурієм Н.І. винесено постанову, згідно з якою встановлено, що у боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої більший як за три роки (50%), постановлено накласти на ОСОБА_3 штраф на користь ОСОБА_2 57743,35 гривень.

Згідно копії закордонного паспорта ОСОБА_3 номер НОМЕР_1 наявні відмітки від 24/09/2015, 29/09/2015, 12/11/2015 про перетин державного кордону.

13/02/2019 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58242461 за виконавчим документом №2-4269/2010 виданого 22/01/2019.

Згідно наданих виписок про рух коштів на рахунку відкритому в АТ Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на ім`я ОСОБА_2 , стягувачу 21/02/2019 перераховано кошти з коментарем призначення платежу «аліменти за лютий-березень», 13/05/2019 перераховано кошти з коментарем призначення платежу «аліменти за квітень».

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право в тому числі: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

З наявних в матеріалах справи копій матеріалів виконавчого провадження, а саме реєстру поштових відправлень вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 здійснено поштове відправлення, однак в матеріалах справи відсутні докази направлення боржнику саме постанови про відкриття виконавчого провадження або докази вручення боржнику цієї постанови.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України Про виконавче провадження копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Враховуючи наведені обставини щодо відсутності належних доказів надсилання боржнику (скаржнику) постанови про відкриття виконавчого провадження, суд доходить висновку про неповідомлення ВДВС боржника про початок примусового виконання рішення суду.

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення зі стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Крім того, згідно із ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов`язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п`яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Разом з тим, відповідно до змісту наведених законодавчих норм, сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є достатньою підставою, з якою законодавець пов`язує накладення штрафу на боржника. Боржник повинен бути належним чином повідомлений про відкриття виконавчого провадження. Підставою для накладення штрафу є невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення суду. Таким чином, державний виконавець повинен не лише направити боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, але й встановити факт отримання боржником копії цієї постанови, якою встановлено строк для добровільного виконання рішення суду. У разі з`ясування факту неодержання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі накладати штраф на боржника за невиконання рішення у визначений у постанові про відкриття виконавчого провадження строк, що відповідає висновку, який міститься в постанові ВС/КЦС № 554/13475/15-ц від 31.07.2019 року.

Відповідно до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, так у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином враховуючи те, що рішення суду виконувалось боржником в добровільному порядку, стягувач отримувала періодичні платежі, що нею і підтверджено та державним виконавцем безпосередньо в поясненнях наданих в судовому засіданні, відсутні правові підстави для накладення штрафу на боржника.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

П О С Т А Н О В И В:

скаргу задовольнити;

скасувати постанову державного виконавця Бурій Н.І. від 23/10/2019 у виконавчому провадженні №58242462 про накладення штрафу на ОСОБА_3 .

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С.О. Бородовський