печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2020 р. Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Вовк С. В.,

при секретарі судового засідання - Брачун О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання повернути майно та три відсотки річних,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вказана справа.

Представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову, у якій просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме:

- двокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ;

- двокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ;

- трикімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3 .

Заява обґрунтовувалась тим, що предметом позову є зобов`язання ОСОБА_2 повернути позивачу 800 000, 00 дол. США набутих без достатніх правових підстав, стягнення 3 відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 13 348, 00 дол. США та судових витрат згідно із розрахунком. Наявність спору між сторонами а також докази, надані позивачем на підтвердження позовних вимог, свідчать про реальну загрозу неможливості виконання рішення суду про задоволення позову, зокрема і тому, що відповідач знає про наявність свого обов`язку повернути кошти, проте ухиляється від цього обов`язку та не виконує його. З моменту набуття відповідачем коштів позивача без належних правових підстав пройшло пів року, і за цей час відповідач мала можливість витратити значну частину таких коштів, а можливо і всі кошти, а отже повернення коштів можливе буде виключно за рахунок наявного у неї майна. Сторони не перебували у шлюбі, а відтак є співвласники згаданого майна в рівних частинах.

Згідно з приписами частини другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, відповідно до роз`яснень у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні заяви про забезпечення позову суду не доведено, що між сторонами дійсно виник спір, а невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на перелічене позивачем майно впливатиме на ефективність захисту та унеможливить виконання гіпотетичного рішення суду про задоволення вимог позову про стягнення грошових коштів.

Одночасно судом враховано, що надані позивачем витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно не є належним підтвердженням права власності відповідача, оскільки сформовані за критерієм «часткового співпадіння». У випадку вжиття заходів забезпечення позову може бути порушено законні права та інтереси третіх осіб.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із позовними вимогами, суд приходить до висновку про необґрунтованість поданої заяви, а відтак заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 261 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання повернути майно та три відсотки річних залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги на ухвали суду щодо забезпечення позову до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги, їх подання не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом.

Суддя С. В. Вовк