РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

при секретарі Левчук Д.О.

з участю: позивачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 - адвоката Пилипчук Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в якому просять визначити, що частка спадкодавця ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в праві спільної сумісної власності становить 30/100 земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:010:0118, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0695 га та визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на 15/100 земельної ділянки за кожною за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:010:0118, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0695 га .

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити з підстав, наведених у позові.

Відповідач ОСОБА_3 , та представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Пилипчук Л.М. позов визнали, не заперечували проти його задоволення.

Зясуваши думку учасників справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 - матір позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №332

Після її смерті відкрилась спадщина на 30/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 та відповідну частину земельної ділянки, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером :01:010:0118, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

26 жовтня 2019 року державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори позивачам було видано Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. ОСОБА_1 на Ѕ частку від 30/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 на Ѕ частку від 30/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

За вихідним номером №1706/02-14 та №1707/02-14 від 21.10.2019 року державним нотаріусом Першої Рівненської державної нотаріальної контори позивачам було повідомлено про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину на земельну ділянку в зв`язку з тим, що земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією Державного акту державного акту про право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 03 вересня 2009 року. Одночасно було роз`яснено про право на звернення до суду щодо поділу чи визначення частки у майні, яке перебуває у спільній сумісній власності, оскільки нотаріус при вчиненні нотаріальної дії не може самостійно вирішити дане питання.

Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України унормовано, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті та згідно ч.2 ст.1268 цього Кодексу не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Крім того, частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Пунктами 4.15 та 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Вирішуючи спір в частині визначення часток співвласників у праві власності на земельну ділянку суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ст. 355 Цивільного Кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч.1 ст.369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як встановлено ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Ч.1 ст.86 ЗК України передбачено, що земельна ділянка може знаходитися у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Згідно ч.ч.1, 2 ст.89 ЗК України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, зокрема співвласників житлового будинку.

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст. 89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності з виділенням частки співвласника може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Разом з тим, як встановлено ч.4 ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Оскільки частка у земельній ділянці, яка належала померлій ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності на даний час не визначена, що не дає можливості позивачам реалізувати своє право на спадкування, суд приходить висновку, що право спадкоємця має бути захищено судом у вибраний ним спосіб.

Враховуючи визнання відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 позовних вимог в частині визначення частки спадкодавця ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , у розмірі 30/100, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання за позивачами права власності на 15/100 частини земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті їх матері ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Відповідно до ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Частиною 5 ст.1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК.

Набуття позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права власності на 15/100 частини житлового будинку на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 26 жовтня 2017 року, до позивачів переходить і право власності на частку земельної ділянки, яка належала їх померлій матері ОСОБА_5 на підставі акту про право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 03 вересня 2009 року.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України позивач не ставить вимогу про стягнення понесених ним судових витрат, а тому суд відносить вказані витрати за його рахунок.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення частки у спільній сумісній власності та визнання права власності - задовільнити.

Визначити, що частка спадкодавця ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в праві спільної сумісної власності становить 30/100 земельної ділянки за адресою проводок АДРЕСА_1 кадастровий №:01:010:0118, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0.0695 га.

Визнати за ОСОБА_2 право власності, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 15/100 земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 кадастровий №:01:010:0118, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0.0695 га.

Визнати за ОСОБА_1 право власності, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 15/100 земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 кадастровий №:01:010:0118, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0.0695 га.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Позивач №1: ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_2 , ідент. код. НОМЕР_3 .

Позивач №2: ОСОБА_2 , адреса АДРЕСА_1 , ідент. код. НОМЕР_4 .

Відповідач№1 ОСОБА_3 , адреса АДРЕСА_1

Відповідач№2: ОСОБА_4 , адреса АДРЕСА_3 , ідент. код. НОМЕР_5 .

Повний текст рішення виготовлено 17.03.2020 року.

Суддя: С.П.Харечко