Провадження № 2/752/3984/20
У Х В А Л А

13 березня 2020 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С., розглянувши клопотання представника позивача- ОСОБА_1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору позики,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 21.01.2020 року по вищезазначеній цивільній справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання.

12.03.2020 р. від представника позивача- ОСОБА_1 надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, у зв`язку із складністю прибуття до Голосіївського районного суду м. Києва із м. Дніпро.

Перевіривши зазначене клопотання суд вважає, що вказане клопотання представника позивача - ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 статті 212 ЦПК України учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання.

Згідно частини 5 статті 212 ЦПК України суд може постановити ухвалу про участь учасника справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду, визначеному судом.

Відповідно до частини 7 статті 212 ЦПК України у клопотанні про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду в обов`язковому порядку зазначається суд, в якому необхідно забезпечити її проведення. Таке клопотання може бути подано не пізніш як за п`ять днів до відповідного судового засідання.

Аналіз положень, закріплених в статті 212 ЦПК України, дає підстави зробити висновок про те, що постановлення ухвали про участь учасника справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду є правом суду та не передбачає такого обов`язку.

Випадки, в яких суд може постановити ухвалу про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції не визначені у законі. Проте, необхідність здійснення відеоконференції, на думку суду, визначається з врахуванням обставин справи, її складності та потреби у наданні пояснень учасників справи, які з поважних та незалежних від цих осіб причин не можуть бути присутніми у засіданні суду, а їх участь є обов`язковою.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Обов`язок по забезпеченню явки свого представника покладено на сторону.

Однак, клопотання представника позивача не містить жодних належних і допустимих доказів на підтвердження обставин неможливості прибути у судове засідання або наявності об`єктивних непереборних причин, які унеможливлюють прибути до Голосіївського районного суду м. Києва представника чи позивача.

Таким чином, зважаючи на принцип ефективності судового процесу, направлений на недопущення затягування розгляду справи, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Керуючись ст. 212 ЦПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні клопотання представника позивача- ОСОБА_1 про розгляд справи у режимі відеоконференції у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору позики - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя В.С. Хоменко