Справа № 442/5485/19 Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/811/3536/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 вересня 2019 року у справі за позовом Державного комунального підприємства «Стебниктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, пені, втрат від інфляційних процесів та трьох відсотків річних,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач Державне комунальне підприємство «Стебниктеплокомуненерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, пені, втрат від інфляційних процесів та 3% річних.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №120222810 з 26.04.2016 року володіє нежитловим приміщенням площею 86,5кв. м за адресою АДРЕСА_1 , та споживав послуги теплопостачання, що надавались ДКП «Стебниктеплокомуненерго». За опалювальний період 2016-2017 років, відповідач справно сплачував послуги з теплопостачання і станом на 29.05.2017 року отримав за його вимогою довідку про відсутність заборгованості, однак починаючи з 01.11.2017 року позивач перестав сплачувати рахунки, що йому надсилаються підприємством кожного місяця, таким чином станом на момент подання даної позовної заяви у позивача виник борг за спожиті послуги в сумі 49 904,36 грн. Протягом 2017-2018 років підприємство неодноразово надсилало відповідачу проект договору про надання послуг теплопостачання, однак останній ігнорував підписання даних договорів і жодним чином на них не реагував, в тому числі не направляв жодних протоколів розбіжностей. Також відповідач 27.06.2017 звертався з заявою до постійно діючої міжвідомчої комісії виконкому Стебницької міської ради з розгляду питань пов`язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води про відключення від мереж теплопостачання, однак рішенням вищезгаданої комісії йому було відмовлено, що додатково підтверджує надавання послуг відповідачу їхнім підприємством, між позивачем та відповідачем встановилися зобов`язальні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. Станом на 01.07.2019 сума заборгованості за особовим рахунком відповідача складає 49 904,36 грн. Це свідчить про неналежне виконання відповідачем зобов`язань, а тому порушує право позивача на одержання плати за надані послуги з теплопостачання в установлений законодавством строк.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що відповідно до акту від 10.12.2004, складеного комісією Будинкової управи м. Стебник, засвідчено факт відсутності теплоносія у будинку за АДРЕСА_1 (бувша майстерня); батареї опалення зняті у зв`язку із неодноразовами витоками системи центрального опалення та пошкодження ребер радіаторів. Зазначає, що Договір №2-БО-2017 від 20.11.2017 відповідчем не був підписаний.Тому жодних договірних відносин між ОСОБА_1 та ДКП «Стебниктеплокомуненерго» укладено не було. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Від ДКП «Стебниктеплокомуненерго» на адресу суду поступив письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

Судом першої інстанції установлено, що 31.01.2006 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна загальною площею 85,1 кв.м між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який посвідчено приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Кобак О.В., ВСО №514617 ( реєстрація права власності на нерухоме майно реєстраційний номер 8288122, номер витягу 15012405 від 23.06.2007).

Згідно акту прийому - передачі нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 від 21.06.2004, вказане житлове приміщення було передано Комунальним підприємством «Будинкова управа» приватному підприємцю ОСОБА_2 ; приміщення знаходиться у непридатному для використання стані, а саме: глибокі тріщини, віконні та дверні рами уражені гниллю, послаблення цегляної кладки, тощо (а.с.75).

01.11.2006 між ОСОБА_3 та ДКП «Стебниктеплокомуненерго» в особі директора Лабовки О.В. було укладено угоду на постачання теплової енергії на 30,5 кв.м та відповідно до п.10.4 Угода вважається пролонгованою на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінченння її дії про припиненння не буде письмово заявлено однією із сторін.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12.04.2016 за ОСОБА_1 визнано право власності на нежитлове приміщення загальною площею 86,5 кв.м, яке знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.62).

Згідно інформаційної довідки від 26.04.2016 з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна відповідач ОСОБА_1 володіє нежитловим приміщенням площею 86,5 м.кв. в АДРЕСА_1 .

Пунктом 1 частини першої ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору про надання таких послуг. Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.

Як убачається із комісійного акту ДП «Стебниккомунсервіс» від 24.01.2018, такий складено на предмет відсутності батарей центрального опалення в нежитловому приміщенні по АДРЕСА_1 . Дійсно в нежитловому приміщенні, власником якого являється ОСОБА_1 , відсутні батареї центрального опалення, батареї опалення були зняті власником у зв`язку з пошкодженням ребер радіаторів, що приводило до витоків з системи ц/опалення (а.с.80).

Відключення від мереж централізованого опалення та можливість у подальшому встановлення індивідуального опалення регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила).

Згідно з пунктами 24, 25, 26 Правил та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Процедура відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання врегульована Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарств України від 22.11.2005 № 4 із змінами внесеними згідно з наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 № 169.

Установивши, що відповідачем самовільно було відключено нежитлові приміщення від мережі централізованого опалення, що суперчить вищезазначеним Правилам відключення споживачів від централізованого опалення, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що відповідач зобов`язаний сплачувати за послуги з теплопостачання, оскільки самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення останнього від оплати за послуги теплопостачання.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість розрахунку заборгованості за використання теплової енергії відповідачем не заслуговують на увагу, оскільки такий не спростовано відповідачем належними за допустимими доказами. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 17.03.2020

Головуючий

Судді