Провадження № 2-н/522/326/20
Справа № 522/4439/20
УХВАЛА

18 березня 2020 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Бондар В.Я., розглянувши заяву Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг з ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Заявник 17.03.2020 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 .

Згідно з ч.1 ст. 164 ЦПК України, за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст.163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно зі ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подану заяву про видачу судового наказу, повинно бути сплачено судовий збір в розмірі 0,1% розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який у даному випадку становить 210,20 гривень.

До заяви про видачу судового наказу представником КП «Теплопостачання міста Одеси» надано заяву про відстрочення сплати судового збору з підстав того, що станом на 01.02.2020 року відносно заявника відкриті виконавчі провадження про стягнення заборгованості на користь енергопостачальних компаній, на рахунку накладено арешт. Отже, на даний час майновий стан комунального підприємства не дозволяє сплатити судовий збір.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 29 постанови «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року, єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Також відповідно до ч. 1 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення. Порядок розгляду відповідної заяви та видачі судового наказу чітко регламентовано Розділом ІІ ЦПК України, у зв`язку з чим суд вважає, що питання щодо розстрочення або відстрочення сплати судових витрат не може бути розглянуто в наказному провадженні.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Так, згідно з п. 3 ч. 3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Крім того, в матеріалах справи відсутній договір між КП «Теплопостачання міста Одеси» та боржником про надання житлово-комунальних послуг, а тому не можна зробити висновок про те, що у випадку наявності в нього заборгованості, заявник має право стягувати заборгованість, що свідчить про наявність спору про право

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимогст.163 цього Кодексу.

Отже, в даному випадку, суддя відмовляє у видачі судового наказу.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 163, 165 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу Комунальному підприємству «Теплопостачання міста Одеси» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості по оплаті послуг за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 .

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена у п`ятнадцятиденний строк шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеса.

Суддя В.Я.Бондар