РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2020 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.,

за участю секретаря Яковець К.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Жмеринка справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Курланд" до ОСОБА_1 та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрокряж" про визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 в інтересах позивача ТОВ "Курланд" 04.12.2019 року звернувся до суду з цим позовом та вказав, що 26.01.2007 року між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір оренди землі №14-53, відповідно до якого остання належну їй земельну ділянку площею 3,3154 га, кадастровий номер :03:003:0220, розташовану на території Станіславчицької сільської ради Жмеринського району, передала в оренду ТОВ "Курланд" строком на 25 років. Цей договір зареєстрований у Вінницькій регіональній філфї ДП "Центр ДЗК" 10.05.2007 року за №62 та є чинним. На початку 2018 року позивачу стало відомо від СТОВ "Агрокряж", що спадкоємець ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_1 в період чинності вказаного вище договору оренди землі, а саме 25.03.2014 року уклав новий договір оренди землі цієї ж земельної ділянки з іншою юридичною особою ТОВ "Агрокряж", правонаступником якого є відповідач СТОВ "Агрокряж", строком на 10 років. Право вказаної оренди земельної ділянки зареєстровано 21.11.2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції Вінницької області. Вважаючи такі дії неправомірними, представник позивача просив суд визнати укладений між відповідачами ОСОБА_1 та СТОВ "Агрокряж" договір оренди землі від 10.11.2014 року щодо земельної ділянки площею 3,3154 га, кадастровий номер :03:003:0220, недійсним (а.с.1-4).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.01.2020 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача ТОВ "Курланд" заздалегідь подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, щодо здійснення її розгляду без повідомлення (виклику) сторін заперечень не представив.

Відповідачам СТОВ "Агрокряж" та ОСОБА_1 у відповідності до вимог ч.7, п.1 ч.8 ст.128 ЦПК України належно вручена копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї (а.с.33,46).

Представник відповідача СТОВ "Агрокряж" 24.01.2020 року (згідно дати поштового відправлення) подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що представлений представником позивача договір оренди землі, укладений між ТОВ "Курланд" та ОСОБА_1 , зареєстрований 10.05.2007 року Вінницькою регіональною філією Центр ДЗК за відсутності законних підстав та повноважень, оскільки дія наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 року №174 "Про затвердження Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель", на підставі якого проводилась реєстрація відповідного договору, зупинена з 18.06.2007 року. Тому вважає, що даний договір оренди землі не пройшов державну реєстрацію у встановленому законом порядку. Про факт проведення державної реєстрації права оренди за договорами оренди землі, що укладені до 01.01.2013 року відповідно до чинного на той час законодавства може свідчити внесення всіх необхідних відомостей до державного реєстру земель. Зокрема, такі відомості повинні міститися в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі та в поземельній книзі, оскільки вони є складовими державного реєстру земель. Стороною позивача не було надано належних доказів реєстрації договору оренди земельної ділянки від 26.01.2007 року №14-53, а також не надано належним чином зареєстрованого додатку до відповідного договору, який є його невід`ємною частиною. Крім того, представник відповідача вказав на те, що позивач як орендар земельної ділянки, якою на його думку близько 5 років користуються інші особи, повинен був цікавитися підставою такого користування, знати про стан своїх майнових прав. Тому представник відповідача вважає, що позивачем в даному випадку пропущено строк позовної давності, який розпочав свій перебіг з моменту державної реєстрації оспорюваного договору оренди, тобто 10.11.2014 року. У зв`язку з цим представник відповідача просив суд застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити в повному обсязі у задоволенні позову (а.с.35-39).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 31.03.2020 року подальший розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

15.06.2020 року судом отримано відповідь на відзив, за змістом якого представник позивача вказує, що твердження відповідача СТОВ "Агрокряж" не відповідають фактичним обставинам справи та доказам, що надані суду з мотивів, наведених у позовній заяві. Земельною ділянкою площею 3,3154 га, кадастровий номер :03:003:0220, згідно договору оренди землі від 26.01.2007 року №14-53 з моменту його укладення і до теперішнього часу користується ТОВ "Курланд". Відповідач СТОВ "Агрокряж" в період дії договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер :03:003:0220 самостійно, без відома позивача, вчинив "задвоєння" орендованої земельної ділянки шляхом реєстрації права оренди земельної ділянки. Оскільки реєстраційні дії СТОВ "Агрокряж" проведені без відома позивача, то відповідно ТОВ "Курланд" не було відомо про порушення його прав. Окрім того відповідач СТОВ "Агрокряж" не надав суду договір та інші документи, що дають право останньому користуватися вказаною земельною ділянкою. Тому твердження відповідача СТОВ "Агрокряж" про те, що позивач повинен був знати про порушення свого права, а саме про те, що цією земельною ділянкою користуються інші особи, вважає припущенням, що не підтверджується відповідними доказами (а.с.57-58).

Відповідачем ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву чи інших клопотань відповідачем суду не представлено.

Сторони за їх викликом в судове засідання не з`явились. Представник позивача попередньо подав заяву щодо розгляду справи без його участі, відповідачами про поважність причин своєї неявки суду не повідомлено, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Вивченням доводів позовної заяви та матеріалів цивільної справи в судовому засіданні встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини.

Відповідно до копії договору оренди земельної ділянки від 26.01.2007 року №14-53 ОСОБА_3 передала ТОВ "Курланд" в оренду належну їй на підставі державного акту на право власності на землю серії ІІІ-ВН №034556 земельну ділянку площею 3,32 га, розташовану на території Станіславчицької сільської ради Жмеринського району, строком на 25 років з моменту підписання відповідного акту приймання-передачі земельної ділянки в користування орендарю. Як вбачається з пункту 7.2.6. цього договору, при переході земельної ділянки (її частини) у спадщину, спадкоємці набувають всі права та обов`язки орендодавця згідно даного договору. Згідно з пунктом 10.4. договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Цей правочин зареєстровано в Державному реєстрі Вінницької регіональної філії "Центр ДЗК", про що в Державному реєстрі земель зроблено запис 10.05.2007 року за №62 (а.с.6-11).

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.12.2012 року земельну ділянку площею 3,32 га, кадастровий номер :03:003:0220, цільове призначення, якої для ведення сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області успадкував ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12-13).

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач ОСОБА_1 05.04.2013 року зареєстрував за собою право власності в цілому на земельну ділянку, кадастровий номер :03:003:0220 (а.с.14-15).

Згідно копії додаткової угоди до договору оренди землі від 26.01.2007 року №14-53, що була укладена 15.06.2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Курланд", орендодавця за цим договором оренди ОСОБА_3 замінено на її правонаступника ОСОБА_1 у зв`язку з переходом до останнього права власності на земельну ділянку, кадастровий номер :03:003:0220. При цьому сторонами додаткової угоди погоджено зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки і розміру орендної плати, а також визначено, що решта умов вказаного договору оренди землі, до яких не внесені зміни, зберігають чинність (а.с.16).

Відповідно до копії Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 24.10.2019 року, 10.11.2014 року здійснено державну реєстрацію права оренди щодо земельної ділянки площею 3,3154 га, кадастровий номер :03:003:0220, власником якої є ОСОБА_1 , суб`єктом речового права щодо оренди даної земельної ділянки вказано СТОВ "Агрокряж" (а.с.17-18).

Оцінюючи перераховані вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до положень ст.210, 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір підлягає державній реєстрації лишу у випадках, встановлених законом. Такий договір є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Положеннями ч.4 ст.124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Такими законами є Земельний кодекс України, Закон України "Про оренду землі" тощо.

Відповідно до змісту ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір, оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно положень ст.18,20 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Згідно зі статтею 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже, строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 587/2110/16-ц (провадження № 14-25цс19).

Відповідно до вимог ч.2-4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.

Пунктом 1 Указу Президента України від 17.02.2003 року "Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру", який в силу ст.106 Конституції України є обов`язковим до виконання на території України, на Державний комітет України по земельних ресурсах було покладено функції з державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру.

На виконання вказаного Указу Президента України Державним комітетом України по земельних ресурсах було видано наказ від 02.07.2003 року №174 "Про затвердження Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель", який втратив чинність на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства від 07 липня 2012 року № 408.

Тимчасовим порядком функції щодо внесення відомостей до Державного реєстру земель покладалися на реєстраторів Державного реєстру земель структурні підрозділи Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", які, окрім решти, здійснювали видачу державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, реєстрацію договорів оренди землі (суборенди), а також вели Книгу реєстрації договорів оренди землі.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України "Про оренду землі" орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

За положеннями ч.1 ст.24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець не має права вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема шляхом визнання угоди недійсною (п."в" ч.3 ст.152 ЗК України).

У відповідності до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3,5,6 статті 203 цього Кодексу.

Згідно вимог ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до положень ч.1 ст.770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця.

У відповідності до вимог ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 24.06.2020 року у справі №229/4059/19, за наявності діючого договору оренди орендодавець не має права передавати земельну ділянку в користування іншій особі. Одночасне існування державної реєстрації кількох прав користування (оренди) на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, та призводить до позбавлення позивача як орендаря права самостійно господарювати на землі, що є порушенням положень ст.95 ЗК України та ч.1 ст.25 Закону України "Про оренду землі".

Таким чином, укладений між ТОВ "Курланд" та ОСОБА_3 договір оренди землі від 26.01.2007 року №14-53 був зареєстрований відповідно до наведених вище вимог чинного на момент проведення такої реєстрації законодавства Вінницькою регіональною філією "Центр ДЗК", про що 10.05.2007 року належно вчинено запис у Державному реєстрі земель за №62 згідно проставленої відповідної відмітки у договорі.

Відтак суд не приймає доводи представника відповідача СТОВ "Агрокряж", викладені у його відзиві на позов, щодо нечинності договору оренди земельної ділянки від 26.01.2007 року №14-53, оскільки він не є заздалегідь нікчемним з висловлених у відзиві підстав щодо його неналежної державної реєстрації. Також цей правочин не визнано недійсним у встановленому порядку і власне його недійсність не є наразі предметом спору, тоді як відповідно до основних засад цивільного судочинства, зокрема принципу диспозитивності, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням наведеного суд визнає обґрунтованими в межах заявлених позовних вимог доводи сторони позивача стосовно недійсності договору оренди землі від 10.11.2014 року №:03:003:0220, який був укладений між відповідачами ОСОБА_1 та СТОВ "Агрокряж" 10.11.2014 року, оскільки в судовому засіданні встановлено недодержання сторонами оспорюваного договору в момент вчинення цього правочину наведених вимог цивільного та земельного законодавства шляхом неправомірного укладення його та державної реєстрації стосовно тієї самої земельної ділянки, щодо якої у позивача існує первісне право оренди відповідно до договору оренди від 26.01.2007 року, строк якого не закінчився.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача СТОВ "Агрокряж" стосовно пропущення позивачем строків позовної давності при зверненні до суду з цим позовом, оскільки стороною позивача в обґрунтованні позовних вимог, а також у відповіді на відзив вказано, що ТОВ "Курланд" лише на початку 2018 року дізнався про існування оспорюваного договору, який був укладений відповідачами в справі, предметом якого є земельна ділянка, що перебуває в оренді позивача, обставини чого підтверджуються вказаним вище інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, витяг з якого сформований 24.10.2019 року, що предсталений стороною позивача. З урахуванням цього судом визначається, що позивач звернувся з позовом до суду в межах перебігу трирічного строку з вказаної дати, коли він дізнався про порушення свого оспорюваного права та по осіб, які його порушили, що не становить пропущення встановленої положеннями ст.257 ЦК України загальної позовної давності відносно даного предмету цивільного спору, а відтак не передбачає застосування позовної давності до спірних правовідносин.

Натомість відповідач, всупереч загального правила візначеного статтею 81 ЦПК України про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, не довів, що позивач дійсно пропустив строк позовної давності, посилаючись лише на те, що про порушене право позивач повинен був дізнатися з того часу, як був укладений оспорюваний договір, тобто з березня 2014 року, обставини чого не є загальновідомими та надто з огляду на те, що ТОВ "Курланд" не є стороною оспорюваного договору оренди землі від 10.11.2014 року №:03:003:0220, факт укладення якого самими відповідачами не заеречено ні в який спосіб.

Таким чином, в ході судового розгляду даної справи судом встановлено, що позовні вимоги є обгрунтованими та доведені позивачем належними і допустимим доказами, відтак позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з огляду на ухвалення рішення в інтересах позивача на його користь з відповідачів підлягають стягненню в рівних частинах судові витрати із сплати судового збору в розмірі по 960,50 грн. з кожного, відповідно документально підтвердженої оплати його при подачі позову в сумі 1921 грн. (а.с.1).

Керуючись ст.12, 13, 81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст.16, 203, 215, 257, 261, 626, 638, 770, 792, 1218 ЦК України, ст.124, 152 ЗК України, ст.24, 27 Закону України "Про оренду землі", суд

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Визнати недійсним укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальностю "Агрокряж", договір оренди землі від 10.11.2014 року №:03:003:0220, щодо земельної ділянки площею 3,3154 га, кадастровий номер :03:003:0220, розташованої на території Станіславчицької сільської ради Жмеринського району.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Курланд" (с.Телелинці Жмеринського району Вінницької області, вул. Центральна, 3, ) з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 ) та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрокряж" (с.Яришів Могилів-Подільського району Вінницької області, вул. Головна, 161, ) судові витрати із сплати судового збору в розмірі по 960 (дев`ятсот шістдесят) гривень 50 копійок з кожного з відповідачів.

Рішення набуває законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Вернік В.М.