РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2020 року

м. Рівне

Справа № 556/1998/19

Провадження № 22-ц/4815/305/20

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Котик Л.О.

Рішення ухвалене в смт. Володимирець Рівненської області

Дата ухвалення повного тексту рішення не зазначена

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 06 грудня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Позов мотивує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей не надає. На підставі рішення апеляційного суду Рівненської області від 11 червня 2014 року з відповідача стягнено аліменти на її користь на утримання дітей - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 400 гривень, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. На сьогоднішній день неповнолітні діти потребують значно більшого догляду та коштів, так як збільшились витрати на їх виховання, навчання, проживання, придбання одягу, харчування.

Враховуючи наведене, ОСОБА_2 просить збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей : дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти у твердій грошовій сумі - в розмірі 1500 грн. на кожну дитину, щомісячно, до їх повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як це передбачено ст. 182 СК України.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 06 грудня 2019 року позовну заяву задоволено.

Змінено розмір аліментів, встановлений рішенням апеляційного суду Рівненської області від 11 червня 2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн., щомісячно, на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави - 768,40 грн судових витрат. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не було враховано, що з 2013 року він не працює. Вказує, що він не може знайти роботу, з незалежних від нього причин.

Вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції не врахував вимоги ч.1 і 2 ст. 182 СК України і визначив для нього розмір аліментів, фактично у розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком від 06 до 18 років, хоча не мав цього робити у зв`язку із відсутністю роботи у відповідача.

Зазначає, що суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Покликаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити, за безпідставністю.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Щодо доводів апеляційної скарги, що для зміни розміру аліментів має відбутися зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника, одержувача аліментів, дітей, та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, то вказує, що під час розгляду справи в суді першої інстанції було встановлено такі обставини : позивач проживає з дітьми, вони мають проблеми зі здоров`ям, що стало причиною звернення до суду з даним позовом. Крім того, вказує, що її звільнено з роботи, що підтверджується записом у трудовій книжці, що призвело до зміни її матеріального стану. На даний час займається пошуком роботи, щоб утримувати дітей на належному рівні.

Вважає, що відповідач не підтвердив факту відсутності доходу належними та допустимими доказами, а лише підтвердив, що на даний час офіційно не працевлаштований. Зазначає, що апелянт має постійну неофіційну роботу ремонтує автомобілі, а тому вважає, що він має можливість сплачувати аліменти в сумі, зазначеній в рішенні суду.

Також вказує, що відповідач завершив будівництво та ввів в експлуатацію житловий будинок, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №199991416 від 12.02.2020.

За наведеного, просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Згідно з ч.13 ст.7, ч.1 ст.274, ч.1 ст. 368, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду у порядку письмового та спрощеного позовного провадження, як малозначна справа.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, відповідно до рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 28.04.2014 року.

ОСОБА_1 є батьком неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвами про народження останніх, серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 .

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 11.06.2014 рішення Володимирецького районного суду від 06.05.2014 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в твердій грошовій сумі на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 змінено, збільшено розмір аліментів на кожну дитину щомісячно, починаючи з 04.04.2014 до досягнення дітьми повноліття, з 130 грн. до 400 грн. В решті рішення суду залишено без змін.

Згідно з довідок про реєстрацію місця проживання від 11.09.2019 року №2354, №2355, №2356, виданих Володимирецькою селищною радою, позивачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та її діти : дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані та проживають за однією адресою: АДРЕСА_1 . Згідно наявних в матеріалах справи доказів, ОСОБА_2 працює прибиральницею службових приміщень відділу планово-фінансової роботи, бухгалтерського обліку та відомчого контролю управління соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації та 27.11.2019 її попереджено про майбутнє звільнення у зв`язку зі скороченням штату. (повідомлення про вивільнення ОСОБА_2 від 27.11.2019 року).

До відзиву на апеляційну скаргу позивачкою долучено копію трудової книжки НОМЕР_3 , виданої на її ім`я, з якої слідує, що 31 січня 2020 року ОСОБА_2 звільнено з посади прибиральниці службових приміщень відділу планово-фінансової роботи, бухгалтерського обліку та відомчого контролю управління соціального захисту населення Володимирецької районної державної адміністрації, відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності та штату.

До матеріалів справи долучено медичні документи з яких слідує, хворобливий стан ОСОБА_2 , що стверджується Випискою з медичної карти стаціонарного хворого №4992, Протоколом дослідження від 30.07.2015 року. Діти ОСОБА_6 , ОСОБА_7 також мають проблеми із здоров`ям, що стверджується висновками лікарів, медичних обстежень.

Відповідно до довідки, виданої Великоцепцевицькою сільською радою №3299 від 04.12.2019 року, згідно трудової книжки ОСОБА_1 , останній не працює з 01.04.2013.

Задовольняючи позов, судом першої інстанції враховано покликання відповідача на те, що він безробітній, у нього відсутній додатковий дохід та зроблено висновок, що відсутність додаткового заробітку не є передбаченою законом підставою для звільнення батьків від обов`язку утримання своїх дітей до повноліття. Окрім того, платник аліментів є фізично здоровою особою працездатного віку, хоча не працює з 01.04.2013 року, у зв`язку з чим відсутність додаткових доходів має тимчасовий характер, і його життєві обставини не позбавляють останнього працевлаштуватися на вище оплачуваній роботі таким чином, щоб мати фінансову спроможність утримувати своїх неповнолітніх дітей належним чином.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є обов`язковою для застосування національними судами, рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим.

Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини. Разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" № 2629-VІІI від 23.11.2018 року, для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року -1626 гривень, з 1 липня 1699 гривень, з 1 грудня 1779 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум становить 2027 грн., з 1 липня 2118 грн., з 1 грудня 2218 грн.

За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України "Про прожитковий мінімум", ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (норми матеріального права в редакції, чинній на час пред`явлення позову), прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення.

Отже, прожитковий мінімум на дітей з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів значно виріс, саме ч.2 ст. 182 СК України змінено Законом України № 2037-УІП «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року. Визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, замість 30% як це було до того та на момент винесення рішення.

Згідно правового висновку, викладеного Верховним Судом 03.05.2018 в справі № 581/638/17-ц, розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За наведеного не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги , що суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Також колегія суддів вважає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що розмір присуджених аліментів необхідно змінити, а новий розмір визначити з врахуванням положень ст. 182 СК України, врахувавши, зміни майнового стану позивача та стану здоров`я позивача і дітей.

Щодо доводів апеляційної скарги, про те, що судом першої інстанції не було враховано, що з 2013 року відповідач не працює та не може знайти роботу, з незалежних від нього причин, то такі не заслуговують на увагу і судом першої інстанції було надано їм належну оцінку та спростування.

Крім того, судом першої інстанції, правильно, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітніх дітей, визначено необхідним та достатнім збільшення аліментів, що присуджені з відповідача на користь позивача, в розмірі по 1500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ними повноліття.

Колегія суддів, доходить висновку, що виходячи з рівності прав та обов`язків батьків, а також з того, що суб`єктивні права дітей на утримання їх батьком є порушеними, позивач зобов`язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей та разом із відповідачем забезпечити їм рівень життя, необхідний та достатній для її нормального розвитку. Стягнення з відповідача на користь позивача щомісячних аліментів на дітей у визначеному розмірі, який при взаємному обов`язку батьків утримувати дитину є обґрунтованим в нинішніх умовах проживання, з урахуванням віку неповнолітніх дітей та їх потреб, відповідає засадам розумності і справедливості та не є таким, що створює відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374,375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 06 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 19 березня 2020 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків