Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Б. І. ,

при секретарі - Тодосієнко О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 м. Біла Церква за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод та зняття з реєстрації,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 - син позивача, зареєстрований за вказаною адресою, однак фактично не проживає у вказаній квартирі з жовтня 2018 року. Факт реєстрації останнього за вказаною адресою створює для позивача ряд незручностей та перешкоджає повноцінно розпоряджатись власним майном, а тому позивач просить суд усунути перешкоди позивачу у користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням.

Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду відзив, в якому проти задоволення позову заперечував та зазначив, що позивач проти реєстрації та проживання за адресою АДРЕСА_1 не заперечував та надав дозвіл. За час його проживання за вказаною адресою відповідач придбав побутову техніку, беручи кредити, яка залишилася в квартирі. Крім того, робив поточні ремонти та капітальний ремонт. За власний рахунок встановив металопластикові вікна в квартирі. Зазначає, що змушений був залишити квартиру, оскільки позивач перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння постійно влаштовував сварки та провокував до бійок. В черговий раз тривалого місячного запою позивач вигнав відповідача з квартири, застосувавши силу. Вказує, що на наступний день намагався повернутись до помешкання, але позивач змінив замки. А тому просить суд відмовити в задоволенні позову. Разом з цим, просив справу розглядати без його участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві особистої власності ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло № НОМЕР_1 від 24.03.1997 року, що записаний в реєстрову книгу за №102 та зареєстрований в реєстрі за №12222.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, відповідач ОСОБА_2 - син позивача, зареєстрований за вказаною адресою з 23.08.2012 року, що підтверджується довідкою № 6129/09 від 01.11.2019 року, виданою Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області. Однак, не проживає у вказаному приміщенні з вересня 2018 року по теперішній час, що підтверджується Актом №169/2019 про фактично проживаючих осіб від 04.11.2019 року, що складений ЖЕК №6.

За ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до приписів ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов: не проживання члена сім`ї без поважних причин понад один рік та відсутність поважних причин не проживання за адресою такого жилого приміщення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Як передбачено вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Посилання відповідача у відзиві на те, що позивачем створювались нестерпні умови для проживання відповідача у спірній квартирі, зокрема, влаштовувались сварки та бійки, та створювались перешкоди у користуванні житлом, суд до уваги не приймає, оскільки на їх підтвердження відповідачем не надано жодного належного доказу. Суд також враховує і те, що відповідач з жодними заявами про створення йому перешкод у користуванні квартирою з боку позивача до відповідних органів не звертався, з вимогами про усунення перешкод до суду також не звертався.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначено у ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Зокрема, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Позивач не ставить вимогу про відшкодування судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 317, 319, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 258-259, 265, 268, 354-355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), права користування та розпорядження своїм майном, шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяБ. І. Кошель