Справа № 2/593/96/2021
У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" грудня 2020 р. м.Бережани Тернопільської області

Суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Німко Н.П., перевіривши виконання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання подружжя.

Ознайомившись із позовною заявою, суд прийшов до висновку, що поданий позов не в повній мірі відповідає вимогам ст.175, 177 ЦПК України.

Всупереч п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України у позовній заяві вказана неповна адреса проживання сторін не зазначено вулиці та номеру будинку. Не вказаний реєстраційний номер облікової картки платників податків (за його наявності) або серію і номер їх паспорта (якщо такі відомості позивачу відомі); не зазначення таких відомостей з тих підстав, що вони не відомі позивачу, чинним законодавством не передбачено, ця умова стосується лише відомостей про паспортні дані.

За приписами ч.6 ст.175 ЦПК України, у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Відповідно ст.119 СК України, за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

Згідно ст.120 Сімейного кодексу України, встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов`язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов`язків, які встановлені шлюбним договором. У разі встановлення режиму окремого проживання: майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21,12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", при застосуванні положень статей 119, 120 СК України, судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер. Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим. Режим окремого проживання може встановлюватися судом не тільки за позовом одного з подружжя, а й за заявою подружжя, яке досягло спільної згоди. Вирішуючи заяву в порядку ст.119 СК України, суд повинен встановити фактичні взаємини сторін і переконатися в доцільності сепарації для того, щоб узаконений спосіб окремого проживання не був формальним засобом вирішення спірних майнових питань У позові вказано, що метою встановлення режиму окремого проживання є збереження фізичного і психічного здоров`я позивачки і їх з відповідачем дітей. І не зазначено, що режим окремого проживання потрібен їй для захисту майнових прав чи для оспорення батьківства.

Позивачка у позовній заяві не зазначила місця проживання спільних з відповідачем дітей у випадку встановлення режиму окремого проживання із своїм чоловіком, не вказала яку участь у їх вихованні братиме той з батьків, хто проживатиме окремо, не зазначила терміну, на який має встановлюватися режим окремого проживання, не зазначено також, де буде проживати позивачка, а де відповідач.

Окрім цього, позивачкою не вказано часу фактичного припинення спільного проживання сторін, поряд з цим зазначено, що вона з чоловіком проживає спільно із батьками позивачки. У такому випадку, за наявності спільного житла, у заяві має бути визначений порядок користування ним або зазначення того, хто з подружжя залишиться проживати в ньому і де буде проживати інший із поджружжя.

Окрім цього, виходячи з предмету заявлених вимог, у випадку їх задоволення, кожен із подружжя може беззастережно змінити своє місце проживання, не підтримувати жодних зв`язків із своїм чоловіком чи дружиною. Поряд з цим, позивачка зазначає про ухвалу суду, яка має законну силу, про надання сторонам строку для примирення.

Виходячи зі змісту позовної заяви, про майновий спір подружжя чи оспорення батьківства, у позові не зазначено. Натомість, вказано, що позивачка звернулася до суду із заявленими вимогами маючи на меті захистити своє та дітей фізичне та психічне здоров`я. Як вважає суд застосування судом такого способу захисту, як встановлення режиму окремого проживання, вказаних позивачкою її та дітей прав й інтересів, не є передбаченим законом, а саме - ст.ст. 119, 120 Сімейного Кодексу України. Такі вимоги не відповідають належним способам захисту цивільних прав та інтересів, визначеним частиною другою статті 16 ЦК України.

Суд констатує, що за наявності вказаних недоліків позовної заяви провадження у справі не може бути відкрито, позовна заява підлягає залишенню без руху й позивачці слід надати строк на усунення вказаних в ухвалі недоліків заяви.

Недоліки мають бути усунуті шляхом подання нової редакції позовної заяви у кількості примірників відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі, з урахуванням викладених вище зауважень.

Відповідно до ч.1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 175, 177,185 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання подружжя.

Недоліки поданої заяви підлягають усуненню протягом 10-ти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити, що у разі не усунення зазначених недоліків позовної заяви, відповідно до ст. 185 ЦПК України заява буде визнана неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Н.П.Німко