ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року

м. Харків

справа № 619/3788/19

провадження № 22-ц/818/310/20

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Овсяннікової А.І., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

ім`я (найменування) сторін:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

заінтересована особа - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Сприндиса Антона Сергійовича на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 04 жовтня 2019 року в складі судді Остропілець Є.Р.,

у с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Сприндиса Антона Сергійовича (далі - МВДВС), заінтересована особа - Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк»).

Скарга мотивована тим, що 20 вересня 2019 року вона отримала лист від МВДВС з постановою про відкриття виконавчого провадження від 05 вересня 2019 року № 59925048 про стягнення з неї на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 21 837,42 грн та 2 183,74 грн виконавчого збору. З вказаної постанови їй стало відомо, що виконавче провадження було відкрите на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієва А.А. від 23 травня 2017 року № 3860.

Статтею 91 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що виконавчий напис може бути пред`явлено до примусового виконання протягом одного року з моменту його вчинення. Оскільки виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом 23 травня 2017 року, строк на пред`явлення до примусового виконання сплив у 2018 році. Тому заявниця вважала, що на підставі пункту 2 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ мав бути повернутий органом державної виконавчої служби стягувачу без прийняття до виконання.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 04 жовтня 2019 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано дії старшого державного виконавця МВДВС Сприндиса А.С. неправомірними, зобов`язано усунути порушення та поновити порушене право ОСОБА_1 шляхом скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 05 вересня 2019 року за № 59925048 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 21 837,42 грн та 2 183,74 грн - виконавчого збору.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що вчинення виконавчого напису № 3860 приватним нотаріусом відбулося 23 травня 2017 року, тому строк на пред`явлення до примусового виконання виконавчого документу сплив. Таким чином, дії старшого державного виконавця МВДВС Сприндиса А.С. щодо прийняття до виконання виконавчого напису приватного нотаріуса № 3860 та відкриття виконавчого провадження від 05 вересня 2019 року № 59925048 не відповідають Закону.

31 жовтня 2019 року старший державний виконавець МВДВС Сприндис А.С. подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що державний виконавець діяв в межах своєї компетенції у відповідності до вимог норм чинного законодавства. Виконавчий документ № 3860, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієвим А.А. від 23 травня 2017 року відповідає вимогам до виконавчого документу та пред`явлений до виконання у строк, встановлений Законом.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Cтаттею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404 - VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404 - VIII) рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з статтями 1, 3 Закону № 1404 - VIII виконавче провадження - це завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів , як виконавчі написи нотаріуса.

Статтею 12 Закону № 1404 - VIII встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Разом з тим статтею 91 Закон України «Про нотаріат» встановлено, що виконавчий напис може бути пред`явлено до примусового виконання протягом одного року з моменту його вчинення.

Аналогічні положення передбачені у пункті 9 Розділу ІІ Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції від 22 лютого 2012 року № 296/5, відповідно до якого, виконавчий напис, за яким стягувачем або боржником є фізична особа, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом року з моменту вчинення виконавчого напису.

Матеріали справи свідчать, що 23 травня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 3860 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у загальному розмірі 21 837,42 грн.

Вказаний виконавчий напис пред`явлений до примусового виконання МВДВС.

05 жовтня 2017 року головним державним виконавцем Стадніченко Т.О. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 54823424 по примусовому виконанню виконавчого напису від 23 травня 2017 року № 3860.

05 червня 2018 року головним державним виконавцем МВДВС Стадніченко Т.О. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу № 54823424 з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 37 Закону № 1404 - VIII.

25 вересня 2018 року виконавчий напис нотаріуса від 23 травня 2017 року № 3860 повторно пред`явлений до МВДВС.

25 вересня 2018 року старшим державним виконавцем Шумейко К.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 57293437 по примусовому виконанню виконавчого напису від 23 травня 2017 року № 3860.

13 червня 2019 року старшим державним виконавцем МВДВС Шумейко К.В. винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу № 57293437 з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 37 Закону № 1404 - VIII.

Постановою старшого державного виконавця МВДВС Сприндисом А.С. від 05 вересня 2019 року відкрито виконавче провадження № 59925048 по примусовому виконанню виконавчого напису від 23 травня 2017 року № 3860 (а. с. 22, 54 - 62).

Статтею 12 Закону № 1404 - VIII закріплено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Тобто після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Аналіз вказаних норм права свідчить, що строк пред`явлення виконавчого напису від 23 травня 2017 року № 3860 було перервано у зв`язку з його пред`явленням до виконання 05 жовтня 2017 року. Новий строк пред`явлення до виконання слід відраховувати з наступного дня після його повернення стягувачу, тобто з 06 червня 2018 року. Повторно стягувач подав даний виконавчий напис до державної виконавчої служби 25 вересня 2018 року, тобто з додержанням річного строку, встановленого статтею 91 Закон України «Про нотаріат».

Пунктами 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є : неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи , порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Статтею 452 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Головне територіальне управління юстиції у Харківській області сплатило судовий збір за подання МВДВС апеляційної скарги в розмірі 1 921,00 грн, що підтверджується оригіналом платіжного доручення від 06 листопада 2019 року № 704 (а. с. 68).

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги понесений судовий збір підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь МВДВС у вказаному розмірі.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, 382 - 384, 447, 452 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Сприндиса Антона Сергійовича - задовольнити.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 04 жовтня 2019 року - скасувати та ухвалити нову постанову.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Сприндиса Антона Сергійовича, заінтересована особа - Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного територіально управління юстиції у Харківській області судовий збір в розмірі 1 921,00 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 17 березня 2020 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді А.І. Овсяннікова

Р.М. Піддубний