КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження № 22-ц/824/4273/2020 Доповідач Заришняк Г.М
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розглядуцивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.

при секретарі - Діденку А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Залізничного районного суду міста Сімферополь Автономної Республіки Крим від 08 липня 2012 року в справі за поданням державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Сімферопольського Міського управління юстиції Філіппової О.І. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Залізничного районного суду міста Сімферополь АРК від 08 липня 2012 року подання державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Сімферопольського МУЮ Філіппової О.І. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України задоволено частково.

Тимчасово обмежено у виїзді за межі України ОСОБА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 до виконання ним зобов`язань за судовим рішенням Київського районного суду м. Сімферополя Ар Крим від 27.04.2010 р. у справі №2-459/2000 (6-76/10).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , діюча в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити рішення, яким відмовити у задоволенні подання державного виконавця відділу ДВС Сімферопольського МУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 .

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 підтримала подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Інші учасники справи до суду не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обгрунтованність постановленої ухвали суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 червня 2019 року визначено підсудність розгляду заяви ОСОБА_2 про відновлення втраченого судового провадження за поданням державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Сімферопольського МУЮ Філіппової О.І. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України за Шевченківським районним судом міста Києва.

У своїй заяві заявник посилалась на те, що в 27.04.2010 року рішенням Київського районного суду міста Сімферополя було задоволеного позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, у зв`язку із чим було стягнуто з останнього на користь позивача суму в розмірі 61 014, 55 грн. На підставі наданої інформації державної прикордонної служби України від 29.05.2019 року № 184/Г-7301 в органах охорони державного кордону виконується ухвала Залізничного районного суду міста Сімферополя АРК від 08.06.2012 р. у справі № 6-0107/316/2012 стосовно тимчасового обмеження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду з України до виконання зобов`язань за судовим рішенням Київського районного суду міста Сімферополя АР Крим від 27.04.2010 року у справі № 2-459/2000 (6-76/10). Вказана копія ухвали заявником отримана не була.

Також зазначала, що 03.06.2019 р. Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області була надана відповідь про те, що жодних виконавчих проваджень не передавалось та на обліку не перебувають. Вказувала, що при таких обставинах необхідно відновити втрачене провадження стосовно тимчасового обмеження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду з України для подальшого вирішення питання, зокрема, шляхом оскарження ухвали в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_2 про відновлення втраченого судового провадження у справі №6-0107/316/2012 за поданням державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Сімферопольського МУЮ Філіппової О.І. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України - задоволено частково.

Відновлено втрачене судове провадження у цивільній справі №6-0107/316/2012 за поданням державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Сімферопольського МУЮ Філіппової О.І. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Встановлено зміст відновленої ухвали Залізничного районного суду м. Сімферополя АРК від 08 червня 2012 року по справі№6-007/316/2012 (0107/5307/2012).

Зі змісту відновленої ухвали Залізничного районного суду м. Сімферополя АРК від 08 червня 2012 року по справі№6-007/316/2012 (0107/5307/2012) слідує, що звертаючись з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, державний виконавець вказував, що постановою Київського відділу ДВС Сімферопольського МУЮ АРК від 08 червня 2010 року відкрито виконавче провадження про примусове виконання рішення Київського районного суду м. Сімферополя АР Крим від 27.04.2010 р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми за договором позики, відповідно до якого з ОСОБА_4 присуджено до стягнення 61 014,55 грн. При цьому вказував, що виконати рішення суду у добровільному порядку боржник відмовляється.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону, діючого на момент постановлення ухвали, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових

осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону

та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на день звернення з поданням, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Згідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання - до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених Законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця (ч.1 ст. 377-1 ЦПК України, в редакції 2004 року).

Відповідно до роз`яснень Верховного суду України від 01.02.2013 року, викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення відїх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

За змістом ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи та ухвали Залізничного районного суду м. Сімферополя АРК від 08 червня 2012 рокуне вбачається ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Крім того, як слідує з матеріалів справи, виконавче провадження за виконавчим листом №2-459/2000 з примусового виконання вказаного рішення суду було відкрито 08 червня 2010 року, а 20 січня 2014 року виконавчий документ було повернуто стягувачеві на підставі п.5 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на час винесення постанови за неможливістю встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання боржника (а.с. 33-36).

Із оглянутих в судовому засіданні оригіналів поштових квитанцій, копії яких приєднані до матеріалів справи, видно, що з 2010р. боржником ОСОБА_2 періодично перераховувалися на адресу ОСОБА_3 певні суми коштів у рахунок погашення боргу.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність скасування ухвали Залізничного районного суду міста Сімферополь АРК від 08 липня 2012р. з постановленням нової постанови про відмову в задоволенні подання державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Сімферопольського МУЮ Філіппової О.І. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Разом з тим, посилання в апеляційній скарзі про повне виконання ОСОБА_2 зобов`язань перед стягувачем ОСОБА_3 , про що свідчать надані ксерокопії квитанцій колегією суддів відхиляються, оскільки суду не надано належних та переконливих доказів на підтвердження погашення заборгованості в повному обсязі, окрім того частина вказаних квитанцій свідчить про те, що ОСОБА_2 здійснювалось повернення боргу за рішенням суду від 22 січня 2007 року (а.с.61-64,66-83), в той час, як виконавче провадження по даній справі відкрито у зв`язку з невиконання судового рішення від 27 квітня 2010 року.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити .

Ухвалу Залізничного районного суду міста Сімферополь Автономної Республіки Крим від 08 липня 2012 р - скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Сімферопольського МУЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлений 16 березня 2020 року.

Головуючий :

Судді: