Справа №489/1958/17
Провадження №2/489/29/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань - Матяєвою С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом виконавчого комітету Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє від свого імені та в інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - комунальне підприємство «Спеціалізоване комунальне підприємство «Гуртожиток», Орган опіки та піклування Миколаївської міської ради про виселення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про виселення відповідачів з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення, оскільки останні самоправно вселилися до квартири та добровільно звільнити квартиру відмовляються.

Відповідачами у встановлений судом строк без поважних причин відзив не надавався, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК).

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановленні наступні факти та відповідні правовідносини.

Будинок АДРЕСА_2 перебуває на балансі комунального підприємства «Спеціалізоване комунальне підприємство «Гуртожиток».

Довідкою комунального підприємства «Спеціалізоване комунальне підприємство «Гуртожиток» №538 від 07.02.2017 року повідомлено, що в квартирі АДРЕСА_1 була зареєстрована ОСОБА_5 , яка 02.03.2016 року знята з реєстраційного обліку.

Згідно виписки з особового рахунку комунального підприємства «Спеціалізоване комунальне підприємство «Гуртожиток» № НОМЕР_1 власником особового рахунку є ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки з Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 05.12.2018 року за виз. № 3051, квартира АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.09.1993 року, виданого МВБМО «Миколаївбуд» та зареєстрованого в ММБТІ 07.12.1993 року за реєстровим № 18142.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 грудня 2015 року частково задоволена заява Миколаївської міської ради про визнання спадщини відумерлою, визнано спадщину - квартиру АДРЕСА_1 , що відкрилась після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 - відумерлою (а.с. 10-11).

Відповідно до актів складених працівниками балансоутримувача комунального підприємства «Спеціалізоване комунальне підприємство «Гуртожиток» від 01.07.2015 року та 01.12.2006 року та 09.02.2017 року, ОСОБА_1 , її донька ОСОБА_2 , онуки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , фактично проживають за адресою: АДРЕСА_3 протягом 10 років (а.с. 5-7).

Водночас, довідками департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 24.05.2017 року визначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 та є власниками по ј частки квартири.

Крім того, згідно пояснень відповідача ОСОБА_2 , неповнолітні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 без права власності.

Згідно висновку виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 15.07.2019 року за вих. № 3537/02.02.01-22/25/14/19, орган опіки та піклування не заперечує щодо виселення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з квартири АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що діти забезпечені правом користування за іншою адресою та відсутні юридичні підстави для проживання у спірному житлі, крім того, мати має свою частку власності.

У частині першій статті 4 ЖК Української РСР визначено, що жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 15 ЖК Української РСР виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у межах і в порядку, встановлених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР, на території району, міста, району в місті здійснюють державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду.

Статтею 4 ЖК Української РСР визначено, що житловий фонд включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об`єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд); жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів); жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд); квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення).

Згідно зі статтею 29 ЖК Української РСР державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду має своїм завданням забезпечити додержання всіма міністерствами, державними комітетами, відомствами, державними, кооперативними та іншими громадськими підприємствами, установами, організаціями, житлово-будівельними кооперативами, службовими особами та громадянами порядку розподілу жилої площі і надання громадянам жилих приміщень, правил користування житловим фондом і утримання його в технічно справному стані.

З указаного вбачається, що виконавчий комітет Миколаївської міської ради є спеціально уповноваженим суб`єктом, який здійснює державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду, до якого відноситься й квартира АДРЕСА_1 .

На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право власності є непорушним.

Згідно з ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

У відповідності до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст.18 Житлового кодексу Української РСР управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником.

На підставі ч. 1 та ч. 2 ст. 58 Житлового кодексу Української РСР, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Пунктом 69 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року №470, встановлено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Згідно із ч. 1 ст. 109 Житлового кодексу Української РСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

За змістом ч. 3 ст. 116 Житлового кодексу Української РСР, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Верховний суд України в постанові від 22 червня 2017 року в справі 6-2010цс16 дійшов висновку про те, що такими, що самоправно зайняли жиле приміщення, вважаються особи, які вселилися до нього самовільно без будь-яких підстав, а саме без відповідного рішення про надання їм цього приміщення та відповідно ордера на житлове приміщення. Виселення цих осіб пов`язане з відсутністю у них будь-яких підстав для зайняття жилої площі.

Враховуючи, що відповідачі вселилися до квартири без дотримання передбаченого законом порядку, без відповідного рішення про надання їм жилого приміщення та ордеру на це приміщення, відсутні правові підстави для вселення до квартири, суд приходить до висновку що відповідачі самоправно зайняли жиле приміщення, та зважаючи на те, що у відповідачів є реєстрація з правом постійного проживання в іншому жилому приміщенні, позов підлягає задоволенню.

З огляду на наявність місця реєстрації та Висновок органу опіки, суд вважає що порушення житлових прав неповнолітніх дітей не вбачається.

Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1600 грн., по 800 грн. з кожного повнолітнього.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов виконавчого комітету Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка діє від свого імені та в інтересах малолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - комунальне підприємство «Спеціалізоване комунальне підприємство «Гуртожиток», Орган опіки та піклування Миколаївської міської ради про виселення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з квартири АДРЕСА_1 , без надання їм іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на користь виконавчого комітету Миколаївської міської ради судовий збір у розмірі 1600 грн. по 800 грн. 00 коп. з кожної.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , яка діє в свої інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «16» березня 2020 року.