Дата документу 10.03.2020 Справа № 337/5410/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 337/5410/19 Головуючий у 1 інстанції Бредун Д.С.
Провадження №22ц/807/847/20 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.

суддів: Крилової О.В.

Кухаря С.В.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2019 року про відмову у забезпеченні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: Відділ по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Вовк Ірина Іванівна, ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: Відділ по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Вовк І.І.,

ОСОБА_5 В заяві зазначав, що перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_6

19 листопада 2015 року ОСОБА_5 , який діяв за дорученням ОСОБА_3 продав ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 .

У 2017 році з довідки Департамента реєстраційних послуг № 04-07/3/9242 від 04 травня 2017 року, заявнику стало відомо, що у вищевказаній квартирі ОСОБА_3 та неповнолітній ОСОБА_6 були зареєстровані з 29 листопада 2011 року. Проте, у Договорі купівлі-продажу від 19 листопада 2015 року зазначено, що у квартирі не зареєстровані та не проживають неповнолітні діти, а також відсутні малолітні та/або неповнолітні діти, що мають право користування квартирою. Також, відповідно даних Служби у справах дітей по Хортицькому району до відділу не надходили заяви про дозвіл на зняття з реєстрації малолітнього ОСОБА_6 .

Заявник зазначав, що правочин, який є предметом спору порушив законні права та інтереси малолітнього ОСОБА_6 , оскільки він не є членом сім`ї ОСОБА_4 , не проживає фактично у вищезазначеній квартирі, та втратив право користування квартирою після укладання Договору купівлі-продажу.

На думку ОСОБА_1 , вжиття заходів забезпечення позову є необхідним, оскільки у разі укладання до вирішення спору по суті щодо квартири правочину пов`язаного із зміною власника, такі обставини суттєво ускладнять, якщо не унеможливлять виконання рішення по суті, у разі задоволення позовних вимог.

Посилаючись на зазначене, ОСОБА_1 просив суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви.

Ухвала мотивована тим, що судом не встановлено необхідність невідкладного вжиття заходів забезпечення позову як запобігання ускладненню чи унеможливленню виконання рішення суду або ефективного захисту, поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача. Натомість, судом встановлено, що право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_4 , але з обтяженням в інтересах ОСОБА_7 . Обтяження обумовлено наявністю іпотечного договору між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Отже, зміна власника квартири, на яку заявник посилається як на перешкоду виконання рішення суду або унеможливлення його виконання, вже відбулася.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2019 року про відмову у забезпеченні позову, та застосувати заходи забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 19 листопада 2015 року, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги що у нього та ОСОБА_3 є спільна дитина, яка фактично залишилась без житла, так як фактично втратила право користування квартирою. Саме мати дитини допустила таке порушення, та не вживає жодних заходів щодо його усунення, що підтверджується Інформаційною довідкою з єдиного реєстру речових прав, з якої вбачається, що ОСОБА_3 не має у власності нерухомого майна.

Щодо посилання суду на зміну власника спірної квартири, ОСОБА_1 зазначає, що подав до суду позовну заяву про визнання недійсним договору купівлі-продажу, тому йдеться про забезпечення конкретного позову, і невірно брати до уваги наявність чи відсутність інших обтяжень щодо спірного майна, оскільки вони не мають значення для забезпечення виконання даного позову.

04 березня 2020 року від ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_8 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 . Зазначає, що питання визнання Договору недійсним вже було предметом розгляду в інших справах. Так, ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 лютого 2016 року у справі № 337/6124/15-ц позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду. Також, рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 липня 2016 по справі № 337/758/16-ц, зокрема, в задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 від 19 листопада 2015 року відмовлено. Щодо ОСОБА_6 зазначають, що він ніколи не проживав у спірній квартирі, а з 2014 року проживає з ОСОБА_3 в АР Крим. Просять апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2019 року - без змін.

04 березня 2020 року від відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради на адресу апеляційного суду надійшла зава, в якій зазначається, що відповідно до Положення про районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському, Дніпровському, Заводському, Комунарському, Олександрівському, Хортицькому, Шевченківському району, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 30.10.2019 № 27, функції органу опіки та піклування у встановленому законодавством порядку, покладені на районні адміністрації, які безпосередньо представляють орган опіки та піклування під час розгляду в судах справ стосовно захисту прав дітей. Враховуючи наведене, просили змінити третю особу по справі, а саме: залучити в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району.

10 березня 2020 року від ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_9 також надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яку він вважає необґрунтованою, оскільки спору щодо квартири АДРЕСА_1 не може бути. Зазначає, що остаточне рішення щодо неї постановлено Верховним судом України 28 листопада 2018 року по справі №337/758/16-ц, провадження 61-19009св18, яким залишено в силі рішення Хортицького районного суду, відповідно до якого зазначено, що власником квартири є одноособово вона, та що дана квартира не є сумісною спільною власністю. Щодо ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначає, що він проживає з нею з 14 лютого 2017 року за адресою: АДРЕСА_3 , а 27 грудня 2019 по справі 337/5000/19 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя його таким, що втратив право користування цією квартирою саме з підстав фактичного проживання дитини на протязі тривалого часу за іншою адресою. Вважає, що необхідність невідкладного вжиття заходів забезпечення позову відсутня.

10 березня 2020 року від представника ОСОБА_3 - ОСОБА_9 надійшла заява про розгляд справи без його часті.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача,пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Правова природа арешту майна, вчиненого у зв`язку із провадженням по цивільній справі, полягає в обмеженні права розпорядження ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, укладення інших правочинів).

Враховуючи роз`яснення Верховного Суд України, що містяться в Постанові Пленуму від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Таким чином, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Разом з тим, дослідивши доводи заяви та апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо не доведення неможливості реального та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до встановленого нормами процесуального права принципу змагальності сторін у цивільному судочинстві кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а за принципом диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін.

Ненадання зазначених відомостей позбавило суд можливості пересвідчитися як у існуванні реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, так і врахувати, що вжиті заходи не будуть перешкоджати господарській діяльності відповідача чи порушувати права його кредиторів у виконавчому провадженні, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність передбачених законом підстав для забезпечення позову у обраний позивачем спосіб.

Суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу, що заміна власника квартири, тобто обставина, на яку ОСОБА_1 посилається, як на підставу для невідкладного накладення арешту, відбулася 25 листопада 2015 року, оскільки за матеріалами справи вбачається, що на спірну квартиру встановлено обтяження на користь ОСОБА_7 .

Крім того, наведені в заяві доводи не дають підстав вважати, що з боку відповідача існує реальна загроза вчинення дій, які призведуть до неможливості виконання рішення суду при його постановленні на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і висновки суду не спростовують.

За положенням ч. 3 ст. 12 ЦПК Україникожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За вимогами частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, з урахуванням наведеного колегія приходить до висновку про те, що доводи наведені в апеляційній скарзі суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, а оскаржувана ухвала відповідає нормам права, тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2019 року про відмову у забезпеченні позову - залишити без змін.

Постанова є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 17 березня 2020 року.

Головуючий:

Судді: