Справа № 524/590/20
Провадження № 6/524/81/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді Вінтоняк Н.Д., за участю секретаря судового засідання Воблікової І.О., розглянувши подання головного державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Братчун О.О. про визначення частки майна боржника,-

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Братчун О.О. звернулась до Автозаводського районного суду м. Кременчука із поданням про визначення частки майна боржника.

В обґрунтування подання зазначає, що на виконанні у Автозаводському відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження № 59474369 з примусового виконання наказу № 910/255/19, виданого Господарським судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» боргу на загальну суму 553 656 грн. 24 коп.

08.07.2019 року відкрито виконавче провадження. В ході проведення виконавчих дій встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінив прізвище з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 ». Також встановлено, що боржнику на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 , інший співвласник - ОСОБА_4 .

Посилаючись на те, що боржник не має іншого майна, крім вищезазначеної квартири, реалізація якої без визначення частки є неможливою, державний виконавець просив визначити частку майна, що належить ОСОБА_1 у спільному сумісному майні, а саме: квартирі АДРЕСА_1 .

Державний виконавець ОСОБА_5 подання підтримала, просила задовольнити, про що до суду надала відповідну заяву.

Боржник ОСОБА_1 до суду не з`явився, про розгляд подання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв.

В матеріалах справи міститься повідомлення про виклик ОСОБА_1 у судове засідання 24.02.2020 року, а також на 16.03.2020 року, що підтверджується реєстром відправлення рекомендованої кореспонденції суду (а.с. 36-37, 41-43).

Відповідно до ч. 2 ст. 443 ЦПК України неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні.

Беручи до уваги Постанову КМУ від 11.03.020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України короновірусу COVID-19», з огляду на встановлені ст. 443 ЦПК України строки для розгляду клопотання, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Автозаводському відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження № 59474369 з примусового виконання наказу № 910/255/19 від 23.04.2019 року, виданого Господарським судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» боргу у сумі 553 656 грн. 24 коп. (а.с. 3).

Постановою державного виконавця Автозаводського ВДВС міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Неборак Я.Д. від 08.07.2019 відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного наказу (а.с. 4). Факт направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом підтверджено реєстром рекомендованої кореспонденції за 22.07.2019 року (а.с. 27-29).

Постановою державного виконавця від 16.07.2019 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику (а.с. 35).

Актом державного виконавця від 18.11.2019 року засвідчено, що на прохання боржника його дядько ОСОБА_6 з`явився до державного виконавця, надав пояснення про те, що ОСОБА_1 знаходиться на заробітках за кордоном до квітня 2020 року, а відтак ОСОБА_6 буде здійснювати замість боржника погашення заборгованості (а.с. 33-34).

Разом з тим, на даний час заборгованість не погашена, судове рішення не виконане.

Судом встановлено, що боржнику на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим Управлінням житлово-комунального господарства виконкому міської Ради народних депутатів від 28.08.1995, співвласниками квартири значаться ОСОБА_7 та ОСОБА_4 (а.с. 6, 7-11). Іншого майна не виявлено.

З листа Кременчуцького міського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області від 19.10.2019 № 2304/16.13-04-29 вбачається, що боржником було здійснено зміну прізвища з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 »? актовий запис № 112 від 11 грудня 2002 року (а.с. 20).

Державним виконавцем 27.01.2020 року проведено опис майна у квартирі боржника, про що складено відповідний акт (а.с.30). Крім того, державним виконавцем відповідно до постанови від 27.01.2020 року накладено арешт на описане майно (а.с. 31-32).

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. За пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 443 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця.

Положеннями ст. 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Ч .2 ст. 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно з пунктом 1 частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Відповідно до частин п`ятої-шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Враховуючи те, що боржником не вживаються заходи щодо виконання рішення Господарського суду м. Києва від 25.03.2019 по справі № 910/255/19, та з огляду на відсутність у боржника іншого нерухомого та рухомого майна, суд вважає за можливе задовольнити подання державного виконавця та визначити, що частка боржника, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 становить1/2.

Визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для вчинення дій, спрямованих на ефективне виконання судового рішення, що набрало законної сили, та яке боржник не виконує.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 368, 372 ЦК України, ст.ст.258-261,443 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Подання головного державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Братчун О.О. про визначення частки майна боржника - задовольнити.

Визначити, що частка боржника - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 становить1/2.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н.Д.Вінтоняк