Справа № 462/2504/19 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М.
Провадження № 22-ц/811/3722/19 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львовіцивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова в складі судді Галайко Н.М. від 03 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 03 червня 2019 року позов задоволено. Ухвалено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання у розмірі 1/3 (одна третя) частини зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подання позову 11 квітня 2019 року і довічно.

Вказане рішення оскаржив ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Вважає рішення необґрунтованим, протиправним а відтак таким, що підлягає скасуванню. Вказує, що суд першої інстанції, всупереч положенням ч.3 ст. 53 ЦПК України та п.23 Постанови від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» не залучив до участі у справі ОСОБА_5 , яка є одержувачем аліментів на себе та на дитину ОСОБА_6 від ОСОБА_4 на підставі рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 11.01.2018 року у справі №443/1578/15-ц. Звертає увагу, що суд першої інстанції, всупереч положенням ст. 205 СК України, не врахував, матеріальний стан ОСОБА_4 , який на момент розгляду справи та винесення оскаржуваного рішення, мав заборгованість із сплати аліментів ОСОБА_5 , зокрема, згідно із листом Залізничного ВДВС від 21.03.2019р. №В-9/14819, розмір такого боргу становив 42818,12 грн. 49282,27 грн. та 15742,57 грн. (по різних виконавчих провадженнях). Також зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що єдиним офіційним доходом ОСОБА_4 є його пенсія за вислугу років, із якої, згідно ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» може бути утримано не більше 50%. Водночас, стягнення на користь матері ОСОБА_4 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), при уже наявному стягненні із нього 1/4 частини доходу на ОСОБА_2 та стягненні із нього 1/4 частини доходу на доньку ОСОБА_6 створює суму у понад 50% від доходу Відповідача. Вказане, станом на сьогодні, також унеможливлює стягнення із ОСОБА_4 заборгованості за іншими зобов`язаннями. Також суд першої інстанції, всупереч положенням ст. 205 СК України, не дослідив належним чином, а відтак, неправильно врахував матеріальний стан ОСОБА_3 . Вказує, що розмір пенсії позивачки (понад 1500грн.) на момент винесення рішення, перевищував розмір прожиткового мінімуму для відповідної категорії громадян (1497 грн.); у 2000 році ОСОБА_3 отримала у приватну власність земельну ділянку на АДРЕСА_1 ; ОСОБА_3 має можливість одержувати утримання від свого чоловіка ОСОБА_7 , який також у 2000 році отримав у спільну приватну власність земельну ліплянку на АДРЕСА_1 ; у подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_7 наявне велике нерухоме майно, а саме за ОСОБА_7 зареєстровано право власності на будинок площею понад 235 кв.м. у АДРЕСА_2 , який є спільною сумісною власністю подружжя. Також, у власності ОСОБА_3 перебуває також нерухомість за адресою АДРЕСА_2 ділянка у с. Хоросно. Крім цього, вказує на те, що ОСОБА_3 має матеріальну змогу оплачувати дорогі обстеження у приватних медичних клініках, про що свідчить, зокрема, копія скерування та квитанції про оплату медичних послуг у медичному центрі «Євроклінік» на суму 2390грн. Крім того, суд першої інстанції, всупереч положенням ст. 192 СК України не дослідив наявність будь-яких підстав для зміни раніше встановленого розміру аліментів, зокрема: чи відбулись зміни матеріального або сімейного стану у сторін, чи відбулось погіршення або поліпшення здоров`я у сторін, чи виникли інші обставини, з якими закон пов`язує можливість зміни розміру аліментів.

Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної зави, апеляційної скарги, а також письмової заяви відповідача у суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. 4, ч.4 ст. 82, ч.6 ст. 141, ч.2 ст. 247, ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України, ст. ст. 202, 205 СК України, п.5 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», та задовольняючи позов, виходив з того, що рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 26 лютого 2018 року у справі № 455/1434/17 стверджується, що ОСОБА_4 є сином ОСОБА_3 . Посвідченням серії НОМЕР_1 стверджується, що позивач є пенсіонером за віком з 21 червня 2003 року. Також Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 26 лютого 2018 року у справі № 455/1434/17 позовні вимоги ОСОБА_8 було задоволено повністю, ухвалено стягувати з ОСОБА_4 на її користь аліменти у розмірі 1/4 всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову. Враховуючи наведене, а також те, що відповідач погодився з позовними вимогами позивача, суд прийшов до висновку, що позов є підставний і підлягає задоволенню у повному обсязі. Отже розмір аліментів, встановлений рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 26 лютого 2018 року у справі № 455/1434/17 суд вирішив збільшити до 1/3 всіх видів заробітку ОСОБА_4 . Щодо звільнення відповідача від сплати судового збору суд зазначив наступне. Відповідач у своїй заяві від 26 травня 2019 року просив суд звільнити його від сплати судового збору на підставі п. 5 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», оскільки він є інвалідом війни. Відповідачем до своєї заяви було додано копію посвідчення серії НОМЕР_2 № 540589, виданого 30 липня 2018 року, про те, що він є інвалідом третьої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни ; інвалідів війни. Пунктом 8 статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи. Враховуючи наведене, суд вважав, що відповідач є звільненим від сплати судового збору.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду обставинам, що мають значення та вимогам закону не відповідають, обставини, які суд вважав встановленими не доведені.

17.04.2019р. ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 , у якому просила стягнути з ОСОБА_4 аліменти на її утримання в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно.

Мотивувала свої позовні вимоги тим, що вона є матір`ю відповідача. З 21 червня 2003 року вона є пенсіонером за віком. Пенсія у розмірі близько 1500 грн. є єдиним її доходом. Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 26 лютого 2018 року у справі №455/1434/17 на її користь з відповідача було ухвалено стягувати аліменти на її утримання у розмірі 1/4 всіх видів його заробітку. Повідомляє, що практично вся пенсія та аліменти витрачаються на оплату комунальних послуг. Сума, що залишається, є меншою за прожитковий мінімум і її ледь вистачає на харчування. Додатково вказує, що вона має хронічне захворювання та потребує постійного лікування, на яке у неї немає коштів. Зазначає, що дохід відповідача складає близько 10 000 грн. З огляду на вказане, просить збільшити розмір аліментів визначений вищезазначеним рішенням суду до 1/3 всіх видів заробітку відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно зі ст.203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК).

Згідно зі ст.205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Згідно ст. 206 СК України, у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, особами з інвалідністю, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за ними.

Також, непрацездатним, в розумінні ч. 3 ст. 75 СК України, вважається той з батьків, хто досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи.

З врахування наведених вимог закону та їх роз`яснень слід вказати про те, що при вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків, збільшення їх розміру слід враховувати, що вказане право батьків виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Статтею 201 СК України визначено обов`язкові умови та підстави покладення на дітей обов`язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров`я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов`язку утримувати своїх батьків. Моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Таким чином сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто у випадку задоволення позову, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги.

Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Тому суди при постановленні рішень мають зважати на розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 26 лютого 2018 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання матері задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 28.11.2017 року.

Постановою Львівського апеляційного суду від 20 грудня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_1 задоволено. Рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 26 лютого 2018 року скасовано. Ухвалено у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання матері відмовлено.

Зважаючи на те, що основне рішення про стягнення аліментів на утримання матері було скасовано, тому слід вважати немає підстав і для збільшення розміру аліментів, оскільки розмір таких фактично не визначено.

Крім цього, позивачкою жодним чином не доведено її потребу у матеріальній допомозі.

Так, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 є пенсіонером за віком, посвідчення серії НОМЕР_1 , видане Управлінням пенсійного фонду в Залізничному районі м.Львова, отримує пенсію за віком в розмірі за жовтень лютий 2019 року 1574,77 гривень, а за березень 2019 року в розмірі 2879,86 гривень (а.с. 5, 27).

Окрім цього, згідно ухвали Львівської міської ради №576 від 03.30.2000 року ОСОБА_7 та ОСОБА_3 передано приватну власність земельну ділянку на АДРЕСА_1 (а.с.63).

Згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна чоловік ОСОБА_3 ОСОБА_7 є власником житлового будинку, площею понад 235 кв.м. у АДРЕСА_2 , який є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (а.с.66).

Крім цього, із скерування та квитанції про оплату медичних послуг у медичному центрі «Євроклінік» вбачається, що обстеження ОСОБА_3 у вказаній клініці коштувало 2390 грн.

Зважаючи на вказане, у власності позивачки та її чоловіка наявне майно, утримання якого потребує значних витрат та свідчить про наявність у неї інших коштів окрім отримуваної пенсії на його утримання, а також свідчить про такий матеріальний стан позивачки який не вказує про необхідність додаткового утримання у вигляді стягнення аліментів. Також, пройдений огляд у приватній медичній клініці, додатково освідчить про належний матеріальний стан позивачки та відсутність потреби у додаткових коштах, стягнення яких передбачено як аліменти у згаданих нормах закону.

При цьому жодних доказів про те, що позивачка несе значні додаткові витрати на оплату комунальних послуг, лікування, придбання медикаментів, медичні огляди, профілактику, тощо та це чи будь-яка інша обставина істотно впливає на її матеріальне становище у бік погіршення, у матеріалах справи немає.

Крім цього, рішенням Жидачівський районний суд Львівської області від 11.01.2018 року позов ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, додаткових витрат на дитину та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_9 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_9 , аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу, починаючи з 16 вересня 2015 року і до досягнення дитиною трьох років. Стягнуто із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_9 , понесені нею додаткові витрати на лікування дитини ОСОБА_6 в сумі 12285 (дванадцять тисяч двісті вісімдесят пять) гривень 75 копійок. Стягнуто із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 10000,00 гривень. Стягнуто із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_9 , понесені нею витрати на проїзд до місця проведення експертизи та харчування у розмірі 2224,00 гривень. Стягнуто із ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 гривень. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_9 , третя особа міський відділ реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про виключення відомостей про особу, як батька з актового запису про народження дитини, відмовлено. Витрати, понесені ОСОБА_4 на оплату судового збору віднесено на його рахунок (а.с. 56-61).

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 10 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 11 січня 2018 року в частині стягнення із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_9 моральної шкоди в розмірі 10000,00 гривень скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги. Виключено з мотивувальної частини рішення покликання суду на статтю 126 СК України. Врешті рішення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 30.05.2019 року, касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення. Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 11 січня 2018 року у нескасованій частині та постанову Апеляційного суду Львівської області від 10 липня 2018 року залишено без змін.

З вказаних судових рішень вбачається, що відповідач ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сплачує аліменти на її утримання в розмірі 1/4 від свого доходу та на час розгляду справи судом першої інстанції сплачував аліменти на утримання колишньої дружини.

Крім цього, ОСОБА_4 на момент розгляду справи та винесення оскаржуваного рішення, мав заборгованість із сплати аліментів ОСОБА_5 , зокрема, згідно із листом Залізничного ВДВС від 21.03.2019р. №В-9/14819, розмір такого боргу становив 42818,12 грн. 49282,27 грн. та 15742,57 грн. (по різних виконавчих провадженнях).

Також, одним із аргументів апеляційної скарги ОСОБА_2 є те, що стягнення з відповідача на користь матері 1/3 частини з усіх видів його заробітку, при уже наявному стягненні із нього 1/4 частин доходу на ОСОБА_2 та 1/4 частин доходу на доньку ОСОБА_6 , створює суму у понад 50 % від доходу відповідача, що суперечить закону та унеможливлює отримання нею аліментів.

У ч. 2 ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» зазначено, що пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

При цьому, у частиною 3 цієї статті передбачено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Враховуючи вказане, наявність інших осіб, на користь яких відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти має визначальне значення під час вирішення даного спору.

Так, оскаржуване рішення прямо стосується прав та інтересів малолітньої дитини відповідача та його колишньої дружини, апелянтки ОСОБА_2 .

Зважаючи на вказане, відсутність у позивачки потреби у матеріальній допомозі, зокрема, і від відповідача; наявність у неї достатніх власних доходів, майна; відсутність істотних втрат у грошових коштах, що свідчили б про необхідність матеріальної допомоги; наявність у відповідача на утриманні малолітньої доньки ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також той факт, що у даній справі відповідач своєю заявою одразу визнав позов повністю, що свідчить фактично про відсутність спору між сторонами як такого та може свідчити про заявлення штучного позову з метою унеможливити, зокрема, стягнення відповідно до рішення суду коштів на утримання дитини відповідача, колегія суддів вважає, що рішення суду як таке що не відповідає вимогам закону та обставинам, що мають значення для справи слід скасуватиз ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог. Тому, доводи апеляційної скарги слід визнати підставними та саму скаргу слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03 червня 2019 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 19 березня 2020 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра