Номер провадження: 22-ц/813/3899/20
Номер справи місцевого суду: 521/7347/19
Головуючий у першій інстанції Мазун І. А.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Томашевської К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2019 року про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Разом з позовною заявою подано попередній розрахунок суми судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу, ОСОБА_2 , на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Відповідачка, ОСОБА_1 , не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою не цікавиться.

У серпні 2019 року відповідачка ОСОБА_1 звернулась до Малиновського районного суду м.Одеси з клопотанням про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що в даній справі відсутній предмет спору, оскільки ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30.05.2018 року затверджено мирову угоду про поділ майна подружжя та визнано за ОСОБА_2 право особистої приватної власності, зокрема, на квартиру АДРЕСА_1 , та 27 серпня 2019 року за заявою ОСОБА_1 Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради здійснено зняття ОСОБА_1 з реєстраційного обліку місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2019 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - закрито у зв`язку з відсутністю предмету спору. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн. Зобов`язано Управління Державної казначейської служби України в м. Одесі повернути ОСОБА_2 суму судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу на користь ОСОБА_2 у розмірі 4000 грн., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.І ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Закриваючи провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору та стягуючи в порядку розподілу судових витрат з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі вказав, що у тексті договору про надання правової допомоги між адвокатом Пугач М.В. та ОСОБА_2 відсутня конкретна вартість юридичної допомоги, а лише зазначається про порядок оплати такої професійної правової допомоги, що має здійснюватися на підставі угоди і тому будучи позбавленим об`єктивної можливості пересвідчитись щодо домовленості між адвокатом Пугач М.В. та його клієнтом щодо розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару, враховуючи обставини справи, суд вважав за необхідне зменшити заявлені до відшкодування судові витрати на професійну правничу допомогу, визначивши суму в розмірі 4000 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що:

-відповідно до позовних вимог позивач просить суд визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 ;

-ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30.05.2018р. (справа № 521/18703/16- ц) затверджено мирову угоду укладену у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання за ОСОБА_1 права особистої приватної власності на Ѕ квартири в АДРЕСА_2 , та право особистої приватної власності на Ѕ автомобіля марки «Renault», модель «Megane», 2005 року, кузов НОМЕР_1 , згідно умов якої ОСОБА_1 визнала, що квартира по АДРЕСА_2 придбана ОСОБА_2 у період знаходження у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 виключно за кошти одержані ним від реалізації майна, отриманого ОСОБА_2 у спадщину та відмовилася від вимог про визнання права на частку у спірній квартири на користь ОСОБА_2 ;

-згідно з наданою відповідачем копією паспорта громадянина України ОСОБА_1 27.08.2019 року добровільно знялася з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , тобто здійснила те, заради чого позивачем був заявлений позов про визнання ОСОБА_1 особою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки у разі задоволення таких вимог, рішення суду, яке вступило в законну силу, є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку по спірній квартирі.

Відповідно до другого речення ч.3 ст. 142 ЦПК України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Враховуючи, що на час звернення позивача до суду з позовом про визнання особою, що втратила право користування житловим приміщенням у травні 2019 року, ОСОБА_1 залишалася зареєстрованою у квартирі позивача, куди вона вселилася, як дружина та член сім`ї власника і тому могла бути знятою з реєстраційного обліку або добровільно за її власною заявою або в порядку набуття законної сили рішенням суду про визнання її особою, яка втратила право користування за позовом власника житла, членом сім`ї якого вона була.

Та обставина, що відповідач після відкриття провадження у справі добровільно знялася з реєстрації не свідчить про зловживання позивача пов`язаного з поданням позову до суду і підтверджує наявність спору між сторонами на час звернення позивача до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, що у відповідності до другого речення ч. 3 ст. 142 ЦПК України є підставою для присудження за заявою позивача з відповідача судових витрат, до яких відноситься і витрати на правничу допомогу, зокрема оплата послуг адвоката.

Як вже зазначалося, позивач не оспорює ухвалу суду про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету позову та і щодо відшкодування з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 4 000 грн., який визначений судом з урахуванням обставин справи.

Доводи поданої відповідачем апеляційної скарги про зловживання позивачем своїми правами при поданні позову та відсутністю предмету спору на час звернення позивача з позовом до суду не можуть бути взятими до уваги, оскільки висновку суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача не спростовують і засновані на помилковому розумінні законодавства з підстав, які наведені у цій постанові апеляційного суду.

При цьому судова колегія вважає, що визначений судом розмір судових витрат пов`язаних з оплатою послуг адвоката, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у зв`язку з закриттям провадження у справі через не підтримання позивачем своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову (відсутність предмету спору) є справедливим і відповідає встановленим у справі обставинам.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому в силу ст.375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2019 року про закриття провадження - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складений: 17.03.2020 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова