Справа № 369/7355/18
Провадження №2/369/1686/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.12.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

при секретарі Моргун А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до Кредитного договору № 50005188 від 29.10.2012,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до Кредитного договору № 50005188 від 29.10.2012, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.10.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 50005188, відповідно до якого Позивач зобов`язався надати Відповідачеві кредит у сумі 1 011 291,65 грн., що є еквівалентом 123 705,40 доларів США на день укладання Договору, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою з цільовим призначенням - для придбання автомобіля марки Audi, модель А8 Long, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 6 299 куб. см., рік випуску 2012, (надалі за текстом - «Автомобіль»), а Відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачеві кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту, а також інші платежі відповідно до умов Кредитного договору та згідно із Графіком погашення кредиту, що становить невід`ємну частину Договору.

Крім того, відповідно до Договору про внесення змін/Додаткової угоди № 1 від 20.11.2013 року до Кредитного договору № 50005188 від 29.10.2012 року позивачем було надано відповідачеві Додатковий кредит у сумі еквівалент 39 167,03 дол. США в українських гривнях, що на дату укладення Додаткового кредиту становив 321 992,15 грн.. Цільове призначення Додаткового кредиту: сплата страхових платежів за Договором страхування, укладеним на виконання умов Кредитного договору.

Відповідно до п. 1.3.1. Загальних умов кредитування (надалі за текстом - «Умови кредитування»), що становлять невід`ємну частину Договору, Відповідач зобов`язався здійснювати щомісячні платежі відповідно до Графіку погашення. Розмір платежів, що підлягають сплаті Відповідачем в повернення Кредиту та Додаткового кредиту, визначено відповідно до виставлених Компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено у Кредитному договорі, до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту; при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на момент виставлення рахунка.

Згідно з п.п. 1.4.2., 2.4. та 2.5. Умов кредитування, повернення Кредиту та процентів за його використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені Графіком погашення кредиту по Договору не пізніше 15-го числа кожного місяця на підставі рахунку виставленого Позивачем. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів) відповідно до Графіку погашення кредиту.

Згідно з п. 1.6. Умов кредитування, виконання зобов`язання відповідача за цим Договором забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного сторонами Договору застави транспортного засобу № 50005188 від 02.11.2012 р., за яким з метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором відповідачем було передано у заставу транспортний засіб марки Audi, модель А8 Long, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 6 299 куб. см., рік випуску 2012, заставною вартістю 1 555 830,00 грн.

Відповідно до и. 3.2.1. Умов кредитування, у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту та Додаткового кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту та/або сплати плати за користування кредитом на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць, позивач має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання Договору.

Починаючи з квітня 2013 року відповідач почав порушувати свої зобов`язання за Договором щодо оплати щомісячних платежів, сплачуючи їх з порушенням строків, погоджених в Графіку погашення кредиту, а з травня 2015 року взагалі перестав сплачувати щомісячні платежі.

Станом на 16.11.2015 р. у відповідача існує заборгованість перед позивачем за несплаченими щомісячними платежами за Договором за період з серпня (частково) по жовтень 2015 року у розмірі 541 586,47 грн.

У зв`язку з систематичним невиконанням умов Договору 18.11.2015 року позивачем було направлено вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за Кредитним договором № 50005188 від 16.11.2015 року з вимогою повернути суму Кредиту.

Згідно з п. 3.3. Договору та вимогою протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання такої вимоги (для фізичних осіб) та протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати одержання вимоги (для фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб) відповідач був зобов`язаний повернути суму кредиту та сплатити заборгованість. Якщо з будь-яких причин вимогу не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати її відправлення.

Вимога була отримана відповідачем 05.12.2015 року, про свідчить рекомендоване повідомлення № 406.

Враховуючи те, що відповідач отримав вимогу 05.12.2012 року, то останнім днем повернення кредиту та сплати заборгованості відповідно було 04.01.2016 року.

Однак, відповідач у вказані строки кредит не повернув, заборгованість за Договором не сплатив.

Тому на підставі умов договору та приписів цивільного законодавства позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача основну заборгованість зі сплати Кредиту у розмірі 1 352 805,41 грн., відсотки за користування Кредитом за період з 01.12.2015 р. по 17.05.2018 р. у розмірі 334 447,32 грн., заборгованість за Додатковим кредитом у розмірі 111 360,28 грн., штраф у розмірі 202 258,33 грн., пеню у розмірі 8 643,31 грн., 3% річних у розмірі 3 012,19 грн., збитки у розмірі 61 130,76 грн., а загалом 2 073 657,60 грн. та судові витрати.

Відповідач подав до суду відзив, згідно якого зазначив, що у зведеній обліковій виписці від 17.05.2018 року вказано заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 51 643,65 доларів США, тобто позивачем не здійснено жодних зарахувань грошових коштів в розмірі 953 927,79 грн. від продажу заставного майна. Позивачем не надано розрахунку з чого складається сума заборгованості 51 643,65 доларів США. Вимоги про відшкодування збитків у вигляді витрат на юридичну допомогу в розмірі 53 530,76 грн. не є збитками.

У судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали та просили задовольнити.

У судове засідання відповідач та представник відповідача не з`явились, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, в задоволенні позову просили відмовити.

У зв`язку з неявкою сторін та їх представників у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.10.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 50005188, відповідно до якого позивач зобов`язався надати відповідачеві кредит у сумі 1 011 291,65 грн., що є еквівалентом 123 705,40 доларів США на день укладання Договору, строком на 60 місяців, зі змінною процентною з цільовим призначенням - для придбання автомобіля марки Audi, модель А8 Long, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 6 299 куб. см., рік випуску 2012, (надалі за текстом - «Автомобіль»), а відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачеві кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту, а також інші платежі відповідно до умов кредитного договору та згідно із графіком погашення кредиту.

Згідно умов кредитного договору усі платежі за цим договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, відповідно до статті 1.3 Загальних умов кредитування.

Відповідно до п. 1.1. Загальних умов кредитування, що є додатком до Кредитного договору № 50005188 від 29.10.2012 р., компанія зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі, визначеній у кредитному договорі в українських гривнях. В кредитному договорі сторони встановлюють еквівалент суми кредиту у іноземній валюті, прийнятній для сторін.

Пунктом 1.3.1 Загальних умов кредитування передбачено, розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту визначено в гривні на день укладення кредитного договору у графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною Кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до встановлених компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент встановлення рахунка обмінного курсу банку. Позитивне або від`ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни або обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунка та обмінного курсу, який діяв на день укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у Графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього кредитного договору. Якщо в період між датою виставлення рахунка та датою отримання суми, еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний компанією, збільшиться більше ніж на 2%, різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується позичальником.

Пунктом 2.4 Загальних умов кредитування передбачено, що нарахування процентів відбувається щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360», відповідно до графіка погашення кредиту. Проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіка погашення кредиту.

Графіком погашення кредиту до кредитного договору встановлена сума щомісячного платежу в доларах США, що складає 2 622,29 доларів США.

Відповідно до Договору про внесення змін/Додаткової угоди № 1 від 20.11.2013 року до Кредитного договору № 50005188 від 29.10.2012 року позивачем було надано відповідачеві Додатковий кредит у сумі еквівалент 39 167,03 дол. США в українських гривнях, що на дату укладення Додаткового кредиту становив 321 992,15 грн. Цільове призначення Додаткового кредиту: сплата страхових платежів за Договором рахування, укладеним на виконання умов Кредитного договору.

Згідно п.1.6 Договору про внесення змін/додаткова угода №1 до кредитного договору № 50005188 від 29.10.2012 р., проценти за додатковим кредитом нараховуються на суму фактичної заборгованості позичальника за процентною ставкою, що вказана у кредитному договорі та відповідно до графіку погашення кредиту. На будь-який день фактична заборгованість позичальника за додатковим кредитом складає суму, перераховану страховику компанією відповідно до цієї додаткової угоди і не погашену позичальником.

Графіком погашення кредиту до кредитного договору встановлена сума щомісячного платежу в доларах США, що складає з 15.12.2012 року - 2 622,29 доларів США, а з 1.05.2012 року 3 562,53 доларів США, останній платіж 2 622,29 доларів США.

Відповідно до и. 3.2.1. Умов кредитування, у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення Кредиту та Додаткового кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту та/або сплати плати за користування Кредитом на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць, позивач має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання Договору.

Згідно із умовами п. 3.3. Договору, відповідач зобов`язаний повернути позивачеві у повному обсязі суму кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню потягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником (для фізичних осіб) та протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником (для фізичних-осіб-підприємців та юридичних осіб).

Відповідно до п. 8.1. Договору, у разі порушення відповідачем терміну оплати будь-якого чергового платежу з повернення Кредиту та/або Додаткового кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту, відповідач сплачує позивачеві пеню у розмірі 10% (десяти відсотків) річних від суми заборгованості за кожний день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно.

Відповідно п. 8.2. Договору, у разі порушення відповідачем терміну повернення Кредиту, визначеного у статті 3.3., за винятком умови порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення Кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту, передбаченої в ст. 3.2.1., відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 20 % (двадцяти відсотків) від суми кредиту.

Відповідно до п. 8.3. Договору, за кожен випадок порушення відповідачем умов статей 5.1, 5.2, 5.3, 5.4. Договору відповідач сплачує позивачеві штраф в українських гривнях у розмірі еквіваленту 15 Євро чи 20 доларів США за першу вимогу, еквівалент 20 Євро чи 25 доларів США за другу вимогу, еквівалент 25 Євро чи 30 доларів США за третю вимогу (якщо позивач вирішить надіслати таку вимогу).

Позивачем було надіслано відповідачу вимогу (повідомлення) про дострокове повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором від 16.11.205 року вих. № 50005188.

Вимога була отримана відповідачем 05.12.2015 року, про свідчить рекомендоване повідомлення № 406.

Враховуючи те, що відповідач отримав вимогу 05.12.2012 року, то останнім днем повернення Кредиту та сплати заборгованості відповідно було 04.01.2016 року.

За ст. 15 Цивільного кодексу України Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.

За правилом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із п. 3 та 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків.

Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18).

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.

Такі висновки містяться, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) та № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

Згідно з ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Як зазначено позивачем в позовній заяві, то станом на час звернення до суду залишок неповернутої суми кредиту становить еквівалент у гривні 51 643,65 доларів США, що становить 1 352 805,41 грн.

Позивачем вказано, що на його рахунок було перераховано 953 927,79 грн. від реалізації заставного майна.

Однак, у зведеній обліковій виписці від 17.05.2018 року не здійснено зарахувань грошових коштів від реалізації заставного майна.

З огляду на викладене, суд задовольняє вимоги про стягнення основної заборгованості у розмірі 398 877,62 грн. (1 352 805,41 грн. 953 927,79 грн.)

Зважаючи на те, що після пред`явлення вимоги до відповідача 05.12.2015 року, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, то суд відмовляє в задоволенні вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом у розмірі 334 447,32 грн.

Що стосується заборгованості за Додатковим договором у розмірі 111 360,28 грн., то суд вказує, що в п. 1.2. Договору про внесення змін/додаткова угода №1 до кредитного договору № 50005188 від 29.10.2012 р. зазначено, що цільове призначення додаткового кредиту сплата страхових платежів відповідно до Договору страхування № 28-0199-РМ2-13-00755 від 20.11.2013 року, укладеного позичальником з Українська страхова група, ПАТ СК на виконання умов Кредитного договору.

Згідно п. 1.4. визначено, що додатковий кредит надається Позивачем Позичальнику шляхом перерахування позивачем на користь страхової компанії, зазначеної у п. 1.2. Додаткової угоди, грошових коштів за страхові премії відповідно до Договору страхування, що підлягають сплаті позивачем рівними місячними платежами.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів укладення договору страхування зі страховою компанією, а також доказів перерахування позивачем грошових коштів на користь страхової компанії на виконання умов вказаного вище Кредитного договору.

Зважаючи на викладене, суд відмовляє в задоволенні вимоги про стягнення заборгованості за Додатковим договором у розмірі 111 360,28 грн.

У зв`язку із цим, також не підлягає задоволенню вимога про стягнення штрафу у розмірі 202 258,33 грн., стягнення пені у розмірі 8 643,31 грн. та 3% річних у розмірі 3 012,19 грн.

Що стосується позовних вимог про стягнення збитків у розмірі 61 130,76 грн., то суд зазначає наступне.

Так, позивач зазначив, що у зв`язку з невиконанням умов Договору відповідачем, позивач був вимушений скористатися своїм правом відповідно до Договору і чинного законодавства почати процедуру звернення стягнення на Предмет застави у примусовому порядку, вчинення виконавчого напису нотаріуса, відкриття та супроводження виконавчого провадження, вилучення предмета застави, звернення позивача до ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі».

Однак, згідно статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Зважаючи на викладене, суд відмовляє в задоволенні вимоги про стягнення збитків в розмірі 59 530,76 грн. та задовольняє вимоги про стягнення збитків в розмірі 1600,00 грн. (відповідальне зберігання)

Щодо витрат на правову допомогу адвоката, то суд зазначає, що згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

4. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат:

1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Вказана правова позиція висловлена в Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року по справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 (№ рішення в реєстрі 87951334)

Суд зазначає, що матеріали справи не містять детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, у зв`язку із чим, суд відмовляє в стягненні витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн.

Відповідно до ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог ст. 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 22, 526, 533, 599, 610, 611, 612, 625, 629, 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 77, 80, 81, 133, 137, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до Кредитного договору № 50005188 від 29.10.2012 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» основну суму заборгованості за Кредитом у розмірі 398 877,62 грн., збитки в розмірі 1600,00 грн. та судовий збір в розмірі 6 007,16 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Інформація про позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», Код , місце знаходження: м. Київ, вул. П. Тичини, буд. 1В.

Інформація про відповідача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ковальчук Л.М.