Справа № 202/5714/20
Провадження № 2/202/2040/2020
24 грудня 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
головуючої судді Бєсєди Г.В.
за участю секретаря Голобородько О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської Ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської Ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування поданої заяви позивач ОСОБА_1 зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , в якій зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , однак фактично там не проживають. Наголошує, що реєстрація відповідачів у вказаній квартирі позбавляє її можливості користуватись та розпоряджатись належним їй майном.
Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`являлися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не надали.
Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 09.10.2003 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1709501 від 13.10.2003 року.
В даній квартирі зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що підтверджується довідками адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС УДМС України в Дніпропетровській області від12.10.2020 року.
Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.
Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб та розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом.
У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Водночас за правилом ч. 2 ст. 405 ЦК, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно акту від 21.09.2020 року, складеного ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , затвердженого головою ОК «ЖБК № 106 Комунальник-2» ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не проживають за адресою: АДРЕСА_2 з часу реєстрації у зазначеній квартирі.
Судом встановлено, що відповідачі добровільно не проживають за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин понад один рік.
Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.
Керуючись: ст.ст. 316, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 19, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської Ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Г.В. Бєсєда