СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________________________________________________
Справа №760/9513/17
№2/760/86/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

12 жовтня 2020 року в м. Києві

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянув цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «КС Володар» про визнання недійсним договору.

ІІ. Описова частина

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кредитної спілки «КС Володар» та просив визнати недійсним кредитний договір №ДЗ-197.2 від 29 жовтня 2012 року, укладений між Сторонами.

Крім того, Позивач також просив стягнути з Відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 14495,51 грн.

Свій позов ОСОБА_1 обгрунтовує наступним.

29 жовтня 2012 року між ОСОБА_1 та КС «КС Володар» було підписано кредитний договір №ДЗ-197.2 (Договір), відповідно до пунктів 1.1. - 1.2. якого Позивач зобов`язався повернути Відповідачу кредит та сплатити відсотки за його користування із розрахунку 16% річних з урахуванням застосування взаємно погодженого сторонами механізму зміни відсоткової ставки, визначеного згідно з положеннями розділу 5 договору (Особливі умови).

Початковий розмір кредиту, що був наданий Відповідачем Позивачу, становив 20000 гривень, і при цьому грошовий вираз відсотків на момент його укладання становив 5057,11 гривень.

Позивач вказує, що за умовами додаткових договорів №№1-5 від 29 листопада 2012 року, 27 грудня 2012 року, 15 березня 2013 року, 15 квітня 2013 року, 29 квітня 2013 року, розмір кредиту склав 34986 гривень 70 копійок, і він був повністю повернутий Позивачем згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру №7 від 29 травня 2014 року.

За весь час користування кредитом позивачем було сплачено відсотків на загальну суму 7847 гривень 30 копійок.

Однак, 29 травня 2014 року при закритті кредиту відповідачем були додатково донараховані ще відсотки в сумі 14940 гривень 14 копійок, які були сплачені згідно з квитанцією №6 від 29 травня 2014 pоку, за рахунок коштів депозитного внеску.

Зазначене відбулося, як зазначає Позивач у зв`язку з застосуванням Відповідачем так званого «стаібілізаційного коефіцієнта», який передбачений п.5.1 Договору і визначає грошовий вираз процентів в залежності від зміни курсу валюти. При цьому, як стверджує Позивач, законодавством передбачено, що у формулі з визначення змінюваної процентної ставки повинен використовуватися індекс, а не «стабілізаційний коефіцієнт», в той час як застосований відповідачем «стабілізаційний коефіцієнт» не має нічого спільного з процентною ставкою, яку повинен сплатити споживач за користування наданими йому коштами за певний період часу їх використання, а залежить від вартості гривні до долара США на певну дату.

Позивач також вказує, що пунктами 5.2 та 5.3 також запроваджуються інші розміри процентних ставок, ніж та, яка передбачена п.1.1 Договору.

Відтак, Позивач стверджує, що умови кредиту у сукупності викладені у пунктах 1.1., 1.2., в частині зміни відсоткової ставки на підставі положень розділу 5 договору, п. 3.3.7., (Обов`язки позичальника) п. 2.7., п. 3.2.5, п. 3.3.4, п. 5.1.-5.3., п. 6.3., у поєднанні з можливістю звернути стягнення на інші кошти позивача, що знаходяться на депозитних вкладах у відповідача, або будь-яке інше його майно суперечать ч. 2 статті 1056-1 ЦПК та є несправедливими по відношенню до позичальника у розумінні вимог ст. 11, 18 Закону «Про захист прав споживачів» і порушують його права, а пункт 3.2.5, суперечить ч. 4 ст. 11 Закону.

18 вересня 2018 року до суду надійшли письмові заперечення представника Відповідача, у яких підкреслив, що оспорюваний Кредитний договір був підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов цього договору та в подальшому виконував його умови. Відтак, підстав для задоволення його вимог немає.

У судове засідання сторони не з`явилися, від них наявні клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

ІІІ. Мотивувальна частина

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Встановлено, що 29 жовтня 2012 року між членом кредитної спілки ОСОБА_1 та Кредитною спілкою «КС Володар» укладений Кредитний договір №ДЗ-197.2, згідно з умовами якого Позичальник отримав кредит в сумі 20000 гривень до 29 травня 2014 року під 16% річних з урахуванням застосування погодженого Сторонами механізму зміни відсоткової ставки, визначеного згідно з положеннями Розділу 5 Договору. Грошовий вираз відсотків, передбачених п.1.1 Договору на момент його укладення становив 5057,11 грн, проте згідно з п.1.2 Договору він може корегуватися з урахуванням положень Розділу 5 Договору.

Встановлено, що урахуванням кількох додаткових угод розмір кредиту, наданого ОСОБА_1 збільшився до 34986,70 гривень, протягом дії договору Позивачем було сплачено 7847,30 грн процентів, а 29 травня 2014 року, в передбачений договором строк, Позивач погасив заборгованість за тілом кредиту.

При цьому при закритті кредиту Відповідачем було додатково нараховано Позивачу до сплати проценти в розмірі 14313,42 гривень, яка і була сплачена Позивачем. Зазначені кошти, як вбачається з пояснень сторін, були нараховані на підставі п.5.1 Договору.

Так, пунктом 5.1, 5.1.1 Договору встановлено, що грошовий вираз відсотків за даним договором визначається і сплачується із застосуванням «стабілізаційного коефіцієнту» (Kst), який визначається наступним чином: Kst=K2/K1, де K2- курс Євро згідно офіційної інформації про середній курс продажу Євро на сайті www.finance.ua на дату нарахування відсотків, а K1 - курс Євро згідно з офіційною інформацією про середній курс продажу Євро на сайті www.finance.ua на дату укладання даного Договору.

Сторони дійшли згоди, що стабілізаційний коефіцієнт при поверненні внеску застосовується лише в тому випадку, якщо його значення більше одиниці. У випадку, якщо значення стабілізаційного коефіцієнту менше або дорівнює одиниці, стабілізаційний коефіцієнт не застосовується. Грошовий вираз процентів, який підлягає сплаті позичальником, визначається наступним чином Z = (S x Kst) - S, де Z - сума, на яку збільшується грошовий вираз відсотків, S - сума кредиту, що сплачується, а Kst - стабілізаційний коефіцієнт.

Вирішуючи питання про відповідність зазначеної норми чинному на момент укладення договору законодавству, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Зміст правочину становить собою сукупність умов, які направлені на досягнення відповідного та очікуваного для всіх сторін правочину правового ефекту у спосіб, який би не суперечив законодавству. Під змістом правочину, умови якого не суперечать законодавству, слід розуміти умови договору про його предмет і мету.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Частиною 4 вказаної статті визначено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Разом з тим, застосування в Договорі «стабілізаційного коефіцієнту» жодним чином не відповідає умовам Закону щодо змінюваної процентної ставки. Очевидно, що процентна ставка на кредит має відображатися саме у процентах і має нараховуватися на певний період користування певною сумою кредитних коштів. Натомість, запропонована в Договорі конструкція фактично спрямована на відшкодування Кредитору ризиків інфляційного знецінення виданої суми кредиту незалежно від терміну користування кредитом.

Така плата не є процентами за користування кредитом, і надання їй легітимності шляхом застосування словосполучення «корегування грошового виразу відсотків» неприйнятне з точку зору закону, оскільки фактично означає лише арифметичне додавання до суми нарахованих процентів суми компенсації за інфляційне знецінення тіла кредиту і не має нічого спільного зі зміною процентної ставки як такої. В даному випадку Позикодавець покладає усі ризики, пов`язані з інфляцією саме на Позичальника, що в силу ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є, крім іншого, несправедливим, оскільки «стабілізаційний коефіцієнт» застосовується лише в тому разі, якщо він більше одиниці.

Відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитору забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

За таких обставин п. 5.1 та п.п.5.1.1 Договору суперечать чинному законодавству і мають бути визнані недійсними.

Пунктом 3.2.5 Договору визначено, що у випадку порушення Позичальником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту Кредитор має право звернутися до Третіх осіб (зокрема, ТОА «Внутрішня виконавча служба»), які надають послуги щодо забезпечення виконання боржниками своїх зобов`язань, вартість послуг яких становить 15% від суми заборгованості.

А згідно з п.3.3.7 Договору Позичальник зобов`язується відшкодувати Кредитору понесені ним будь-які витрати, пов`язані з поверненням заборгованості, в т.ч. вартість послуг, сплачених Кредитором згідно з п. 3.2.5. Договору.

Враховуючи, що сплата Кредитором третій особі будь-яких коштів за надання послуг не є послугою, яку отримує Позичальник за кредитним договором, умова про зобов`язання його відшкодувати такі витрати Кредитору є нікчемною, а тому п. 3.3.7 Договору підлягає визнанню недійсним.

Що стосується умов Договору, передбачених у п.5.2 та п.5.3, про підвищення процентної ставки до 80% річних, то в даному разі суд керується наступним.

Як зазначено вище, згідно з ч.2 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

В даному випадку сторони погодили підстави для збільшення процентної ставки у зв`язку зі зміною кредитних ризиків (порушення договірної дисципліни позичальником), розмір збільшеної процентної ставки та погодили, що для застосування нової процентної ставки не вимагається підписання Сторонами будь-яких інших додаткових документів.

Відтак, суд не вбачає підстав для визнання вказаних положень договору недійсними.

Згідно зі ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Враховуючи, що визнання недійсними трьох пунктів договору (п.3.3.7, п.5.1, п.5.1.1) суттєво не змінює змісту Договору, підстав для визнання його недійсним у цілому суд не вбачає.

Враховуючи, що на виконання п.5.1 та п. 5.1.1 Договору, які даним рішенням визнаються недійсними, Позивачем сплачено на користь Відповідача кошти в сумі 14495,51, гривень, ці кошти слід вважати безпідставно отриманими Відповідачем. Відтак, на підставі положень ст. 1212 Цивільного кодексу України сума в розмірі 14495,51 гривень (в межах позовних вимог) підлягає стягненню на користь Позивача.

Крім того, враховуючи часткове задоволення позову, стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягають понесені ним судові витрати в розмірі 1280 гривень (за задоволення немайнової та майнової вимоги).

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 203, 215, 217, 1056-1, 1212 Цивільного кодексу України, ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позов ОСОБА_1 до Кредитної спілки «КС Володар» задовольнити частково.

Визнати недійсними п.3.3.7, п.5.1 та п.5.1.1 Кредитного договору №ДЗ-197.2 від 29.10.2012, укладеного між Кредитною спілкою «КС Володар» та ОСОБА_1 .

Стягнути з Кредитної спілки «КС Володар» на користь ОСОБА_1 суму безпідставно отриманих коштів в розмірі 14495,51 гривень.

2.Стягнути з Кредитної спілки «КС Володар» на користь ОСОБА_1 суму понесених судових витрат в розмірі 1280 гривень.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач: Кредитна спілка «КС Володар», адреса: м. Київ, пр. Перемоги, 90А, .

Суддя: