Справа № 462/6893/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11 березня 2020 року м.Львів

Залізничний районний суд міста Львові в складі головуючого судді Румілової Н.М., при секретарі Шиманській Я.І.,, за участю представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 1 листопада 2019 року, звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він має на праві власності квартиру на АДРЕСА_1 . Співвласником даної квартири також був його батько ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 10 листопада 1998р. за вказаною адресою також зареєстрований його син ОСОБА_3 , 1998 року народження як член сім`ї власника. Але відповідач фактично з дня народження проживає в АДРЕСА_2 . На даний час відповідач ОСОБА_3 у квартирі формально зареєстрований, оскільки фактично не проживає в квартирі вже понад 20 років. Просить суд визнати відповідача ОСОБА_3 , таким, що втратив право користування жилою площею квартири АДРЕСА_3 .

Ухвалою суду визначено здійснювати судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Встановлено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, зазначив, що жодного дня з часу реєстрації відповідач ОСОБА_2 не проживав у спірній квартирі, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду невідома, заперечень суду не надав, позивач не заперечував проти винесення заочного рішення, у зв`язку з чим у відповідності до ст.280 ЦПК України, суд розглядає справу без присутності відповідача, постановляючи заочне рішення. Відповідач відзив на позовну заяву не надав, в зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що вона є матір`ю позивача, бабцею відповідача. ЇЇ онук ОСОБА_3 жодного дня з часу реєстрації в спірній квартирі не проживав, речей його там немає, проживав разом зі своєю матір`ю у АДРЕСА_2 .

Суд, дослідивши докази по справі в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ч.1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування майном.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_4 є ОСОБА_2 . Співвласником даної квартири також був його батько ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 .Загальна площа кв. 1 буд. АДРЕСА_5 становить 51.50 кв.м.

Як вбачається з довідки ЛКП «Сигнівка» від 17.10.2019 р. за №2963, в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 .

Згідно з актами обстеження від 15.08.2019р., від 19.09.2019 р. та від 21.10.2019 р., складених ЛКП «Сигнівка» відповідач ОСОБА_3 по місцю реєстрації не проживає з 2000 року.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів №2,№4 , №7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на свій розсуд.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливо лише на підставах, передбачених законодавством.

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки реєстрація відповідача, у квартирі, що належить позивачу на праві власності перешкоджає у реалізації ним права власності у повному обсязі, оскільки судом встановлено, що в спірній квартирі він не проживав. Відповідача слід визнати таким, що втратив право на спірне житло.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати в розмірі 768 гривні 40 копійок підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 13, 263-265, 280 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житломзадовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилою площею квартири АДРЕСА_3 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення- протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуто Залізничним районним судом м.Львова за письмовою заявою відповідача, що має бути подана протягом двадцяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення складений 16 березня 2020 року.

Суддя: Н.М.Румілова