гСправа № 358/591/18 Провадження № 2/358/202/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Кіхтенка С.О.

за участю:

секретаря судового засідання Давиденко М.В.

представника позивача Чайки О.В.

відповідача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідачів ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі Київської області цивільну справу за позовом позивача Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут Плюс» до відповідачів: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Сільськогосподарське товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут Плюс», 26 квітня 2018 року звернувшись до суду з даним позовом (том 1, а.с.1-3) просить стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , грошову суму в розмірі 43 611 грн. 21 коп., в якості завданої матеріальної шкоди та судові витрати у справі, а саме витрати, пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 1762 грн..

27 серпня 2018 року позивач в особі представника - адвоката Чайки О.В., на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 20 серпня 2018 року подав до суду позовну заяву (уточнену) про відшкодування матеріальної шкоди (том 1, а.с.48-55) в якій просить суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , грошову суму в розмірі 43 611 грн. 21 коп., в якості завданої матеріальної шкоди та судові витрати у справі, а саме витрати, пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 1762 грн..

В подальшому, а саме 31 жовтня 2018 року позивач збільшив свої позовні вимоги (том 1, а.с.103-105) та просив суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , грошову суму в розмірі 43 611 грн. 21 коп., в якості матеріальної шкоди, а також 101 817 грн. 76 коп., в якості неодержаної сільськогосподарської продукції та судові витрати у справі, а саме витрати, пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 1762 грн., але ухвалою суду від 31 січня 2019 року вказана заява про збільшення позовних вимог від 31 жовтня 2018 року була залишена без розгляду (том 1, а.с.138).

Відзив на позовну заяву позивача відповідно до положень ст.178 ЦПК України від відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , до суду не надходило.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 29 грудня 2012 року між ОСОБА_4 (орендодавець) та позивачем (орендар) було укладено договір оренди землі, згідно з яким орендодавцем - ОСОБА_4 , було передано орендареві - СТОВ «Добробут Плюс» земельну ділянку, загальною площею - 2,7038 га, кадастровий номер: :03:005:0013, яка розташована на території Побережківської сільської ради Богуславського району Київської області.

Крім того, представник позивача зазначає, що 01 вересня 2014 року між ОСОБА_4 (орендодавець) та позивачем сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Добробут Плюс» (орендар) було укладено ще один договір оренди землі, згідно з яким орендодавцем - ОСОБА_4 , було передано орендареві - СТОВ «Добробут Плюс» земельну ділянку, загальною площею - 2,743 га, кадастровий номер: :03:005:0006, яка розташована на території Побережківської сільської ради Богуславського району Київської області.

Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняла її дочка та відповідачка у справі ОСОБА_2 , яка отримала свідоцтва про право на спадщину на вище вказані земельні ділянки.

20 липня 2016 року на адресу СТОВ «Добробут Плюс» від ОСОБА_2 , надійшла письмова заява з вимогою не обробляти належні їй земельні ділянки, оскільки вона має намір обробляти їх самостійно.

СТОВ «Добробут Плюс» на вказану заяву ОСОБА_2 , було відмовлено в достроковому розірванні зазначених договорів, постільки строк їх дії спливає лише у 2022 та 2024 році відповідно, а інших підстав для дострокового розірвання договору не має.

Як зазначає представник позивача в позовній заяві (том 1, а.с.49), обидві земельні ділянки, загальною площею - 5,44 га, розташовані на полі № НОМЕР_5 . бригади № 2 в межах села Софійка Богуславського району Київської області, на вказаних земельних ділянках позивачем було посіяно соняшник.

05 травня 2017 року працівниками СТОВ «Добробут Плюс» було зафіксовано факт заорювання орендованих земельних ділянок, власником яких є відповідачка - ОСОБА_2 , які у квітні 2017 року були засіяні соняшником на врожай 2017 року та на яких вже були ростки соняшника.

Наслідком цього, позивач був змушений звернутись до Богуславського відділення поліції Миронівського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області з відповідною заявою.

В ході перевірки даної заяви працівниками поліції було встановлено, що між ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , виникла усна домовленість про обробку землі, під час якої відповідач ОСОБА_1 , власним трактором передискував вище вказані земельні ділянки, знищив при цьому посів соняшника, тобто заподіяв позивачу матеріальні збитки.

Згідно розрахунку затрат від 10 травня 2017 року здійсненого СТОВ «Добробут Плюс» витрати на посів 5,4 га соняшнику становить 43 611,21 грн., які позивач просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку.

Представник позивача - адвокат Чайка О.В., в судове засідання з`явилась, позовні вимоги позивача, що були викладені в позовній заяві (уточненій) про відшкодування матеріальної шкоди від 27 серпня 2018 року підтримала в повному обсязі, обґрунтувавши їх вищевикладеними фактами та доказами.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Науменко О.М., в судове засідання з`явились, позовні вимоги позивача не визнали та просили суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, а також відповідно до положень ст.ст. 137, 141 ЦПК України клопотали перед судом про стягнення з позивача СТОВ «Добробут Плюс» на користь відповідача ОСОБА_1 , понесених судових витрат, пов`язаних із наданням йому професійної правничої допомоги адвокатом.

Так, відповідач ОСОБА_1 , відповідно до положень ч.1 ст.234 ЦПК України, будучи допитаним в судовому засіданні як свідок, про факти, які мають значення для даної справи та були відомі йому особисто (том 1, а.с.146,) пояснив суду, що в середині жовтня 2016 року ОСОБА_1 , на прохання своєї знайомої ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 виїхали на поле № НОМЕР_5. де були розташовані належні матері ОСОБА_5 ( ОСОБА_4 ) дві земельні ділянки площею - 2,7430 га, та 2,7038 га, і виявили, що ці ділянки є зораними але на той час їм не було відомо ким саме.

З метою встановлення особи, яка зорала належні ОСОБА_2 , дві земельні ділянки площею - 2,7430 га, та 2,7038 га, ОСОБА_2 , звернулась із проханням до ОСОБА_1 , а також ОСОБА_6 , та попросила їх дізнатись хто це міг зробити. Через декілька днів ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , вияснили цю інформацію та зателефонували ОСОБА_2 , яка приїхала до м. Богуслава Київської області, де вони вдвох разом розказали їй, що за наявною у них ( ОСОБА_1 та ОСОБА_6 ,) інформацією оранку належних її матері двох земельних ділянок проводив трактор та тракторист, який працює у СТОВ «Добробут Плюс» але на якій підставі це підприємство обробило восени 2016 року земельні ділянки їм на той час не було невідомо.

09 березня 2017 року ОСОБА_2 , разом із двома свідками, депутатом Побережківської сільської ради, а також представниками землевпорядної організації ПП «Алмаз» де також був присутнім і ОСОБА_1 , виділяла в натурі на полі № НОМЕР_5. оформлені нею по спадщині після смерті матері дві земельні ділянки та за наслідками цих робіт (обстежень) було складено відповідні документи (акти), які були підписані всіма учасниками.

На початку травня 2017 року ОСОБА_2 попросила ОСОБА_1 , щоб він задискував та посіяв сою на двох її земельних ділянках, площею - 2,7430 га та 2,7038 га, які вона оформила в порядку спадкування на полі НОМЕР_5, що на початку травня 2017 року він і зробив але представники СТОВ «Добробут Плюс» подали заяву до поліції та ОСОБА_1 , викликали до відділу поліції де він надавав пояснення з цього приводу.

Просить суд відмовити повністю в задоволенні позовних вимог СТОВ «Добробут Плюс» та стягнути з позивача на його користь документально підтверджені судові витрати у даній справі, які поніс відповідач зокрема : витрати понесені відповідачем ОСОБА_1 , на правничу допомогу адвоката.

Відповідачка ОСОБА_7 та її представник, адвокат Науменко О.М., в судове засідання з`явились, позовні вимоги позивача не визнали та просили суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, а також відповідно до положень ст.ст. 137, 141 ЦПК України клопотали перед судом про стягнення з позивача СТОВ «Добробут Плюс» на користь відповідачки ОСОБА_2 , понесених судових витрат, пов`язаних із наданням її професійної правничої допомоги адвокатом.

Так, відповідачка ОСОБА_2 , відповідно до положень ч.1 ст.234 ЦПК України, будучи допитаною в судовому засіданні як свідок, про факти, які мають значення для даної справи та були відомі їй особисто (том 1, а.с.144)., пояснила суду, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 75 років померла мати спадкоємця та спадкодавець - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть видане 06.08.2016 року виконавчим комітетом Побережківської сільської ради Богуславського району Київській області та яка проживала та була зареєстрована в с. Софійка Богуславського району Київської області. Після смерті спадкодавця - ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне їй спадкове майно, а саме: на грошові кошти в Ощадбанку, житловий будинок та на дві земельні ділянки сільськогосподарського призначення, площею - 2,7430 га та 2,7038 га, що розташовані в на полі НОМЕР_5. бригади № 2 в межах с. Софійка Богуславського району Київської області.

У зв`язку з тим, що за життя спадкодавця - ОСОБА_4 нею не було складено заповідального розпорядження (заповіту), то спадкоємцем на все спадкове майно померлого спадкодавця за законом першої черги, згідно зі ст.1261 Цивільного кодексу України на момент відкриття спадщини є дочка спадкодавця - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті спадкодавця - ОСОБА_4 , вона, як спадкоємець за законом першої черги прийняла спадщину щодо спадкового майна спадкодавця - ОСОБА_4 шляхом подання заяви про прийняття спадщини в шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини до державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області.

Після того, як ОСОБА_2 , прийняла спадщину вона почала цікавитись питанням про місце розташування належних її матері двох земельних ділянок площею - 2,7430 га та 2,7038 га і з цією метою в жовтні 2016 року вона звернулась до спеціаліста, який на публічній кадастровій карті в інтернеті по кадастрових номерах визначив де ці землі знаходяться і показав ОСОБА_2 , їх на карті та виявилось, що вказані дві земельні ділянки (площею - 2,7430 га та 2,7038 га) розташовані в на полі НОМЕР_5. бригади № 2 в межах с. Софійка Богуславського району Київської області.

В середині жовтня 2016 року ОСОБА_2 , разом зі своїми знайомими: ОСОБА_1 та ОСОБА_6 виїхали на поле НОМЕР_5. бригади №2 в межах с. Софійка Богуславського району Київської області де були розташовані належні її матері дві земельні ділянки площею - 2,7430 га та 2,7038 га, і виявили, що ці ділянки є зораними, але на той час ОСОБА_2 не було відомо ким саме.

З метою встановлення особи, яка зорала належні матері ОСОБА_2 , дві земельні ділянки площею - 2,7430 га та 2,7038 га, вона звернулась із проханням до ОСОБА_1 та ОСОБА_6 та попросила їх дізнатись хто ж міг обробити вищевказані дві земельні ділянки, площею - 2,7430 га та 2,7038 га, розташовані на полі НОМЕР_5. бригади № 2 в межах с. Софійка Богуславського району Київської області.

Через декілька днів до ОСОБА_2 , передзвонили ОСОБА_1 , та ОСОБА_6 , та повідомили, що вони дізнались хто ж здійснив оранку належних її матері двох земельних ділянок площею - 2,7430 га та 2,7038 га, і ОСОБА_2 , відразу ж приїхала до м. Богуслава Київської області, де ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , повідомили ОСОБА_2 , про те, що оранку належних матері двох земельних ділянок, площею - 2,7430 га та 2,7038 га, розташовані на полі НОМЕР_5. бригади № 2 в межах с. Софійка Богуславського району Київської області проводив трактор та тракторист, який працює у СТОВ «Добробут Плюс», але на якій підставі це підприємство обробило земельні ділянки їм не було відомо.

Дізнавшись вищевказану інформацію, ОСОБА_2 , 18 жовтня 2016 року особисто рекомендованим з повідомленням листом направила дві заяви до директора СТОВ «Добробут Плюс» в яких вона зазначала те, що вона стала спадкоємцем вказаних вище земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які належали її матері і просила не засівати та не обробляти вказані земельні ділянки підприємством, постільки вона мала намір на той час їх самостійно обробляти.

На вказану заяву від СТОВ «Добробут Плюс» ОСОБА_2 , не одержала жодної письмової відповіді.

При цьому ОСОБА_2 , зазначає, що вона є зареєстрованою по АДРЕСА_1 , та проживала там до 01 листопада 2016 року, а з 01.11.2016 року та по даний час вона фактично проживаю по АДРЕСА_2 , що підтверджується письмовими доказами, які вона долучила до справи.

Також, ОСОБА_2 , вказує на те, що надана в якості письмового доказу копія відповіді ТОВ «Добробут Плюс» за №97 від 25.11.2016 року не може бути належним, достовірним та достатнім доказом того факту, що в дійсності цей лист за №97 від 25.11.2016 року (відповідь на звернення від 18.10.2016 року) надсилавсь позивачем на її адресу, постільки позивачем не надано до суду відповідних підтверджуючих документів відповідно до п.п. 99, 100 Постанови Кабінету Міністрів України за №270 від 05.03.2009 року «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку» належного надіслання та належного вручення цієї відповіді поштовим листом безпосередньо ОСОБА_2

18 лютого 2017 року у державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області Любарщук К.І., було оформлено спадщину та одержано два свідоцтва про право на спадщину за законом на належні її матері дві земельні ділянки площею - 2,7430 га та 2,7038 га і саме з цього часу вона набула права власності в порядку спадкування на вказані вище земельні ділянки.

На початку березня 2017 року з метою виділення в натурі на місцевості (на полі) належних ОСОБА_2 , двох земельних ділянок площею - 2,7430 га та 2,7038 га, які вона перед цим оформила в порядку спадкування, ОСОБА_2 , звернулась до землевпорядної організації - ПП «Ал-Маз» в м. Богуславі Київської області, надала їм відповідні документи для цього та домовились про виїзд безпосередньо на поле для проведення вищевказаних землевпорядних робіт.

09 березня 2017 року ОСОБА_2 , разом із двома свідками, депутатом Побережківської сільської ради, а також представниками землевпорядної організації ПП «Алмаз» відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» здійснювала закріплення в натурі (на місцевості) межовими знаками вказаних вище земельних ділянок та за наслідками цих робіт (обстежень) було складено відповідні документи (два акти), які були підписані всіма учасниками.

В цих документах є зазначені факти про виділення в натурі (на місцевості) двох належних ОСОБА_2 , земельних ділянок (площею - 2,7430 га та 2,7038 га), що розташовані на полі НОМЕР_5. бригади № 2 в межах с. Софійка Богуславського району Київської області та закріплення їх межовими знаками, а також те, що станом на 09 березня 2017 року на належних ОСОБА_2 , земельних ділянках (площею - 2,7430 га та 2,7038 га), що розташовані в на полі № НОМЕР_5 . бригади № 2 в межах с. Софійка Богуславського району Київської області не було виявлено жодних насаджень рослинного походження.

На початку травня 2017 року ОСОБА_2 , попросила свого знайомого - ОСОБА_1 , щоб він задискував земельну ділянку та посіяв сою на успадкованих нею двох земельних ділянках (площею - 2,7430 га та 2,7038 га), що розташовані в на полі № НОМЕР_5 . бригади № 2 в межах с. Софійка Богуславського району Київської області, що він і зробив, але представники СТОВ «Добробут Плюс» подали заяву до поліції, про що ОСОБА_2 , стало відомо безпосередньо від ОСОБА_1 , але їй про це фактично нічого не відомо, постільки ОСОБА_2 , в поліцію ніхто не викликав жодного разу та вона не надавала ніяких пояснень з цього приводу.

В серпні 2018 року ОСОБА_2 одержала від суду позовну заяву позивача - СТОВ «Добробут Плюс» про стягнення з неї та іншого відповідача - ОСОБА_8 про стягнення матеріальної шкоди (збитків) та вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, на її думку, як відповідачки у даній справі з таких підстав :

Ії, як власника (а перед цим спадкоємця) позивачем - СТОВ «Добробут-Плюс» взагалі не було проінформавано про існування двох договорів оренди землі, а саме : договору оренди землі від 29 грудня 2012 року та від 01 вересня 2014 року, укладені між спадкодавцем - ОСОБА_4 та СТОВ «Добробут - Плюс» та не ознайомлено із змістом вказаних правочинів, (про саме існування вказаних правочинів ОСОБА_2 , стало відомо лише в серпні 2018 року після того, як я одержала від суду позовну заяву позивача від 26 квітня 2018 року, де було вказано ці відомості;

В матеріалах цивільної справи (№358/591/18; провадження №2/358/432/18) за позовом позивача - СТОВ «Добробут Плюс» до відповідачів: ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди взагалі відсутня в якості письмового доказу копія (завірена належним чином) договору оренди землі від 29 грудня 2012 року, укладений між спадкодавцем - ОСОБА_4 та СТОВ «Добробут - Плюс», на який, як на доказ, посилається позивач.

ОСОБА_2 , як спадкоємець та власник двох земельних ділянок, площею - 2,7430 га та 2,7038 га), що розташовані в межах с. Софійка Богуславського району Київської області ніколи та за жодних обставин не одержувала від позивача СТОВ «Добробут Плюс» орендної плати за користування двома вищезазначеними земельними ділянками згідно договорів оренди землі на які посилається позивач у своєму позові, зокрема ОСОБА_2 , не одержала орендної плати від позивача ні за 2016, ні за 2017, ні за 2018 роки;

Нікого із відповідачів уповноваженим компетентним державним органом не було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення земельного законодавства України, зокрема : внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, псування, забруднення земель чи вчинення інших порушень земельного законодавства;

Позивачем - СТОВ «Добробут-Плюс» не було дотримано саму процедуру визначення розміру заподіяних збитків позивачу, зокрема : не було вжито своєчасних заходів (саме в травні 2017 року) для створення відповідної комісії з метою визначення розміру заподіяних збитків позивачу, не було оформлено та не було затверджено і відповідного акту, який є єдиною підставою для стягнення збитків, заподіяних позивачу;

Із письмової відповіді начальника управління агропромислового розвитку Богуславської РДА Київської області за №01-12/738 від 30 серпня 2018 року (доданої в якості письмового доказу представником позивача) вбачається те, що станом на 30 серпня 2018 року повністю завершено збирання урожаю, а тому визначити розмір завданої шкоди на орендованих позивачем земельних ділянках не можливо, створювати комісію не доцільно;

Позивачем - СТОВ «Добробут-Плюс» не надано до суду жодного належного та достовірного письмового доказу саме матеріальних витрат, які були понесені позивачем в частині витрат на посів соняшника на двох орендованих земельних ділянках, чим і обгрунтовує позивач свої позовні вимоги.

При цьому, відповідачка ОСОБА_2 , послалась на правову позицію суду Касаційної інстанції щодо правильного, на її думку, застосування ст.ст.22, 1167 ЦК України, ст.ст.152, 156, 157 ЗК України та пунктів 2, 4, 5, постанови Кабінету Міністрів України за №284 від 19 квітня 1993 року «Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», про що безпосередньо відображено в постанові Верховного Суду України від 18.04.2018 року справа №612/217/15-ц; провадження №61-6197св18) , вказана нею справа, на її думку, є повністю аналогічною за своїм предметом судового розгляду та правовими підставами пред`явленого цивільного позову із даною справою.

Просить суд відмовити повністю в задоволенні позовних вимог СТОВ «Добробут Плюс» та стягнути з позивача на його користь документально підтверджені судові витрати у даній справі, які понесла відповідачка, зокрема : витрати понесені відповідачкою ОСОБА_2 , на правничу допомогу адвоката.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, адвоката Чайки О.В., пояснення відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , допитаних, як свідки в судовому засіданні відповідно до вимог ч.1 ст.234 ЦПК України, пояснення представника відповідачів, адвоката Науменка О.М., свідчення свідків, дослідивши всі надані до суду сторонами письмові докази у даній справі, з`ясувавши обставин справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, з урахуванням ч.3 ст.12 ЦПК України, згідно з якою кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та ч.1 ст.13 ЦПК України, згідно з якою суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, вважає за необхідне позов позивача залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯБ, №747871, виданий 15.03.2006 року Богуславською районною державною адміністрацією Київської області була власником земельної ділянки, площею - 2,7430 га, кадастровий номер - :03:005:0006, розташована на території Побережківської сільської Ради Богуславського району Київської області (том 1, а.с.77).

ОСОБА_4 на підставі іншого Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯЙ, №300649, виданий 28.12.2012 року Богуславською районною державною адміністрацією Київської області була власником земельної ділянки, площею - 2,7038 га, кадастровий номер - :03:005:0013, розташована на території Побережківської сільської ради Богуславського району Київської області (том 1, а.с.81).

01 вересня 2014 року між ОСОБА_4 (орендодавець) та позивачем сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Добробут Плюс» (орендар) було укладено договір оренди землі, згідно з яким орендодавцем - ОСОБА_4 , було передано орендареві - СТОВ «Добробут Плюс» земельну ділянку, загальною площею - 2,743 га, кадастровий номер : :03:005:0006, яка розташована на території Побережківської сільської Ради Богуславського району Київської області, строком на 10 років, (том 1, а.с.6-7).

01 вересня 2014 року між ОСОБА_4 (орендодавець) та позивачем сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Добробут Плюс» (орендар) було підписано Акт приймання-передачі земельної ділянки, за яким орендодавець - ОСОБА_4 передала в користування орендареві - СТОВ «Добробут Плюс» земельну ділянку, загальною площею - 2,743 га, кадастровий номер: :03:005:0006, яка розташована на території Побережківської сільської Ради Богуславського району Київської області (том 1, а.с.7).

При цьому суд зазначає, що в матеріалах справи на момент ухвалення судом рішення, відсутній договір оренди землі який, як вказує позивач в позовній заяві (том 1, а.с.1), та в уточненій позовній заяві (том 1 а.с.49) був укладений 29 грудня 2012 року між ОСОБА_4 (орендодавець) та позивачем сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Добробут Плюс» (орендар) на земельну ділянку, загальною площею - 2,7038 га, кадастровий номер : :03:005:0013, яка розташована на території Побережківської сільської ради Богуславського району Київської області, а тому суд позбавлений можливості надати йому відповідну правову оцінку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 75 років померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть видане 06.08.2016 року виконавчим комітетом Побережківської сільської ради Богуславського району Київській області та яка проживала та була зареєстрована в с. Софійка Богуславського району Київської області (том 1, а.с.75).

18 жовтня 2016 року ОСОБА_2 , було направлено дві заяви до директора СТОВ «Добробут Плюс» в яких вона зазначала те, що вона стала спадкоємцем вказаних вище земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які належали її матері і просила не засівати та не обробляти вказані земельні ділянки підприємством, постільки вона мала намір на той час їх самостійно обробляти (том 1, а.с.76, 80).

Факт одержання цих листів не заперечувалось стороною позивача.

25 листопада 2016 р. позивачем на адресу відповідачки ОСОБА_2 , було направлено лист за №97 (том 1, а.с.59), в якому позивач зазначає, що 01 вересня 2014 року між ОСОБА_4 (орендодавець) та позивачем (орендар) було укладено договір оренди землі, який позивач не бажає розривати в односторонньому порядку та пропонує ОСОБА_2 , укласти додаткову угоду до договору оренди землі від 01.09.2014 року про заміну сторони.

Відповідачка ОСОБА_2 , відповідно до положень ч.1 ст.234 ЦПК України, будучи допитаною в судовому засіданні як свідок, про факти, які мають значення для даної справи та були відомі їй особисто (том 1, а.с.144), категорично заперечила факт одержання вказаного листа від позивача та пояснила суду, що вона є зареєстрованою по АДРЕСА_1 , та проживала там до 01 листопада 2016 року, а з 01.11.2016 року та по даний час вона фактично проживає по АДРЕСА_2 , що підтверджується письмовими доказами, які вона долучила до справи та вказала на те, що позивачем не надано до суду відповідних підтверджуючих документів, перелік яких визначений п.п. 99, 100 Постанови Кабінету Міністрів України за №270 від 05.03.2009 року «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку» належного надіслання та належного вручення поштовою кореспонденцією цього листа позивача безпосередньо їй.

Оцінюючи вказаний вище доказ (лист позивача - СТОВ «Добробут Плюс від 25 листопада 2016 року за №97) суд приходить до висновку, що позивачем в дійсності не було надано належного підтверджуючого доказу того, що цей документ був дійсно відправлений та вручений ОСОБА_2 ..

18 лютого 2017 року ОСОБА_2 , державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області - Полковніковою Т.А., було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею - 2,7430 га, кадастровий номер - :03:005:0006, розташована на території Побережківської сільської Ради Богуславського району Київської області (том 1, а.с.77), яке 18 лютого 2017 року було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (том 1, а.с.78).

18 лютого 2017 року ОСОБА_2 , державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області - Полковніковою Т.А., було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на іншу земельну ділянку, площею - 2,7038 га, кадастровий номер - :03:005:0013, розташована на території Побережківської сільської ради Богуславського району Київської області (том 1, а.с.81), яке 18 лютого 2017 року було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (том 1, а.с.82).

09 березня 2017 року ОСОБА_2 , разом із представниками ПП «Алмаз» та суміжних землекористувачів закріпили в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка земельну ділянку, площею - 2,7430 га, кадастровий номер - :03:005:0006, розташована на території Побережківської сільської Ради Богуславського району Київської області, за наслідками чого було складено Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 09.03.2017 року (том 1, а.с.79).

09 березня 2017 року ОСОБА_2 , разом із представниками ПП «Алмаз» та суміжних землекористувачів закріпили в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка земельну ділянку, площею - 2,7038 га, кадастровий номер - :03:005:0013, розташована на території Побережківської сільської ради Богуславського району Київської області, за наслідками чого було складено Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 09.03.2017 року (том 1, а.с.83).

09 березня 2017 року ОСОБА_2 , разом із членами комісії: ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , було складено Акт обстеження земельної ділянки, в якому зазначено, що при виділенні ПП «Алмаз» в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка земельну ділянку, площею - 2,7430 га, кадастровий номер - :03:005:0006, розташована на території Побережківської сільської ради Богуславського району Київської області, станом на 09 березня 2017 року на вказаній земельній ділянці не було виявлено жодних насаджень рослинного походження (земельна ділянка не була засіяна жодними сільськогосподарськими культурами), (том 1, а.с.84).

09 березня 2017 року ОСОБА_2 , разом із членами комісії: ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , було складено Акт обстеження земельної ділянки, в якому зазначено, що при виділенні ПП «Алмаз» в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка земельну ділянку, площею - 2,7038 га, кадастровий номер - :03:005:0013, розташована на території Побережківської сільської ради Богуславського району Київської області, станом на 09 березня 2017 року на вказаній земельній ділянці не було виявлено жодних насаджень рослинного походження (земельна ділянка не була засіяна жодними сільськогосподарськими культурами), (том 1, а.с.85).

03 жовтня 2018 року ОСОБА_2 , разом із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 було складено Акт в якому зазначено, що ОСОБА_5 з 01.11.2016 року та по даний час не проживає по АДРЕСА_1 (том 1, а.с.73).

Із довідки, виданої 04 жовтня 2018 року за №1403 КП КК з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва ЖЕД №411 вбачається те, що ОСОБА_5 з 01.11.2016 року не проживає по АДРЕСА_1 (том 1, а.с.74).

При поданні позовної заяви про відшкодування матеріальної шкоди від 26.04.2018 року (том 1., а.с.8), та в уточненій позовній заяві про відшкодування матеріальної шкоди від 27.08.2018 року (том 1., а.с.53-54) позивачем в самостійному порядку було проведено розрахунок затрат на посів соняшника, площею - 5,4 га, в полі НОМЕР_5. бригади №2 в с. Софійка Богуславського району Київської області, згідно з якими позивачем було витрачено грошову суму в розмірі 43 611,21 грн., про те, позивачем, всупереч вимог п.1, ч.2 ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України не було надано до суду жодного належного, достовірного та допустимого доказу на підтвердження цього факту.

Так, додані позивачем в якості письмових доказів рахунок-фактура №СФ-000262 від 24.03.2017 року на суму 369 380 грн., та видаткова накладна №РН-0000369 від 27.03.2017 року на суму 192 720 грн., (том 1, а.с.108) не можуть бути прийняті судом як доказ того, що позивачем в дійсності було затрачено на посів соняшника грошову суму в розмірі 43 611,21 грн., постільки вказані документи свідчать лише про придбання позивачем 24 та 27 березня 2017 року добрива змішаного сухого, марки NPK 33:1:1, на загальну суму - 562 100 грн., та не підтверджують в жодному разі достовірність витрат позивача на посів соняшника, площею - 5,4 га, в полі НОМЕР_5. бригади № 2 в с. Софійка Богуславського району Київської області щодо вказаних вище земельних ділянок.

Окрім того, суд зазначає, що відшкодування збитків землекористувачам має свою специфіку та правову особливість та регулюється спеціальними нормативно-правовими актами у галузі земельних відносин, які є спеціальними до правовідносин щодо відшкодування збитків землевласникам та землекористувачам, у тому числі у вигляді неодержаних ними доходів.

Так, згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року (з наступними змінами та доповненнями) розміри збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам вилученням (викупом) або тимчасовим зайняттям земельних ділянок у встановленому порядку, визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року за №284.

У такому ж порядку визначаються збитки, заподіяні обмеженням прав власників землі та землекористувачів, погіршенням якості земель або приведенням їх у не придатний для використання за цільовим призначенням стан унаслідок негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4, 5 Постанови Кабінету Міністрів України за №284 «Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», від 19 квітня 1993 року (з наступними змінами та доповненнями) власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв`язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники територіальних органів Держгеокадастру, Держекоінспекції, фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки.

Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Розміри збитків визначаються в повному обсязі відповідно до реальної вартості майна на момент заподіяння збитків, проведених або необхідних витрат на поліпшення якості земель (з урахуванням ринкової або відновної вартості).

Збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше ніж протягом одного місяця після затвердження актів комісій, а у разі вилучення (викупу) земельних ділянок - після прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування рішення про вилучення (викуп) земельних ділянок в межах їх повноважень у період до державної реєстрації підприємством, установою, організацією або громадянином речового права на земельну ділянку у порядку, встановленому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не звертався в травні 2017 року із заявою до відповідної комісії для визначення розміру збитків, а відтак комісія для визначення розміру збитків, заподіяних позивачу не створювалась, акт про визначення розміру заподіяних збитків позивачу не складавсь та не затверджувавсь, позивачем надано лише до суду відповідь начальника управління агропромислового розвитку Богуславської РДА Київської області від 30 серпня 2018 року за №01-12/738 (том 1, а.с.117), з якої вбачається те, що управління агропромислового розвитку за інформацією власника земельних ділянок, кадастровий номер - :03:005:0013, та кадастровий номер - :03:005:0006, розташованих на території с. Софійка Богуславського району Київської області, станом на 30 серпня 2018 року повністю завершено збирання урожаю, а тому визначити розмір завданої шкоди на вказаних земельних ділянках не можливо, на основі вищевикладеного створювати комісію недоцільно.

Також, суд зазначає, що позивачем в особі уповноваженого представника ні в підготовчому судовому засіданні, ні під час судового розгляду у даній справі, не заявлялось клопотання про призначення судової, товарознавчої експертизи для підтвердження розміру витрат позивача на посів соняшника та (чи) розміру заподіяних збитків позивачу щодо двох земельних ділянок.

Вирішуючи даний спір суд враховує наступні положення чинного законодавства України.

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено право кожної особи, в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно з ч.2 ст.22 ЦК України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ст.1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з приписами п. ґ), ч.2 ст.152 ЗК України одним із способів захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки відшкодування заподіяних збитків.

Відповідно до ст. 156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок:

а) вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов`язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом;

б) тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання;

в) встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок;

г) погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників;

ґ) приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан;

д) неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки;

е) використання земельних ділянок для потреб нафтогазової галузі;

є) використання земельних ділянок для потреб надрокористування з метою дослідно-промислової розробки родовищ бурштину, інших корисних копалин загальнодержавного значення та/або видобування бурштину, інших корисних копалин загальнодержавного значення.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об`єднаннями та організаціями.

Розмір відшкодування орендодавцем збитків, завданих орендарю, повинен бути зменшений, якщо орендар навмисно або через необережність спричинив збільшення розмірів збитків унаслідок невиконання чи неналежного виконання умов договору орендодавцем або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Згідно з положеннями ст. 28 Закону України «Про оренду землі» орендар має право на відшкодування збитків, яких він зазнав унаслідок невиконання орендодавцем умов, визначених договором оренди землі.

Збитками вважаються: фактичні втрати, яких орендар зазнав у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права;

доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору.

Розмір фактичних витрат орендаря визначається на підставі документально підтверджених даних.

У разі дій орендаря, не передбачених договором оренди, що призвели до зміни стану земельної ділянки, витрати на їх здійснення орендодавцем не відшкодовуються.

У разі здійснення орендарем за письмовою згодою орендодавця поліпшення орендованої земельної ділянки за власний рахунок орендодавець зобов`язаний компенсувати витрати на її поліпшення, якщо інше не передбачено договором оренди.

Здійснені орендарем без згоди орендодавця витрати на поліпшення орендованої земельної ділянки, які неможливо відокремити без заподіяння шкоди цій ділянці, не підлягають відшкодуванню.

Орендар вправі залишити за собою здійснені ним за власний рахунок вигоди від поліпшення орендованої земельної ділянки, якщо ці поліпшення можуть бути відокремлені без заподіяння шкоди земельній ділянці.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4, 5 Постанови Кабінету Міністрів України за №284 «Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», від 19 квітня 1993 року (з наступними змінами та доповненнями) власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв`язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники територіальних органів Держгеокадастру, Держекоінспекції, фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки.

Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Розміри збитків визначаються в повному обсязі відповідно до реальної вартості майна на момент заподіяння збитків, проведених або необхідних витрат на поліпшення якості земель (з урахуванням ринкової або відновної вартості).

Збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше ніж протягом одного місяця після затвердження актів комісій, а у разі вилучення (викупу) земельних ділянок - після прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування рішення про вилучення (викуп) земельних ділянок в межах їх повноважень у період до державної реєстрації підприємством, установою, організацією або громадянином речового права на земельну ділянку у порядку, встановленому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

У відповідності до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року (з наступними змінами та доповненнями) розміри збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам вилученням (викупом) або тимчасовим зайняттям земельних ділянок у встановленому порядку, визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року за №284.

У такому ж порядку визначаються збитки, заподіяні обмеженням прав власників землі та землекористувачів, погіршенням якості земель або приведенням їх у не придатний для використання за цільовим призначенням стан унаслідок негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Вказана правова позиція щодо застосування ст.ст.22, 1167 ЦК України, ст.ст.152, 156, 157 ЗК України та пунктів 2, 4, 5, постанови Кабінету Міністрів України за №284 від 19 квітня 1993 року «Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» зазначена в постанові Верховного Суду України від 18.04.2018 року справа №612/217/15-ц; провадження №61-6197св18.

Щодо клопотання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про стягнення на їх користь витрат на професійну правничу допомогу (том 1, а.с.191, 213) суд зазначає наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі належать витрати : на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 5 травня 2012 р. № 5076-VI (далі - Закон № 5076) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Таким чином, договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076).

Статтею 19 Закону № 5076 визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до вимог ст. 30 Закону № 5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 серпня 2018 року між адвокатом Науменком О.М., та відповідачкою ОСОБА_2 , було укладено договір про надання правничої допомоги (том 1, а.с.202-207).

Згідно з п.п. 1, 2 договору про надання правничої допомоги від 17 серпня 2018 року (том 1, арк.202) сторонами даного договору (адвокатом Науменком О.М. та відповідачкою ОСОБА_2 ) було визначено суму гонорару, який становить 1000 грн., за 1 (одну) годину роботи адвоката при наданні Клієнту правової допомоги (при вчиненні конкретної процесуальної дії в інтересах Клієнта).

На виконання договору про надання правничої допомоги від 17 серпня 2018 року адвокатом Науменком О.М., було складено Акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих юридичних послуг професійної правничої допомоги) (том 1, а.с.210) та розрахунок витрат наданих юридичних послуг професійної правничої допомоги (том 1, а.с. 208).

Відповідно до цих документів, адвокатом Науменком О.М., відповідачці ОСОБА_2 , було надано наступні юридичні послуги професійної правничої допомоги, вартість та обсяг яких був обумовлений «Клієнтом» та «Адвокатом» безпосередньо у договорі про надання правничої допомоги від 17 серпня 2018 року та в Акті приймання - передачі виконаних робіт (наданих юридичних послуг професійної правничої допомоги) від 20 лютого 2020 року, а саме :

1. Надання «Клієнту» правових консультацій та роз`яснень, що виникли у відповідачки - ОСОБА_2 після вивчення нею матеріалів позовної заяви про відшкодування матеріальної шкоди від 26 квітня 2018 року - 2 години вартістю - 2 000 грн.

2. Ознайомлення з матеріалами цивільної справи (№358/591/18; провадження №2/358/432/18) за позовом позивача - Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут Плюс» до відповідачів : ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди - 1 година вартістю - 1 000 грн.

3. Надання «Клієнту» правових консультацій та роз`яснень, що виникли у відповідачки - ОСОБА_2 після вивчення нею заяви (уточненої) про відшкодування матеріальної шкоди - 2 години вартістю - 2 000 грн.

4. Підготовка та складання заяви про виклик свідків від 05.10.2018 року - 1 година, вартістю - 1 000 грн.

5. Підготовка та складання клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи від 05.10.2018 року - 2 години, вартістю - 2 000 грн.

6. Надання «Клієнту» правових консультацій та роз`яснень, що виникли у відповідачки - ОСОБА_2 після вивчення нею заяви про збільшення позовних вимог від 30.10.2018 року - 2 години вартістю - 2 000 грн.

7. Представництво інтересів відповідачки - ОСОБА_5 в судових засіданнях Богуславського районного суду Київської області у цивільній справі (№358/591/18; провадження №2/358/432/18) за позовом позивача - Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут Плюс» до відповідачів : ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди - 2 годин, вартістю - 2 000 грн.

Загальна кількість витрачених «Адвокатом» годин при вчиненні процесуальних дій в інтересах Клієнта - ОСОБА_2 , становить - 12 годин, вартістю - 12 000 гривень.

На підтвердження понесення виплат на правничу допомогу адвоката відповідачкою ОСОБА_2 , було надано до суду квитанцію від 01 квітня 2019 року на суму 12 000 грн., (том 1 а.с. 212).

11 квітня 2019 року між адвокатським бюро «Науменко та Партнери» з відповідачкою ОСОБА_2 , було укладено договір про надання правничої допомоги (том 1, а.с.193-198).

Згідно з п.п. 1, 2 договору про надання правничої допомоги від 11 квітня 2019 року (том 1, а.с. 193) сторонами даного договору (адвокатським бюро «Науменко та Партнери», а також відповідачкою ОСОБА_2 ) було визначено суму гонорару, який становить 1000 грн., за 1 (одну) годину роботи уповноваженого адвоката при наданні Клієнту правової допомоги (при вчиненні конкретної процесуальної дії в інтересах Клієнта).

На виконання договору про надання правничої допомоги від 11 квітня 2019 року адвокатським бюро «Науменко та Партнери» було складено Акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих юридичних послуг професійної правничої допомоги) (том 1, а.с.200) та розрахунок витрат наданих юридичних послуг професійної правничої допомоги (том 1, а.с. 199).

Відповідно до цих документів, адвокатським бюро «Науменко та Партнери» в особі уповноваженого адвоката, відповідачці ОСОБА_2 , було надано наступні юридичні послуги професійної правничої допомоги, вартість та обсяг яких був обумовлений «Клієнтом» та «Бюро» безпосередньо у договорі про надання правничої допомоги від 11 квітня 2019 року та в Акті приймання - передачі виконаних робіт (наданих юридичних послуг професійної правничої допомоги) від 20 лютого 2020 року, а саме :

1. Підготовка та складання додаткових пояснень про відшкодування матеріальної шкоди від 27.09.2019 року - 10 годин, вартістю - 10 000 грн.

2. Представництво інтересів відповідачки - ОСОБА_5 в судових засіданнях Богуславського районного суду Київської області у цивільній справі (№358/591/18; провадження №2/358/432/18) за позовом позивача - Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут Плюс» до відповідачів : ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди - 5 годин, вартістю - 5 000 грн.

Загальна кількість витрачених «Бюро» годин при вчиненні процесуальних дій в інтересах ОСОБА_13 , становить - 15 годин, вартістю - 15 000 гривень.

На підтвердження понесення виплат на правничу допомогу адвоката (Бюро) відповідачкою ОСОБА_2 , було надано до суду квитанції від 06 лютого 2020 року та від 07 лютого 2020 року на загальну суму 15 000 грн., (том 1 а.с. 201).

17 серпня 2018 року між адвокатом Науменком О.М., та відповідачем ОСОБА_1 , було укладено договір про надання правничої допомоги (том 1, а.с.224-229).

Згідно з п.п. 1, 2 договору про надання правничої допомоги від 17 серпня 2018 року (том 1, арк.224) сторонами даного договору (адвокатом Науменком О.М. та відповідачем ОСОБА_1 ,) було визначено суму гонорару, який становить 1000 грн., за 1 (одну) годину роботи адвоката при наданні Клієнту правової допомоги (при вчиненні конкретної процесуальної дії в інтересах Клієнта).

На виконання договору про надання правничої допомоги від 17 серпня 2018 року адвокатом Науменком О.М., було складено Акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих юридичних послуг професійної правничої допомоги) (том 1, а.с.230) та розрахунок витрат наданих юридичних послуг професійної правничої допомоги (том 1, а.с. 232).

Відповідно до цих документів, адвокатом Науменком О.М., відповідачу ОСОБА_1 , було надано наступні юридичні послуги професійної правничої допомоги, вартість та обсяг яких був обумовлений «Клієнтом» та «Адвокатом» безпосередньо у договорі про надання правничої допомоги від 17 серпня 2018 року та в Акті приймання - передачі виконаних робіт (наданих юридичних послуг професійної правничої допомоги) від 20 лютого 2020 року, а саме :

1. Надання «Клієнту» правових консультацій та роз`яснень, що виникли у відповідача - ОСОБА_1 після вивчення ним матеріалів позовної заяви про відшкодування матеріальної шкоди від 26 квітня 2018 року - 2 години вартістю - 2 000 грн.

2. Ознайомлення з матеріалами цивільної справи (№358/591/18; провадження №2/358/432/18) за позовом позивача - Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут Плюс» до відповідачів : ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди - 1 година вартістю - 1 000 грн.

3. Надання «Клієнту» правових консультацій та роз`яснень, що виникли у відповідача - ОСОБА_1 після вивчення ним заяви (уточненої) про відшкодування матеріальної шкоди -2 години вартістю - 2 000 грн.

4. Підготовка та складання клопотання про залишення позовної заяви без руху від 20.08.2018 року - 06 годин, вартістю - 6 000 грн.

5. Підготовка та складання клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи від 05.10.2018 року - 02 години, вартістю - 2 000 грн.

6. Надання «Клієнту» правових консультацій та роз`яснень, що виникли у відповідача - ОСОБА_1 після вивчення ним заяви про збільшення позовних вимог від 30.10.2018 року -2 години вартістю - 2 000 грн.

7. Підготовка та складання клопотання про залишення позовної заяви без руху від 31.01.2019 року - 05 годин, вартістю - 5 000 грн.

8. Представництво інтересів відповідача - ОСОБА_1 в судових засіданнях Богуславського районного суду Київської області у цивільній справі (№358/591/18; провадження №2/358/432/18) за позовом позивача - Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут Плюс» до відповідачів : ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди - 01 година, вартістю - 1 000 грн.

Загальна кількість витрачених «Адвокатом» годин при вчиненні процесуальних дій в інтересах Клієнта ОСОБА_1 , становить - 21 годину, на суму - 21 000 гривень.

На підтвердження понесення виплат на правничу допомогу адвоката відповідачем ОСОБА_1 , було надано до суду квитанцію від 01 квітня в розмірі 21 000 грн., (том 1 а.с. 234).

11 квітня 2019 року між адвокатським бюро «Науменко та Партнери» з відповідачем ОСОБА_1 , було укладено договір про надання правничої допомоги (том 1, а.с.215-220).

Згідно з п.п. 1, 2 договору про надання правничої допомоги від 11 квітня 2019 року (том 1, а.с. 215) сторонами даного договору (адвокатським бюро «Науменко та Партнери», а також відповідачем ОСОБА_1 ) було визначено суму гонорару, який становить 1000 грн., за 1 (одну) годину роботи уповноваженого адвоката при наданні Клієнту правової допомоги (при вчиненні конкретної процесуальної дії в інтересах Клієнта).

На виконання договору про надання правничої допомоги від 11 квітня 2019 року адвокатським бюро «Науменко та Партнери» було складено Акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих юридичних послуг професійної правничої допомоги) (том 1, а.с.221) та розрахунок витрат наданих юридичних послуг професійної правничої допомоги (том 1, а.с. 222).

Відповідно до цих документів, адвокатським бюро «Науменко та Партнери» в особі уповноваженого адвоката, відповідачу ОСОБА_1 , було надано наступні юридичні послуги професійної правничої допомоги, вартість та обсяг яких був обумовлений «Клієнтом» та «Бюро» безпосередньо у договорі про надання правничої допомоги від 11 квітня 2019 року та в Акті приймання - передачі виконаних робіт (наданих юридичних послуг професійної правничої допомоги) від 20 лютого 2020 року, а саме :

1. Представництво інтересів відповідача - ОСОБА_1 в судових засіданнях Богуславського районного суду Київської області у цивільній справі (№358/591/18; провадження №2/358/432/18) за позовом позивача - Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут Плюс» до відповідачів : ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди - 05 годин, вартістю - 5 000 грн.

Загальна кількість витрачених «Бюро» годин при вчиненні процесуальних дій в інтересах Клієнта ОСОБА_1 , становить - 5 годин, вартістю - 5 000 гривень.

На підтвердження понесення виплат на правничу допомогу адвоката (Бюро) відповідачем ОСОБА_1 , було надано до суду квитанцію від 07 лютого 2020 року на загальну суму 5 000 грн., (том 1 а.с. 223).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Оцінюючи надані відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , докази щодо понесених ними витрат на правничу допомогу адвоката, які приєднанні ними до клопотань про розподіл судових витрат (том 1, а.с.193-212, 215-234) суд приходить до висновку, що вказані витрати на оплату послуг адвоката є співмірним із :

1) складністю даної справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) у даній справі;

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт у даній справі;

4) значенням даної справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони.

При цьому суд зазначає, що після подання до суду 26 лютого 2020 року відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , клопотань про розподіл судових витрат (том 1, а.с.191, 213), з відповідними підтверджуючими документами понесених ними витрат на правничу допомогу адвоката (том 1, а.с.193-212, 215-234), позивачем в особі уповноваженого представника, відповідно до положень ч.5 ст.137 ЦПК України ні в усній, ні в письмовій формі не було заявлено обґрунтоване клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, яку понесли відповідачі.

Також, у відповідності до положень ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, тобто на позивача в даному випадку, чого також позивачем зроблено не було, а відтак, суд, відповідно до положень ст. 137 ЦПК України позбавлений процесуального права самостійно, тобто з власної ініціативи зменшити розмір судових витрат, які понесли відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , у даній справі.

Вказана правова позиція щодо застосування ст.ст. 137, 141 ЦПК України, ст.ст. 1, 19, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 травня 2012 року №5076-VI зазначена в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду України від 19.02.2020 року (справа №755/9215/15-ц; провадження №14-382цс19), в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року (справа № 826/1216/16; провадження №11-562ас18), в постанові Верховного Суду України від 22.01.2020 року (справа №311/2813/17; провадження №61-5758св19), в постанові Верховного Суду України від 18 березня 2020 року (справа № 711/3009/18; провадження № 61-3713св19), в постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15-ц, та від 26 вересня 2018 року у справі №753/15683/15.

З урахуванням викладеного та дослідивши всі наявні документи в матеріалах справи, суд вважає, що клопотання відповідачів ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , про стягнення на їх користь судових витрат в якості витрат на правничу допомогу адвоката підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 11, 12, 13, 15, 133, 137, 141, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 16, 22, 623, 1166, 1192 Цивільного кодексу України, ст.ст. 152, 156, 157 Земельного кодексу України, ст.ст. 27, 28 Закону України «Про оренду землі», Постановою Кабінету Міністрів України за №284 «Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», від 19 квітня 1993 року (з наступними змінами та доповненнями), Постановою Пленуму Верховного Суду України за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року (з наступними змінами та доповненнями) суд -

ВИРІШИВ:

Позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут Плюс» до відповідачів: ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди залишити без задоволення.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут Плюс» (09732, Київська область, Богуславський район, село Побережка, вул. Ярослава Мудрого, 53, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 30024319,) на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків : НОМЕР_3 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 27 000 (двадцять сім тисяч) гривень.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут Плюс» (09732, Київська область, Богуславський район, село Побережка, вул. Ярослава Мудрого, 53, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - 30024319,) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків : НОМЕР_4 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 26 000 (двадцять шість тисяч) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п/п 15.5) п/п 15 п. 1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме через Богуславський районний суд Київської області.

Головуючий: суддя С. О. Кіхтенко