Справа №403/26/20 провадження № 2/403/70/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 березня 2020 року смт.Устинівка
Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Атаманової С.Ю., при секретарі судового засідання Костецькому С.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Устинівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В судове засідання представник позивача не з`явилась. Згідно поданої до суду письмової заяви прохала розглянути справу без її участі та задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Не заперечувала проти винесення судом заочного рішення у разі виникнення обставин, викладених в ч.1 ст.280 ЦПК України (а.с.17-18 Том 2).
В судове засідання відповідач по справі ОСОБА_1 не з`явилась. Про місце, день і час розгляду справи повідомлялась належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України, тому вважається, що судовий виклик вручений їй належним чином (а.с.14, 15 Том 2). Про причини неявки суд не повідомила. Представника для участі у судовому засіданні не направила. Відзиву на позовну заяву АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії -Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог відповідач по справі ОСОБА_1 у встановлений судом строк на подала. Заяв та клопотань, в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про розгляд справи за її відсутності чи відкладення судового розгляду від відповідача по справі на дату проведення судового засідання також не надходило.
З огляду на викладене, за наявності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, судом відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України 17 березня 2020 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.
Судом встановлено, що 22 серпня 2017 року між сторонами по справі був укладений договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) шляхом підписання відповідачем ОСОБА_1 заяви про приєднання №105400/220817 (далі - Заяви про приєднання) (а.с.92 Том 1).
Згідно умов, визначених в пунктах 3.2, 3.4.1, 3.4.2 Заяви про приєднання, банк відкрив на ім'я клієнта поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривнях України на умовах тарифного пакету «Зарплатний», операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (картки) за дебетово-кредитною схемою та надав платіжну картку типу Mastercard Electronic та ПІН-конверт до неї(а.с.92 зворот Том 1).
Відповідно до п.6.8 Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) датою укладення кредитного договору є дата підписання цієї заяви уповноваженим представником (працівником) банку; датою надання кредиту (частини кредиту) є дата використання клієнтом кредитного ліміту (кредитних коштів), але не раніше дати першого зарахування заробітної плати (умова застосовується для зарплатних карток) (а.с.93 Том 1).
Факт підписання 22 серпня 2017 року заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) відповідачем ОСОБА_1 під час судового розгляду спростований не був.
З урахуванням викладеного судом встановлено, що датою укладення кредитного договору між сторонами по справі є 22 серпня 2017 року, а факт зарахування заробітної плати на поточний рахунок відповідача ОСОБА_1 30.08.2017 року та користування нею після цієї дати кредитними коштами шляхом зняття готівки підтверджується наданою банком випискою по вказаному рахунку (а.с.97-119 Том 1).
Згідно п.6.9 Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) сторони дійшли згоди, що всі інші умови кредитного договору, в тому числі порядок його зміни, містяться в договорі комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.93 Том 1).
Підписанням даної заяви відповідач ОСОБА_1 також підтвердила, що позивач ознайомив її з орієнтовною сукупною вартістю кредиту до підписання цієї заяви, а вона ознайомилась з детальним розписом сукупної вартості кредиту, який міститься в додатку до цієї заяви (пункти 6.10 - 6.11).
Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним учасниками судового процесу, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до наступного висновку.
За змістом п.1 ч.2 ст.11, ч.ч.1, 2 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).
Згідно з приписами ст.627 ЦК України сторони відповідно до ст.6 цього Кодексу є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст.634 ЦК України).
Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до п.п.1.15.1 Розділу ХХІІ договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - Договору), відповідач зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені договором (а.с.51 Том 1).
Згідно п.1.17 розділу ХХІІ Договору за користування кредитом клієнт зобов'язаний сплачувати банку проценти в порядку та розмірах, визначених в заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) (а.с.51 Том 1).
На підставі п.п.1.21, 1.22 Договору сплата нарахованих процентів за користування кредитом (в т.ч. процентів за користування кредитом протягом Грейс-періоду)/обов'язкового щомісячного платежу/процентів за несанкціонованим овердрафтом та сплата комісійних винагород, що передбачені заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії, здійснюється не пізніше 25 числа кожного місяця шляхом договірного списання коштів з карткового рахунку клієнта. У разі несплати вищезазначених платежів у визначений розрахунковий період, сума заборгованості, яка підлягала погашенню, наступного робочого дня переноситься на відповідні рахунки для обліку простроченої заборгованості. Тривалість Грейс-періоду 30 днів. Після закінчення вказаного періоду при погашенні клієнтом заборгованості проценти за користування кредитом нараховуються за процентною ставкою визначеною договором (а.с.51 зворот Том 1).
На підставі викладеного, з урахуванням підписання 22 серпня 2017 року відповідачем ОСОБА_1 запропонованих позивачем стандартних форм - заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) №105400/220817, а також заяви про встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), в яких сторони узгодили істотні умови договору, зокрема, щодо розміру кредиту, відсотків за користування ним та строку кредитування, у відповідача по справі, як позичальника, який здійснював користування наданим кредитом, виникло зобов`язання щодо виконання умов кредитного договору, в тому числі, здійснення платежів з повернення основної суми кредиту та процентів за користування ним.
За змістом ст.610, ч.1 ст.612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Судом встановлено, що позивач, згідно умов укладеного між сторонами кредитного договору від 22 серпня 2017 року, виконав взяті на себе зобов`язання належним чином та в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. Натомість відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконувала належним чином, оскільки не надавала своєчасно банку грошові кошти в рахунок повернення чергових сум отриманого кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами.
При цьому суд, виходячи з положень ч.2 ст.614 ЦК України, якою встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання, приходить до висновку, що відповідачем по справі не надано жодного належного та допустимого доказу на спростування розрахунку кредитної заборгованості, наданого позивачем, та її розміру.
Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.
Пунктом 1.29 Розділу XXII Договору передбачено, що банк має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за договором, строк сплати яких не настав та застосувати процедуру звернення стягнення на майно клієнта згідно із законодавством, у випадку невиконання або неналежного виконання клієнтом зобов`язань щодо вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів (а.с.52 Том 1).
Згідно п.3 ч.1 ст.611 ЦК України до правових наслідків порушення зобов'язання, встановленого договором або законом, належить сплата неустойки.
Відповідно до п.1.24.Розділу XXII Договору за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання клієнтом зобов'язання перед банком у розмірі та в строки, передбачені договором про споживчий кредит, банк має право нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, але не більше 15% від суми простроченого платежу (а.с.51 зворот Том 1).
За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року в справі №6-2129цс16, проценти, передбачені ст.625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3% річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором.
На підставі зазначеного, 3% річних, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов'язання, складовою якого, зокрема, є також нараховані проценти за користування кредитними коштами, строки сплати яких передбачено договором.
Щодо стягнення з відповідача по справі ОСОБА_1 комісії в розмірі 10,00 грн., суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин, далі - Закону) договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб (п.4 ч.1 ст.1 Закону).
Згідно ч.2 ст.8 Закону для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
Відповідно до п.5 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених постановою Правління Національного банку України 08 червня 2017 року №49, чинних на день укладення між сторонами кредитного договору (22 серпня 2017 року), банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом.
Як вбачається з доданої представником позивача до позовної заяви таблиці визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки станом на 22 серпня 2017 року, остання в графі «Платежі за надані супутні послуги», в тому числі: 1) на користь банку за надання та обслуговування кредиту, інші платежі; та 2) на користь третіх осіб, пов'язані з послугами оцінювача заставного майна, страхуванням, послугами нотаріусів, інші платежі - не містить зазначення сум, що мають сплачуватися позичальником, як загальні витрати, в межах наданого споживчого кредиту (а.с.44, 94 Том 1).
Крім того, відповідно до п.9 ч.1 ст.12 Закону, у договорі про споживчий кредит зазначається: орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит.
Відповідно до ч.6 ст.12 Закону споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит.
З урахуванням викладеного судом встановлено, що в повідомленні про умови кредитування, з якими відповідач ОСОБА_1 ознайомилась під підпис 22 серпня 2017 року, зазначено про те, що складовими сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за кредитом, всіх супутніх послуг, фінансових зобов'язань споживача, пов'язаних з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, є: процентна ставка за користування кредитом - 30,00% річних; комісія за надання кредиту - 0%; комісія за обслуговування кредиту - 0%; комісія за надання довідки на вимогу позичальника про стан заборгованості за кредитом - згідно з Тарифами обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки; комісія за розрахунково-касове обслуговування поточного рахунку, операції за яким здійснюються з використанням платіжних карток - згідно з Тарифами обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки (а.с.43, 96 Том 1).
Згідно п.6.7 Договору порядок сплати клієнтом комісійної винагороди на користь банку у зв'язку з укладенням та виконанням цього договору, визначається цим Договором, в тому числі Тарифами (а.с.49 зворот Том 1).
При цьому нарахування комісійної винагороди, яка сплачується клієнтом, та строки її сплати визначаються відповідно до Тарифів (пункти 6.9, 6.10 Договору).
Разом з тим, позивачем до позовної заяви були додані Тарифи за користування платіжною карткою, відкритою по пакету «Соціальний», які підписані відповідачем ОСОБА_1 30 листопада 2012 року, тобто до укладення нею 22 серпня 2017 року з АТ «Державний ощадний банк України» кредитного договору та виникнення між сторонами правовідносин щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту (а.с.89 Том 1).
Крім того, згідно заяви про приєднання №105400/220817 відповідачу було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 на умовах тарифного пакету «Зарплатний» (а.с.92 зворот Том 1).
Інших Тарифів за обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки, з якими б відповідач по справі ОСОБА_1 була ознайомлена шляхом їх підписання на дату укладення кредитного договору 22 серпня 2017 року, позивачем суду надано не було. На підставі викладеного, за відсутності обґрунтованих підтверджень позивачем АТ «Державний ощадний банк України» прийняття відповідачем ОСОБА_1 умов договору споживчого кредитування щодо сплати кредитодавцю комісій, пов`язаних з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості та розрахунково-касове обслуговування, з огляду на ненадання банком підписаних відповідачем Тарифів обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки на дату укладення кредитного договору, суд не приймає до уваги при розгляді спору, як такі, що не є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, додані позивачем до позовної заяви Тарифи за користування платіжною карткою, відкритою по пакету «Соціальний», та приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ «Державний ощадний банк України» комісії в сумі 10,00 грн., у зв'язку з їх безпідставністю.
У відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на викладене, з відповідача по справі ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь позивача по справі кошти по сплаті судового збору в розмірі 2101 грн. 33 коп. (2102, 00 грн. (100%) - 0,6689 грн. (0,031820%), при цьому 0,031820% = 10,00 грн. (сума комісії, у стягненні якої судом відмовлено), що були сплачені позивачем при подачі ним позову до суду та підтверджені належним письмовим доказом по справі.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 280, 282, 284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд,-
Позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк»в порядку розподілу судових витрат, судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 2101 грн. 33 коп. (дві тисячі сто одна гривня тридцять три копійки).
В задоволенні позовних вимог в частині стягнення із ОСОБА_1 заборгованості по комісії в розмірі 10 грн.00 коп. - відмовити.
Найменування сторін:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного перегляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Відповідно до п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана до Кропивницького апеляційного суду або через Устинівський районний суд Кіровоградської області.
Суддя С.Ю.Атаманова