Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/87/20
Провадження № 2/273/82/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Михалюка О. П. секретаря судових засідань Миронюк Л.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», товариства з обмеженою відповідальністю «АТ Сервіс» про захист прав споживачів, введення в оману та повернення коштів сплачених за наслідками укладення договорів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати недійсним з моменту укладення договір фінансових послуг №803764 від 21.11.2019 року з Додатком №1 , Додатком №2, укладений між ним та ТОВ "Авто Просто", стягнути з ТОВ "Авто Просто" на його користь кошти в розмірі 8400,00 грн., визнати недійсним з моменту укладення договір доручення № 803764 від 21.11.2019 року укладений між ним та ТОВ "АТ Сервіс" , стягнути із ТОВ "АТ Сервіс" на його користь грошові кошти в розмірі 24 152,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 21 листопада 2019 року між ним та ТОВ «Авто Просто» було укладено договір № 803764, предметом якого є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок об`єднання грошових коштів учасників через систему «Автофонд». Договір укладено шляхом підписання сторонами договору та додатку № 1, додатку № 2, які є невід`ємною частиною договору.

21 листопада 2019 року між ним та ТОВ «АТ Сервіс» було укладено договір доручення № 803764, предметом якого є зобов`язання сплатити повіреним винагороду ТОВ «Авто Просто» у сумі 24152,00 грн. за рахунок довірителя. Тобто, останній договір взаємопов`язаний і укладений з метою виконання попереднього. Наданий ТОВ «АТ Сервіс» рахунок був ним оплачений.

Отже, метою підписання договору про адміністрування № 803764 від 21.11.2019 року було отримання автомобіля марки/моделі Kia Ceed, вартістю 402 520,00 грн. , а метою договору доручення № 803764 від 21.11.2019 року із ТОВ АТ Сервіс була оплата за вищезазначене , тобто оплата останнього договору здійснена лише за умови виконання першого договору, а інакше отримання оплати необгрунтоване.

Таким чином, предметом оскаржуваних договорів є здійснення оплати винагороди та надання особі послуг з адміністрування системи, що умовно називається «Автофонд» та базується на створенні груп покупців (учасників), метою яких є придбання автомобілів.

Він ознайомлювавсь із їх змістом, проте мало що зрозумів з них та вважає, що вказані договори були укладені під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що він в жодному випадку не вважає діяльність підприємств пірамідальною схемою , вбачаючи порушення ст.ст. 18, 19 Закону України Про захист прав споживачів в наступному.

Основним аргументом на виправдання незаконних дій ТОВ «Авто Просто» та ТОВ «АТ Сервіс» є отримана в Міністерсті фінансів України ліцензія , де зазначено , що відповідачу надається право на здійснення продажу автомобілів у групі згідно поточної ціни на автомобіль.

На момент вчинення спірного правочину представники відповідачів не надали йому роз`яснень , що вони не продають автомобілі, а надають послуги з адміністрування системи придбання автомобілів у групах. В договорах використовуються неконкретизовані поняття (підміна понять) внаслідок чого його було введено в оману щодо поняття: предмету оскаржуваних договорів, умов отримання товару, строків отримання товару , ціни та умов оплати товару, чим порушено вимоги ст.ст. 15,18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» , оскільки Законом забороняється нечесна підприємницька практика, яка виключає будь - яку діяльність, що вводить в оману споживача. Умови вказаних договорів є несправедливими по відношенню до нього, оскільки всупереч принципу добросовісності цивільних відносин, створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позивача.

Тому позивач вважає, що порушено вимоги ст. 230 ЦК України , тобто спірні договори укладені під впливом обману. Менеджер -консультант відповідачів змовчав щодо обставин , які мають істотне значення та унеможливлюють їх підписання при вчиненні позивачем згаданих правочинів .

В договорі адміністрування № 803764 від 21 листопада 2019 року не встановлено строк отримання автомобіля та строк, після якого договір припиняє свою дію. Згідно змісту вказаного договору він набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами й діє до моменту виконання обома сторонами всіх зобов`язань, передбачених договором. З договору вбачається, що в ньому не встановлено строк, після якого він припиняє свою дію, а умова договору про його дію до повного виконання сторонами своїх зобов`язань та не більше десяти років, не є встановленим сторонами строком припинення дії договору, оскільки суперечить частині першій ст. 251 та частині першій ст. 252 ЦК України .

Отже, спірний договір не містить істотних умов договору : строків та (або) термінів отримання учасником автомобіля; строку, після якого договір припиняє свою дію. Також, умовами спірного договору встановлюється обов`язок позивача виконати всі зобов`язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх. При цьому, порушується п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону "Про захист прав споживачів" , відповідно до якого несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця.

Згідно умов договору № 803764 від 29.11. 2019 року встановлено, що позивач після укладення договору та включення його до групи в системі Автотак , зобовязаний сплачувати відповідно переліку платежів визначені платежі.

У випадку розірвання договору за ініціативою учасника йому повертаються лише періодичні платежі, сплачені за договором, за вирахуванням відступного за відмову від договору у розмірі 2 (двох) періодичних платежів, розрахованих відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на дату повернення. Тобто, не підлягають поверненню вступний внесок, внески в оплату послуг й страхові внески, тобто умовами спірного договору для нього встановлені жорсткі обов`язки. Отже, умовами договору встановлено жорсткі обов`язки споживача (позивача), тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця (відповідача), оскільки останній не несе будь-якої відповідальності за не виконання умов договору.

Таким чином, спірний договір містить ознаку, зазначену в п. 16 ч. 3 ст. 18 вказаного Закону , а тому такі умови договору слід визнати як несправедливі.

Відповідно до ч. 3 ст.18 Закону «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві , або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві можливості повернути у повному обсязі виплачені по договору кошти у разі розірвання договору коли ціна збільшена на стільки, що наносить шкоду споживачеві, у тому , що сума вартості автомобіля є непередбачувано великою, втрачається можливість платити, отримати автомобіль або повернути кошти .

Відповідно до п. 5.1. ст. 5 Розділу II Договору «Функціонування системи адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів у групах «Автофонд» учасник, який належним чином виконує свої зобов`язання за даним договором, отримує автомобіль через визначені договором механізми надання права на отримання автомобіля. При цьому, згідно із п. 2.1.ст.2 Розділу II Договору «Функціонування системи адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів у групах «Автофонд» поточна ціна автомобіля є критерієм-основою для розрахунку розміру періодичних платежів , винагороди товариства та інших платежів, передбачених договором, протягом всього строку існування групи, та повідомляється відповідачем постачальником щонайменше щомісяця.

Разом з тим, п. 2.5. ст.2 Розділу II Договору «Функціонування системи адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів у групах «Автофонд» встановлено, що періодичні платежі та щомісячна винагорода, сплачені учасником у встановлені строки та відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної у місяці, в якому зараховуються як відсоток від поточної ціни автомобіля та не підлягають перерахунку. Вищевикладене дає підстави стверджувати, що у зв`язку із зміною вартості автомобіля, збільшуються і витрати позивача по виконанню спірного договору, що не було обговорено під час його укладення.

Таким чином, умовами договору передбачено надання відповідачу можливості збільшувати ціну без надання позивачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) договором є усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Згідно із ч. ч. 1, 2, 3 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Отже, у спірному договорі відсутнє визначення - «Ціна автомобіля», яке застосовується у додатку № 1 до спірного договору, при цьому міститься визначення поняття - «поточна ціна автомобіля», яка є критерієм для розрахунку розміру складових поточних внесків, а саме чистих внесків та має тенденцію до збільшення.

Позивач вважає, що відповідач використав підміну поняття, сутність якого полягає в тому, що замість одного поняття і під виглядом даного поняття вживають інше поняття. Підміна поняття означає підміну предмета міркування. Вказане дає підстави стверджувати, що відповідач, застосовуючи підміну понять («Ціна автомобіля» та «Поточна ціна автомобіля»), використовує нечесну підприємницьку практику, яка включає, зокрема, будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману тим самим порушуючи норми ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

При цьому кожен клієнт ТОВ «Авто просто» має на меті купити автомобіль у розсточку платежу і гадки не має, що укладає договір покупки у групі - поняття , яке не закріплено у Цивільному кодексі України і має тлумачитись покупцеві продавцем на момент укладення договору.

Позивач вважає, що відповідачі діють незаконно , укладені з ними правочини не відповідають його внутрішній волі , тобто не на засадах інформованості , розуміння і згоди з умовами правочину грунтувалась його осмислена воля на його укладення з розумінням і передбаченням наслідків його укладання.

Позивач в судове засідання не з`явивсь, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити ( а.с. 61) .

Представник ТОВ «Авто Просто» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, що підтверджується поштовим повідомленням .

10.02.2020 року представником відповідача ТОВ «Авто Просто» було подано відзив на позовну заяву ( а.с. 66-72) , останній просить залишити позовну заяву без задоволення.

В обґрунтування відзиву послався на те, що договір, укладено у повній відповідності до ліцензійних умов , перевірено на його відповідність ліцензійним умовам Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, що в поєднанні з отриманою ліцензією гарантує законність такого договору та його повну відповідність законодавству України та відсутність порушень умовами договору прав споживачів. 19.01.2012 року ТОВ Авто Просто було зареєстровано як фінансову установу та отримало Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії АО1 № 370389.

Позивачу до підписання договору довелась вичерпна інформація про послуги, що надаються відповідачем. Підпис позивача в договорі засвідчує факт ознайомлення та згоду з умовами договору , підтверджує свої права , обов`язки та умови за договором. Крім того, неподання своєї заяви про розірвання договору протягом 14-ти днів від дати підписання договору, є доказом того, що позивачу були повністю зрозумілі усі визначення та зміст договору та додатку до нього і що сторони досягли домовленості з усіх істотних для них умов. А тому відповідач вважає, що позивач мав повну та достовірну інформацію про послуги відповідача та порядок їх надання.

Посилання позивача на те, що умови договору є несправедливим та нібито існує дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача є необґрунтованими, оскільки зобов`язання відповідача складаються з 15 пунктів натомість зобов`язання позивача з 10 пунктів, і позивач не вказав жодну статтю договору, яка є на його думку несправедливою, обмежившись лише словосполученням «значна частина умов».

Відповідач також вказує на відсутність порушень норм ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки для кваліфікації умов договору несправедливим є необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності, по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків, по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. В позові не зазначено жодного слова про наявність шкоди та її розміру.

Позовна заява містить хибну думку позивача про те, що договір не містить строку його дії, так як ст. 5 розділу I договору передбачено строк його дії.

Позивачем не наведено жодного аргументу з приводу того, чому його обов`язки є більш жорсткими за обов`язки відповідача.

З приводу посилань позивача, що деякі статті договору суперечать п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач звертає увагу, що «продукцією» за договором є не автомобіль, а послуги, які надаються за системою АВТОФОНД, вартість послуг чітко визначена в додатку №1 до договору і складає 0,415% від поточної ціни автомобіля на місяць + ПДВ, механізм визначення поточної ціни автомобіля детально викладений в ст. 2 розділу 2 договору, де 2.1 вказує поточна ціна автомобіля є критерієм основою для розрахунку розміру складових періодичних платежів, винагороди товариства та інших платежів передбачених договором, протягом всього строку існування групи та повідомляється Авто ОСОБА_2 постачальником щонайменше щомісяця. Таким чином можливість зміни поточної ціни автомобіля була погоджена сторонами в договорі. Відповідач не є продавцем товару (автомобіля) , а надає послуги, спрямовані на його придбання, відповідач не є поставщиком автомобілів, і не визначає поточну ціну автомобіля , а тому застосувати п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до правовідносин при виконанні оспорюваного договору є безпідставним.

Посилання позивача на односторонність зміни поточної ціни автомобіля є нікчемним, оскільки умови , які передбачають таку зміну, містяться у договорі, а твердження про підміну понять «Поточна ціна автомобіля» та «Ціна автомобіля» не відповідають дійсності, оскільки в договорі чи додатках до нього відсутнє поняття «Ціна автомобіля».

Представник відповідача - ТОВ "АТ Сервіс" в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність та відзив на позовну заяву ( а.с. 116-117) , в якому зазначив, що звертаючись до суду з позовом про захист прав споживачів, визнання договору недійсним та стягнення коштів, позивач у тексті позову не вказав жодної підстави , з якої на його думку потрібно визнати недійсним договір доручення . Відповідач вважає, що вимоги позивача не ґрунтуються на чинному законодавстві та фактичних обставинах справи, відсутні правові підстави для стягнення з ТОВ " АТ Сервіс» будь-яких коштів, останнім взяті на себе обов`язки виконано у повному обсязі та у повній відповідності до умов укладеного договору доручення, кошти на даний час перераховано ТОВ «Авто Просто» , а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

17 березня 2020 року до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, яка не підписана позивачем ОСОБА_1 , де останній підтримав свої позовні вимоги

Крім цього у відповіді позивач ОСОБА_1 зазначив, що договір про надання фінансових послуг ТОВ «АВТО ПРОСТО» грунтується на софізмі: підміні поняття «Купівля-Продаж» на «Купівля у групі», поняття «Ціна» на «Поточна Ціна», що не має відображення у законодавстві України і аналогії європейського права і є незаконним.

Стосовно неінформованості споживача та введення в оману стосовно положень оспорюваного правочину він вважає, що вказаний правочин був укладений під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики, зокрема, він отримав не чітку, неправдиву інформацію стосовно оспорюваного правочину, дії відповідача є забороненими та підпадають під дію ст. ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки законом забороняється нечесна підприємницька практика, яка виключає будь-яку діяльність, що вводить в оману споживача. Під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Під час підписання договору позивачу не було надано роз`яснення, щодо понять «Покупки товару у групі» та «Поточної ціни на автомобіль» та їх принципову невідповідність ЦК України, де зазначено, що таке купівля - продаж та ціна. На момент вчинення спірного правочину відповідач - ТОВ «Авто Просто» не роз`яснив позивачу, що він не продає автомобілі, а надає послуги з адміністрування системи придбання автомобілів у групах. Відповідач не повно виклав інформацію стосовно надання своїх послуг, що є порушенням ч. 1 ст. 15 Закону України "Про захист прав споживачів".

Щодо несправедливості умов договору, порушення принципу добросовісності, дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, завдання шкоди споживачеві то позивач вважає, що умови договору № 803764 від 21.11.2019 р. є несправедливими по відношенню до нього, оскільки всупереч принципу добросовісності цивільних відносин, створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на його шкоду . В ч.ч. 3,4 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" наведено окремі несправедливі умови договору, перелік яких не є вичерпним. Аналізуючи норму ст. 18 вказаного Закону , можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Стосовно відсутності в договорі характеристики автомобіля та постачальника, то позивач зазначає, що ні в договорі № 803764 від 21.11.2019 року, ані в додатках до нього не вказані підприємство, з яким відповідач уклав договір на постачання автомобіля, виробник, імпортер та/або дистриб`ютор, а також інші основні характеристики автомобіля та кінцевий термін дії самого договору.

Щодо відсутності строку після якого договір припиняє свою дію, зазначено наступне: умова « до повного виконання сторонами своїх зобов`язань» суперечить частині першій ст. 251 та частині першій ст. 252 ЦК України. В договорі № 803764 від 21.11.2019 р. не встановлено строк, після якого договір припиняє свою дію. Згідно змісту договору він набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами й діє до моменту виконання обома сторонами всіх зобов`язань, передбачених угодою. Отже, спірний договір не містить: строків та (або) термінів отримання учасником автомобіля; строку, після якого договір припиняє свою дію станом на 25.02.2020 року

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 листопада 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Авто Просто» було укладено договір № 803764 «Про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі", відповідно до умов розділу 1 ст. 1 якого, предметом договору є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему «Автофонд». Договір укладається шляхом його підписання та підписанням додатку № 1, який є невід`ємною частиною договору. "Авто Просто" є товариством, що надає фінансову послугу з адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів учасниками через систему придбання у групах Автофонд. "Авто Просто" забезпечує придбання автомобіля за рахунок об`єднаних грошових коштів учасників на умовах договору та у відповідності до внутрішніх правил за умови виконання учасником всіх зобов`язань, передбачених договором про адміністрування ( а.с. 19-23).

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до умов додатку № 1 до договору № 803764 ОСОБА_1 погоджено марку автомобіля та його модель, а також поточну ціну автомобіля, а саме: транспортний засіб «Kia Ceed» вартістю 402 520,00 гривень.

Відповідно до умов додатку №1 до договору № 803764 ОСОБА_1 зобов`язано сплатити винагороду за послуги, пов`язані з включенням договору до системи Автофонд та формування групи у % + ПДВ у розмірі 24151,20 гривень, періодичний платіж у % - 1,6666, щомісячна винагорода - 0,415+ПДВ; винагороду за послуги, пов`язані з передачею автомобіля учаснику 3,00+ПДВ. ( а.с. 25).

Відповідно до умов додатку №2 до договору № 803764 ОСОБА_1 , як учасника, зобов`язано протягом строку дії договору належним чином та у встановлений договором строк виконати усі зобов`язання зі сплати періодичних платежів разом із щомісячною винагородою товариства, учасник має право на сплату 50 % від розміру щомісячної винагороди у складі кожного сплаченого авансового платежу.

Також, 21 листопада 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «АТ Сервіс» був укладений договір доручення, відповідно до умов п. 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, повірений зобов`язується вчинити визначені договором дії від імені довірителя ( а.с. 24).

Відповідно до умов п. 2.1. договору доручення передбачено, що між довірителем та ТОВ «Авто Просто» укладено договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) в групах через систему Автофонд № 803764 від 21 листопада 2019 року. Умовами договору про адміністрування передбачений обов`язок довірителя по сплаті на користь ТОВ «Авто Просто» винагороди у розмірі 24151,20 гривень, що визначена у договорі про адміністрування, як винагорода за послуги ТОВ «Авто Просто», пов`язані з включенням договору про адміністрування до системи Автофонд та формуванням групи.

Відповідно до умов п. 2.3. договору доручення шляхом укладення цього договору довіритель уповноважує повіреного сплатити від імені довірителя винагороду ТОВ «Авто Просто», отриману повіреним від довірителя за цим договором.

21 листопада 2019 року згідно квитанції № ПН2072439 ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок ТОВ «АТ Сервіс» сплатив 24152,00 гривні ( а.с. 42).

Крім того, згідно копії квитанції, долученої до матеріалів справи, підтверджується, що на виконання умов договору ОСОБА_1 сплатив на рахунок ТОВ "Авто Просто" - періодичний платіж із щомісячною винагородою в сумі 8400,00 гривень ( а.с.41).

Пунктом 19.2 ст.19 договору підтверджується, що підписання цього договору та додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом договору та додатків до нього. Тобто, підписавши зазначений договір, позивач погодився зі всіма його умовами.

Договір № 803764 містить опис послуг, що надаються відповідачем. Опис послуг приведено детально, щоб виключити необхідність їх усного тлумачення та уникнення подальших непорозумінь між сторонами з приводу трактування умов договору.

Таким чином, позивачу до підписання договору, довелась вичерпна інформація про послуги, що надаються відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України , договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Підпис позивача в договорі № 803764 стоїть поряд із текстом наступного змісту: "Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника АВТО ПРОСТО, проінформований про всі можливі витрати у зв`язку із укладенням договору, уважно прочитав та зрозумів договір та додатки до нього. Учасник своїм підписом засвідчує факт ознайомлення та згоду з умовами договору, підтверджує свої права та обов`язки за договором, підтверджує здатність набувати прав та обов`язків за договором, умови договору йому зрозумілі та він вважає їх вигідними для себе."

Даний факт є свідченням обізнаності позивача, як відносно предмету договору, так і щодо його прав та обов`язків за договором.

Додатковою гарантією повного усвідомлення кожним учасником своїх прав та обов`язків за договором виступає п. 12.1.4 ст. 12 договору, відповідно до якого: Якщо учасник виявить бажання односторонньо відмовитись від договору про адміністрування протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів від дати підписання договору, договір вважається розірваним, і учасник звільняється від будь-яких зобов`язань за ним. Такому учаснику повертається вся сума коштів, сплачених за договором про адміністрування.

Тобто, підписавши договір учасник має 14 днів на додаткове детальне ознайомлення з її умовами, а також прийняття остаточного рішення про участь чи відмову від участі в системі Автофонд, причому у разі відмови йому були б повернуті всі сплачені ним кошти. Про своє рішення учасник має повідомити ТОВ «Авто просто» у письмовій формі.

Неподання своєї заяви про розірвання договору згідно п.12.1.4 ст. 12 договору та підпис позивача на договорі та додатку до нього є доказом того, що позивачу були повністю зрозумілі усі визначення, умови та зміст договору та додатку до нього, і що сторони досягли домовленості з усіх істотних для них умов, а також те, що позивач вважає дані умови договору № 803764 справедливими по відношенню до себе.

Договір № 803764 укладено сторонами у повній відповідності до Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів. Типовий договір, який укладений з позивачем було перевірено на його відповідність Ліцензійним умовам Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, що в поєднанні з отриманою ліцензією гарантує законність такого договору, його повну відповідність законодавству України та відсутність порушень умовами договору прав споживачів.

Посилання позивача на ст. 632 ЦК України , як на підставу розірвання договору є необґрунтованим, оскільки:

п.2.1 та п.2.2 ст.2 договору № 803764, підтверджується, що сторони погодили те, що поточна ціна автомобіля є критерієм-основою для розрахунку розміру складових періодичних платежів, винагороди товариства та інших платежів, передбачених договором, протягом всього строку існування групи, та повідомляється Авто Просто постачальником щонайменше щомісяця.

У разі зміни поточної ціни автомобіля ТОВ "Авто Просто" має право змінювати розмір періодичних платежів та винагороди, які мають вноситися учасниками групи. Про зміну поточної ціни товару автомобіля письмово повідомляє учасників групи протягом 7 (семи) робочих днів з дати отримання від постачальника документа, що підтверджує її зміну (далі - дата зміни поточної ціни товару).

Таким чином, позивачу на момент підписання договору було відомо про можливість зміни ціни автомобіля та вплив такої зміни на розмір періодичних платежів, винагороди товариства та інших платежів, передбачених договором, про зміну ціни товару відповідач повідомив позивача у строк, передбачений договором, що підтверджується копією повідомлення ТОВ "Авто Просто".

Крім того, відповідно до ліцензійних умов: «Ліцензіат під час провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах з урахуванням вимог цих Ліцензійних умов може змінювати розмір періодичних платежів на підставі зміни поточної ціни товару, встановленої постачальником;».

Отже, умови договору, в частині можливості зміни ціни автомобіля не суперечать нормам чинного законодавства.

Ст. 652 ЦК України передбачено, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Жодної обставини, яка має існувати для застосування ст. 652 ЦК України в позовній заяві позивачем не викладено. Тим більше, вказані обставини мають існувати одночасно.

Крім того, порядок розірвання договору, закріплений у ст. 12 договору, відповідно до п. 12.1 якого учасник, який ще не отримав автомобіль, має право розірвати договір за власним бажанням, про що має повідомити "Авто Просто" у письмовій формі. В строк, встановлений чинним законодавством, "Авто Просто" розглядає заяву учасника та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. Поверненню підлягають тільки періодичні платежі, сплачені за договором, з урахуванням положень, викладених в цій статті».

В матеріалах справи ( а.с. 33-37) міститься претензія позивача адресована відповідачам з вимогою до 18 січня 2020 року відшкодувати кошти, сплачені за наслідками укладання договору про надання фінансових послуг № 803764 від 21 листопада 2019 року та по договору доручення № 803764 від 21 листопада 2019 року , датована 10 січня 2020 року, але ніяких доказів того, що дана претензія направлялася на адресу відповідачів, позивачем суду не надано. Копії чеків , які долучені до матеріалів справи (а.с.38,39) про відправку рекомендованих листів на адресу відповідачів датовані 08.01.2020 року, однак сама копія претензії, що міститься в матеріалах справи підписана позивачем 10.01.2020 року, тобто вказані копії чеків не є такими доказами.

Відповідно до розділу "Визначення термінів" договору № 803764: «Винагорода за послуги, пов`язані з включенням договору до системи Автофонд та формуванням групи: вказана винагорода сплачується після того, як учаснику буде повідомлено про дату створення групи та номер групи, до якої включено його договір про адміністрування. Розмір цієї винагороди складає зазначений у додатку №1 до договору відсоток від поточної ціни автомобіля, дійсної на дату підписання договору».

Підписавши додаток №1 до договору № 803764, сторони погодили, що розмір винагороди за послуги, пов`язані з включенням договору до системи Автофонд та формуванням групи становить 5% від поточної ціни автомобіля + ПДВ = 24151,20 гривень. 21 листопада 2019 року, зазначені кошти в розмірі 24152,00 гривні були перераховані позивачем на рахунок ТОВ «АТ Сервіс» (згідно квитанції), та які, в подальшому, надійшли на рахунок відповідача.

При виконанні договорів з учасниками, укладеними в рамках системи Автофонд, відповідач надає учасникам послуги, що направлені на придбання автомобіля на основі системи Автофонд. Ці послуги полягають в формуванні груп учасників, організації і проведенні в групах асигнаційних актів а також інших послуг, передбачених угодою. Відповідно до «Термінології» додатку №2 до угоди, Автофонд - це торговельна марка, зареєстрована згідно з законодавством України та використовується для позначення послуг з адміністрування системи придбання автомобілів у групах. Кожна укладена угода включається в групу, кожній сформованій групі надається порядковий номер, кожному учаснику системи надається порядковий номер в його групі. Після формування групи учасників, залучення інших учасників (споживачів) не відбувається, не вимагається такого залучення інших осіб і від позивача.

ОСОБА_1 зобов`язується виконувати зобов`язання , передбачені договором про адміністрування, в порядку та строки , визначені договором. Згідно угоди Автофонд гарантує учаснику системи, що він одержить право на отримання автомобіля за умови, що учасник системи виконує всі зобов`язання, які випливають з цієї угоди. Також угодою передбачено, що учасник системи повинен отримати автомобіль за умови виконання зобов`язань, встановлених угодою.

Тобто, кінцевим результатом укладених угод з учасниками певної групи є отримання автомобіля всіма учасниками групи за умови дотримання ними встановлених договором умов.

Згідно зі статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частин третьої та п`ятої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 19 договору підписання останнього та додатків до нього є підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами та їх згоди з усіма визначеннями, умовами та змістом договору й додатків до нього. Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ «Авто просто», уважно прочитав та зрозумів договір та додатки до нього, що засвідчив своїм підписом.

Позивач погодився з умовами угоди, підписавши її та вчиняючи дії на її виконання.

Відповідно до частин першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу .

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Посилання ОСОБА_1 на те, що умови договору є несправедливими, що призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, порушує вимоги статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» , є необґрунтованими з огляду на таке.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону . Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу.

Для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3 , частина третя статті 509 ЦК України ); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Суд вваажає, що договори між сторонами було укладено з дотриманням положень цивільного законодавства, і їх зміст не суперечить Закону України «Про захист прав споживачів» .

Позивач зазначив про те, що він уклав оспорюваний договір під впливом обману, оскільки до нього було застосовано нечесну підприємницьку діяльність, оскільки при укладанні оспорюваного договору йому була надана не чітка та неправдива інформація по договору, що суперечить вимогам ст. ст. 18 , 19 Закону України «Про захист прав споживачів» .

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

На підставі вищезазначеного вбачається, що правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Крім того, відповідні обставини наявності умислу, істотність значення обставин, щодо яких введено в оману, і сам факт обману, повинна довести сторона, яку введено в оману.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 добровільно виявив бажання скористатися послугами відповідача та укласти оспорюваний договір.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він визнаний судом недійсним (оспорюваний правочини).

Оскільки відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним, вкрай важливим є розмежування двох понять: «нікчемний правочин» та «оспорюваний правочин», бо кожен з видів недійсності правочинів передбачає різні шляхи захисту цивільних прав та інтересів.

Договір та умови програми «Автофонд» свідчать про те, що послуга, яка надавалася позивачу, за своєю суттю є фінансовою послугою у вигляді адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (п. 111 ч.1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» ), оскільки послуги, які є предметом договору, здійснюються шляхом створення адміністратором груп учасників та формування фонду групи для придбання на користь та за рахунок учасників бажаних товарів та/або отримання відповідної суми боргу, з проведенням розподілу права на отримання товару чи позики відповідно до визначеної процедури; за двома договорами передбачено залучення коштів фізичної особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" під поняттям "фінансова послуга" розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ТОВ «Авто Просто» має ліцензію на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах № 2239 від 15 вересня 2015 року. 19 січня 2012 року ТОВ «Авто Просто» було зареєстровано як фінансову установу ( свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК № 313 від 19.01.2012 року ) ( а.с. 19) .

Як вже зазначалося, предметом договору укладеного між сторонами є не купівля- продаж автомобіля, а надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему Автофонд (ст. 1 договору), Згідно з визначенням термінів автомобіль або товар - це транспортний засіб, що придбавається через систему Автофонд згідно з укладеним договором про адміністрування. Марка та базова комплектність моделі автомобіля вказуються в додатку № 1 до договору про адміністрування.

ОСОБА_1 вказує в позовній заяві на те, що при укладенні оспорюваного правочину сторонами не був встановлений конкретний строк, після якого договір припиняє свою дію. Про те, ст. 5 договору сторони визначили, що договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами й діє протягом п`яти років, але в будь-якому разі до моменту виконання обома сторонами всіх зобов`язань, передбачених договором.

Визначено й строки (терміни) отримання автомобіля, оскільки в розділі II п. 1.2. зазначено, що право на отримання автомобіля надається на найближчому розподілі товару, який буде проводитись у місяці, наступному за місяцем, в якому учасник повністю виконав усі зобов`язання за договором, але не пізніше двох місяців з моменту повної оплати поточної ціни автомобіля та виконання інших зобов`язань за договором.

Договором не передбачено можливості зміни ціни послуг ТОВ «Авто Просто» ані шляхом погодження, ані тим більше в односторонньому порядку, оскільки ціна послуг погоджена між учасниками у відсотках від взаємно обраного критерію і складає узгоджений відсоток від поточної ціни автомобіля на весь період дії угоди між сторонами: щомісячний цілий чистий внесок 1,6666 % від поточної ціни автомобіля, щомісячна винагорода - 0,415 % + ПДВ, винагорода за послуги, пов`язані з передачею автомобіля учаснику - 3,00% + ПДВ.

Крім того, відповідач в межах своїх повноважень не має змоги самостійно встановлювати поточну ціну автомобіля , оскільки у відповідності до умов договору (що також відповідає чинним Ліцензійним умовам) поточна ціна автомобіля щомісячно повідомляється компанії ТОВ «Авто Просто» постачальником/виробником/імпортером автомобіля в останній робочий день кожного місяця.

Необґрунтованими є посилання позивача на те, що умови договору містять жорсткі обов`язки для нього, як до споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця, проте не вказав у чому саме полягає несправедливість таких положень договору.

Отже, позивач не довів суду , що умови оспорюваних договорів та додатки до них призводять до дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, не відповідають умовам ринку, обраному порядку придбання автомобіля, що є його обов`язком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 12 ЦПК України , а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Слід зазначити, що Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року по справі № 380/63/16-ц (провадження № 14-230цс18) у подібних правовідносинах не встановлено правових підстав для задоволення позовних вимог фізичної особи до ТОВ «Авто Просто» про захист прав споживача та повернення грошових коштів сплачених за договором.

Вище викладені висновки й міркування відповідають позиціям Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, що викладені у постановах від 10.10.2019 р. по справі № 126/1493/17 (провадження № 61-31373св18), 17.10.2019 р. по справі № 459/2217/16-ц (провадження № 61-32116св18), 17.10.2019 р. по справі № 667/825/16-ц (провадження № 61-26769св18).

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, а позивача звільнено від сплати судового збору на підставі Закону України "Про захист прав споживачів" , судовий збір слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 16, 203, 204, 215 ,216 ,230 , 509, 628, 632, 638, 652 ЦК України , ст.ст. 10, 12, 13, 81, 83, 141,247, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України , ст. ст. 10 ,15, 18 , 19 Закону України «Про захист прав споживачів» , ст.ст. 1, 4 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" , суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО», товариства з обмеженою відповідальністю «АТ СЕРВІС» про визнання недійсним з моменту укладення договору фінансових послуг №803764 від 21.11.2019 року з Додатком №1 , Додатком №2, про стягнення з ТОВ "Авто Просто" на його користь коштів в розмірі 8400,00 грн., про визнання недійсним з моменту укладення договору доручення № 803764 від 21.11.2019 року , про стягнення із ТОВ "АТ Сервіс" на його користь грошових коштів в розмірі 24 152,00 грн. , відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи , якому рішення суду не було вручено у день його проголошення , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного повного рішення суду .

Суддя О.П. Михалюк