Номер провадження: 22-ц/813/6/20
Головуючий у першій інстанції Мишко В.В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

при секретарі - Сороколет Ю.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

прокурора Одеської обласної прокуратури в особі прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Стоянової О.О.,

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

від відповідача Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області не з`явились,

від відповідача ОСОБА_3 не з`явились,

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 не з`явились,

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради не з`явились,

переглянувши справу №495/10983/17 за позовом Першого заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області до Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, ОСОБА_3 , за участю третіх осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про визнання незаконним рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку за апеляційною скаргою заступника прокурора Одеської області на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 квітня 2018 року у складі судді Мишка В.В., -

в с т а н о в и в :

Перший заступник керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області, звернувшись 29 грудня 2017 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між Департаментом державної автомобільної інспекції МВС України та Затоківською селищною радою від 12 жовтня 2005 року укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,5244 га, розташованої за адресом: АДРЕСА_1 , для розміщення готельного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » строком на 25 років. На підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок 23 грудня 2014 року проведено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0930 га кадастровий номер :02:012:0179, розташованої за адресом: АДРЕСА_2 , наданої із земель, наданих раніше у користування Департаменту державної автомобільної інспекції МВС України. Рішенням Затоківської селищної ради від 29 грудня 2014 року №2684 передано ОСОБА_3 у власність земельну ділянку площею 0,0930 га кадастровий номер :02:012:0179, розташовану за адресом: АДРЕСА_2 . В подальшому державним реєстратором реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області Бурмич С.В. видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний 32264940 на земельну ділянку площею 0,0930 га кадастровий номер :02:012:0179, розташовану за адресом: АДРЕСА_2 , яке зареєстровано згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14 січня 2015 року №18620208. Посилаючись на те, що ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку набуто з порушенням вимог діючого законодавства, так як земельну ділянку у порушення статей 79-1, 118 ЗК України передано без розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність; що відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва здійснено в порушення положень Генерального плану смт. Затока та за відсутності детального плану території, прокурор просив:

визнати незаконним рішення Затоківської селищної ради від 29 грудня 2014 року №2684 «Про передачу гр. ОСОБА_3 у власність земельної ділянки площею 0,0930 га (кадастровий номер :02:012:0179) для індивідуального дачного будівництва за адресом: АДРЕСА_2 »;

визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 32264940 щодо земельної ділянки площею 0,0930 га для індивідуального дачного будівництва за адресом: АДРЕСА_2 (кадастровий номер :02:012:0179);

стягнути витрати на сплату судового збору (т.1 а.с.2-12).

Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 січня 2018 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.31-33).

Відповідачем Затоківською селищною радою пояснень, заперечень суду першої інстанції не надано.

Відповідачем ОСОБА_3 пояснень, заперечень суду першої інстанції не надано.

Третьою особою виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради пояснень, заперечень суду першої інстанції не надано.

Треті особи ОСОБА_1 , ОСОБА_4 вимоги вважають безпідставними, посилаючись на те, що вони є добросовісними набувачами земельної ділянки площею 0,0930 га кадастровий номер :02:012:0179. В процесі відведення земельних ділянок загальною площею 1,5244 га, які знаходяться за адресом: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, смт. Затока, Лиманський курортний район, для розміщення готельного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » і їх передачі Затоківською селищною радою 12 жовтня 2005 року в оренду Департаменту державної автомобільної інспекції МВС України було сформовано нові земельні ділянки, про що свідчить присвоєння їм відповідних кадастрових номерів :02:012:0017, :02:012:0016, :02:012:0015. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не ставить під сумнів те, що таке відведення відбулось з дотриманням вимог діючого законодавства, у тому числі з дотриманням порядку розробки і затвердження відповідного проекту відведення даних земельних ділянок, з належним визначенням категорії цільового призначення землі Е07 «Землі рекреаційного призначення», отже Департамент державної автомобільної інспекції МВС України у період з 12 жовтня 2005 року по 20 листопада 2014 року використовував вказані земельні ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку. Цільове призначення спірної земельної ділянки площею 0,0930 га (кадастровий номер :02:012:0179), що передана ОСОБА_3 і зареєстрована за ним на праві власності НОМЕР_1 «Землі рекреаційного призначення» (вид використання Е07-03 для індивідуального дачного будівництва). Формування земельної ділянки відбулось без зміни цільового призначення, а саме категорії Е07 «Землі рекреаційного призначення», а лише зі зміною виду використання земельної ділянки в межах даної категорії, тому формування земельних ділянок, зокрема, спірної земельної ділянки 0,0930 га (кадастровий номер :02:012:0179) було цілком правомірно здійснено на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок в порядку статті 56 Закону України «Про землеустрій». Генеральний план смт. Затока, а саме Лиманського курортного району, за місцезнаходженням спірної земельної ділянки площею 0,0930 га за адресом: АДРЕСА_2 (кадастровий номер :03:012:0179), фіксує, що дана земельна ділянка знаходиться на території рекреаційного призначення категорія Е07 «Землі рекреаційного призначення», що відповідає категорії цільового призначення вказаної ділянки, тому позиція позивача про те, що спірна земельна ділянка сформована з порушенням Генерального плану смт. Затока є безпідставним, а обов`язок по внесенню відповідних змін щодо виду використання спірної земельної ділянки (кадастровий номер :02:012:0179) в межах визначеної категорії цільового призначення НОМЕР_1 «Землі рекреаційного призначення» у Генеральному плані смт. Затока несе Затоківська селищна рада. Враховуючи той факт, що формування спірної земельної ділянки (кадастровий номер :02:012:0179) відбулося до 23 грудня 2014 року, тобто до 1 січня 2015 року, та до процесу формування та передачі вказаної спірної земельної ділянки, положення частин 3, 4 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудування діяльності» не застосовуються (т.1 а.с.81-87).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 квітня 2018 року в задоволенні позову відмовлено (т.1 а.с.123-129).

Висновок суду мотивовано тим, що земельні ділянки за кадастровими номерами :02:012:0017, :02:012:0016, :02:012:0015 загальною площею 1,5244 га були сформовані у період дії договору оренди і використовувались Департаментом державної автомобільної інспекції МВС України у період з 12 жовтня 2005 року до 20 листопада 2014 року за призначенням на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку. Ці земельні ділянки були об`єктом об`єднання та поділу на підставі технічної документації із землеустрою до 23 грудня 2014 року Е07 «Землі рекреаційного призначення» (вид використання розміщення готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 »). Передана ОСОБА_3 у власність та зареєстрована за ним земельна ділянка площею 0,0930 га кадастровий номер :02:012:0179 має цільове призначення НОМЕР_1 «Землі рекреаційного призначення» (вид використання Е07-03 для індивідуального дачного будівництва). Формування земельної ділянки відбулося без зміни цільового призначення, а саме категорії Е07 «Земля рекреаційного призначення», а лише зі зміною виду використання земельної ділянки 0,0930 га (кадастровий номер :02:012:0179), крім того відбулося на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок в порядку статті 56 ЗК «Про землеустрій». Частиною 5 статті 20 ЗК України встановлено, що види використання земельної ділянки в межах певної категорії (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою. Генеральний план смт. Затока, а саме Лиманського курортного району, за місцезнаходженням спірної земельної ділянки площею 0,0930 га за адресом: АДРЕСА_2 (кадастровий номер :02:012:0179) фіксує, що дана земельна ділянка знаходиться на території рекреаційного призначення категорія Е07 «Землі рекреаційного призначення», що відповідає категорії цільового призначення вказаної ділянки. Формування та надання ОСОБА_3 спірної земельної ділянки кадастровий номер :02:012:0179 здійснено без порушень приписів діючого законодавства.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 червня 2018 року відкрито провадження у справі.

Справу з апеляційного суду Одеської області передано до Одеського апеляційного суду у зв`язку з ліквідацією суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29 січня 2019 року справу прийнято до провадження.

В апеляційній скарзі прокурор просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в тому, що з метою виведення у приватну власність та уникнення відчуження на конкурентних засадах земель рекреаційного призначення, розташованих на узбережжі Чорного моря, які призначені для організації відпочинку необмеженого кола громадян, фактично здійснено незаконний поділ орендованої ділянки, що свідчить про наявність схеми виведення цих земель у порушення вимог земельного законодавства. Землі рекреаційного призначення можуть використовуватися за різними видами цільового призначення, кожен з яких характеризується власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів. Готелі є об`єктами нежитлової нерухомості, дачні будинки є об`єктами житлової нерухомості, отже об`єкти дачного будівництва мають свої будівельно-технічні та цільові особливості (рекреаційних установ) та інше цільове використання земельної ділянки, а саме для індивідуального дачного будівництва. Зміна виду цільового призначення (використання) земельної ділянки потребує обов`язкового дотримання механізму такої зміни. Земельну ділянку передано у власність для індивідуального дачного будівництва, тобто за іншим видом цільового використання, ніж у попереднього користувача, якому надавалась земля на умовах оренди для розміщення готельного комплексу, без виготовлення проекту про зміну її цільового призначення. Спірна земельна ділянка згідно Генерального плану смт. Затока відноситься до земель рекреаційного призначення, вид використання «для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, через що її відведення у власність відбулося з порушенням приписів законодавства.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_4 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовують відсутністю підстав для скасування рішення суду, підтримуючи власну позицію, викладену в суді першої інстанції (т.1 а.с.182-188).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

Згідно Договору оренди, укладеного між Затоківською селищною радою (орендодавець) та Департаментом державної автомобільної інспекції МВС України (орендар), посвідченого 12 жовтня 2004 року державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №4-4059, орендодавець надав, а орендар прийняв в довгострокове платне користування терміном на 25 років земельну ділянку загальною площею 1,5244 га (на ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна) для розміщення готельного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка знаходиться за адресом: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.16-18).

Актом приймання-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки) від 20 листопада 2014 року, складеним між власником земельної ділянки Затоківською селищною радою (орендодавець) та Департаментом ДАІ МВС України (орендар), орендар згідно рішення Затоківської селищної ради №2189 від 22 вересня 2014 року передав (повернув) земельну ділянку (кадастрові номери: :02:012:0017, :02:012:0016, :02:012:0015) загальною площею 1,5244 га, що розташована за адресом: АДРЕСА_1 , а орендодавець прийняв вищевказану земельну ділянку. Земельна ділянка знаходиться в задовільному санітарному стані та придатна для використання за цільовим призначенням, вільна від забудов та будь-яких об`єктів нерухомості (т.1 а.с.15зв.).

Рішенням Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області №2684 від 29 грудня 2014 року «Про передачу гр. ОСОБА_3 у власність земельної ділянки площею 0,0930 кадастровий номер :02:012:0179 для індивідуального дачного будівництва за адресом: АДРЕСА_2 » за результатами розгляду заяви гр. ОСОБА_3 , витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-014, з урахуванням протоколу засідання постійної комісії по земельним питанням вирішено передати гр. ОСОБА_3 у власність земельну ділянку площею 0,0930 га (кадастровий номер :02:012:0179) для індивідуального дачного будівництва за адресом: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.19).

15 січня 2015 року Реєстраційною службою Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 18620208 від 14 січня 2015 року державного реєстратора Алексєєнко В.А. видано ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) Свідоцтво про право власності №32264940 (форма власності приватна) на земельну ділянку площею 0,0930 га (кадастровий номер :02:012:0179) для індивідуального дачного будівництва за адресом: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.20-25).

Згідно Договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) /продавець/ та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) /покупці/, продавець продав, а покупці купили в рівних частках земельну ділянку кадастровий номер :02:012:0179 площею 0,093 га, в тому числі за земельними угіддями гектарів: піски (включаючи пляжі) 0,093 га, що розташована за адресом: АДРЕСА_2 , надана за цільовим призначенням для індивідуального дачного будівництва; категорія землі: землі рекреаційного призначення. В договорі зазначено, що продавцю ОСОБА_3 земельна ділянка належить на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 32221798, виданого 14 січня 2015 року державним реєстратором реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області Алексєєнко В.А.; право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Алексєєко В.А. 13 січня 2015 року; номер запису про право власності:8382301; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності: 03. Договір купівлі-продажу земельної ділянки посвідчено 17 лютого 2016 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Чербаджи К.М., зареєстровано в реєстрі за №241 (т.1 а.с.94-99, 100-102).

В ході апеляційного перегляду справи нових доказів надано.

Відповідно до встановлених обставин між сторонами виникли правовідносини, врегульовані наступним.

До земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим (ч.ч.1, 2 ст.18 ЗК України).

Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а)землі сільськогосподарського призначення; б)землі житлової та громадської забудови; в)землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г)землі оздоровчого призначення; г)землі рекреаційного призначення; д)землі історико-культурного призначення; е)землі лісогосподарського призначення; є)землі водного фонду; ж)землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (ч.1 ст.19 ЗК України).

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення (ч.1 ст.20 ЗК України).

Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу (ч.2 ст.20 ЗК України).

Види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власниками або користувачами самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою (ч.5 ст.20 ЗК України).

До земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів (ст.50 ЗК України).

До земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристичних та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об`єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об`єктів, а також ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об`єктів стаціонарної рекреації (ст.51 ЗК України).

Землі рекреаційного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності (ч.1 ст.52 ЗК України).

Порядок використання земель рекреаційного призначення визначається законом (ч.4 ст.51 ЗК України).

Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою визначено Законом України «Про землеустрій», який спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування.

Відповідно до визначених у статті 1 Закону України «Про землеустрій» основних термінів та їх визначень:

документація із землеустрою (землевпорядна документація) затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо;

цільове призначення земельної ділянки використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Кожна категорія земель має узагальнене цільове призначення, що визначає специфіку її особливого режиму. Земельні ділянки віднесення до однієї категорії, можуть використовуватися за різними видами.

Класифікація видів цільового призначення земель, затверджена Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 23 липня 2010 року №548, розроблена відповідно до Земельного кодексу України, Закону України «Про землеустрій» та Положення про Державний комітет України із земельних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 2008 року №224. Код та цільове призначення земель застосовується для забезпечення обліку земельних ділянок за видами цільового призначення у державному земельному кадастрі, для використання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, організаціями, підприємствами, установами для ведення обліку земель та формування звітності із земельних ресурсів. Класифікація видів цільового призначення земель визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів тощо.

За функцією використання землі, зокрема, землі рекреаційного призначення мають код «07».

Згідно частини 1 статті 20 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення, отже зміна цільового призначення земельних ділянок, тобто переведення земельної ділянки з однієї категорії, що визначена частиною 1 статті 19 ЗК України, в іншу, потребує проекту землеустрою та дотримання відповідної процедури.

Поряд з цим, відповідно до частини 5 статті 20 ЗК України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Цільове призначення конкретної земельної ділянки фіксується у рішенні уповноваженого органу про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку.

Отже, зміна виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель (виключення: землі сількогосподарського призначення, землі оборони) здійснюється її власником або користувачем самостійно. Зміна виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель не є зміною її цільового призначення, а отже, не потребує проходження процедур, які відповідно до земельного законодавства України застосовуються при зміні цільового призначення (розробки проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та її затвердження тощо). Єдиною умова, яку встановлює частини 5 статті 20 ЗК України при самостійному визначенні виду використання земельної ділянки її власником/користувачем, є дотримання вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, необхідність урахування містобудівної документації та документації із землеустрою.

Питання щодо особливостей зміни виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель досліджувались Верховним Судом у справах, зокрема, №308/7923/16-ц постанова від 30 травня 2018 року, №357/4277/17 постанова від 10 жовтня 2018 року, №806/5308/15 постанова від 31 липня 2019 року, №344/10412/16-а постанова від 14 листопада 2019 року, №263/13201/15-а постанова від 29 листопада 2019 року, №640/13670/19 постанова від 24 березня 2020 року тощо.

У справі, що переглядається земельна ділянка загальною площею 1,5244 га на підставі Договору оренди, нотаріально посвідченого 12 жовтня 2004 року, була передана Затоківською селищною радою в довгострокову оренду на 25 років Департаменту державної автомобільної інспекції МВС України для розміщення готельного комплексу, на час передачі в оренду земельна ділянка була вільна від забудов.

Категорія переданої в оренду землі Е07 «Землі рекреаційного призначення», вид використання: «для розміщення готельного комплексу».

20 листопада 2014 року орендарем Департаментом державної автомобільної інспекції МВС України повернуто орендодавцю Затоківській селищній раді земельну ділянку загальною площею 1,5244 га, але як таку, що складається вже з трьох земельних ділянок кадастрові номери: :02:012:0017, :02:012:0000:02:012:0015. Акт прийому-передачі об`єкта оренди містить посилання на те, що об`єкт оренди вільний від забудов.

Ці повернуті три земельні ділянки знову об`єднано в одну та поділено на 17 ділянок, з яких одну ділянку площею 0,0930 га кадастровий номер :02:012:0179 передано громадянину ОСОБА_3 для індивідуального дачного будівництва.

Категорія переданої у власність ОСОБА_3 землі Е07 «Землі рекреаційного призначення», вид використання: «для індивідуального дачного будівництва».

Тобто, відбулася зміна виду використання з «для розміщення готельного комплексу» на «для індивідуального дачного будівництва», дана зміна виду використання дійсно відбулася в межах однієї категорії землі Е07 «Землі рекреаційного призначення», відтак, у розумінні діючого законодавства та судової практики така зміна виду використання земельної ділянки не потребувала проходження процедур, які відповідно до земельного законодавства України застосовуються при зміні цільового призначення землі (розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та його затвердження тощо).

Поряд з цим, Затоківська селищна рада як уповноважений власник землі самостійно визначивши вид використання земельної ділянки (з «для розміщення готельного комплексу» на «для індивідуального дачного будівництва»), не дотрималась вимог частини 5 статті 20 ЗК України, а саме відповідності такого рішення містобудівній документації, в даному випадку Генеральному плану смт. Затока.

Генеральний план смт. Затока (Лиманський курортний район) за місцезнаходженням спірної земельної ділянки площею 0,0930 га за адресом: АДРЕСА_2 (кадастровий номер :02:012:0179) фіксує, що дана земельна ділянка знаходиться на території рекреаційного призначення (категорія Е07 «Землі рекреаційного призначення»), але вид використання цієї земельної ділянки є відмінним від того, що значиться в документа по переданню ОСОБА_3 у власність.

Отже, земельну ділянку ОСОБА_3 передано у власність для індивідуального дачного будівництва без внесення змін в Генеральний план смт. Затока (Лиманський курортний район), що є зміною виду використання земельної ділянки без дотримання її власником Затоківською селищною радою вимог закону.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у вирішенні справи №495/6080/17-ц (постанова від 20 травня 2020 року, провадження №61-1476св20) за позовом прокурора до Затоківської селищної ради та інших про визнання незаконним рішення ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку для індивідуального дачного будівництва.

Прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді (п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України).

У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступати за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (ч.3 ст.56 ЦПК України).

Законом України «Про прокуратуру» визначено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом (ч.1 ст.23 Закону); прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу; наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (ч.3 ст.23 Закону); наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді (ч.4 ст.23 Закону).

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №3-рп/99 від 8 квітня 1999 року (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує в позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних відносинах. Представництво прокуратурою інтересів держави в суді є одним із видів представництва в суді.

Земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Прийняття рішення про передачу у власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (ст.13 Конституції) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі відповідно державної чи комунальної власності. Конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю розглядається у поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.ст.14,19 Конституції).

Отже правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, у разі його незаконності такому суспільному інтересу не відповідає.

Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільнозначимого питання про передачу земельної ділянки комунальної власності у приватне користування з метою відновлення прав та законних інтересів територіальної громади щодо землі, яка вибула з її користування і розпорядження незаконно.

Правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п.54 рішення Європейського суду з прав людини у справі Трегубенко проти України від 2 листопада 2004 року щодо справедливої рівноваги між інтересами суспільства і конкретної особи).

Позовна заява містить обґрунтування підстав для здійснення прокуратурою представництва інтересів в суді. Позовну заяву подано в порядку частини 5 статті 56 ЦПК України, прокурор у даній справі має статус позивача.

Порушені права та інтереси, за захистом яких прокурор звернувся до суду, підлягають задоволенню визнанням незаконним рішення ради з вищезазначених підстав та недійсним спірного свідоцтва про право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, що надана йому на підставі рішення ради, прийнятого без дотримання вимог закону.

В порядку статті 141 ЦПК України понесені та документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 3200,00 грн. та за подання апеляційної скарги в сумі 4800,00 грн., а всього в загальній сумі 8000,00 грн. підлягають стягненню з відповідачів по 4000,00 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 квітня 2018 року скасувати.

Позов Першого заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області до Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, ОСОБА_3 , за участю третіх осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про визнання незаконним рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку задовольнити частково.

Визнати незаконним рішення Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від 29 грудня 2014 року №2684 «Про передачу гр. ОСОБА_3 у власність земельної ділянки площею 0,0930 га кадастровий номер :02:012:0179 для індивідуального дачного будівництва за адресом: АДРЕСА_2 ».

Визнати недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 32264940, видане 15 січня 2015 року Реєстраційною службою Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області про право приватної власності ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на земельну ділянку площею 0,0930 га кадастровий номер :02:012:0179 для індивідуального дачного будівництва за адресом: АДРЕСА_2 .

Стягнути з Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області () на користь прокуратури Одеської області (реквізити: прокуратура Одеської області, 65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3, , р/р UА0000564 в ДКСУ м. Київ) витрати на сплату за подання позовної заяви та апеляційної скарги судового збору в сумі 4000 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь прокуратури Одеської області (реквізити: прокуратура Одеської області, 65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3, , р/р UА0000564 в ДКСУ м. Київ) витрати на сплату за подання позовної заяви апеляційної скарги судового збору в сумі 4000 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков