ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

18 березня 2020 року м. Чернівці

Справа № 725/2293/19

Провадження 22-ц/822/341/20

Чернівецький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Литвинюк І. М., ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 грудня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Уніка» про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 грудня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

На зазначене рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка не може бути прийнята до розгляду апеляційним судом, оскільки подана з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Так, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що апеляційна скарга подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, а вказані підстави для поновлення строку не визнані поважними.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 28 лютого 2020 року залишено без руху апеляційну скаргу ОСОБА_1 та надано апелянту десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для подання до суду заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 06 грудня 2019 року із зазначенням інших підстав для поновлення такого строку.

На виконання вимог ухвали Чернівецького апеляційного суду від 28 лютого 2020 року ОСОБА_1 подав заяву, вказуючи на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки копію ухвали Чернівецького апеляційного суду від 11 січня 2020 року про залишення апеляційної скарги без руху отримав 27 січня 2020 року. Отримавши копію ухвали Чернівецького апеляційного суду від 11 січня 2020 року, він на наступний день сплатив судовий збір на належний рахунок. 16 січня 2020 року копію ухвали Чернівецького апеляційного суду від 11 січня 2020 року він не отримував, а отримав її лише 27 січня 2020 року, що підтверджується довідкою начальника відділення поштового зв`язку Лужани від 03 лютого 2020 року.

Однак наведені аргументи ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 28 лютого 2020 року визнанні неповажними, оскільки вдруге апеляційну скаргу на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 06 грудня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційної інстанції 21 лютого 2020 року, що підтверджується відбитком поштового штемпеля на конверті (а.с.217), тобто з пропуском строку, визначеного в статті 354 ЦПК України.

Крім того, слід звернути увагу на те, що копія ухвали Чернівецького апеляційного суду від 28 січня 2020 року про повернення апеляційної скарги апелянтом отримана 31 січня 2020 року, що підтверджується пошуковою системою на сайті АТ «Укрпошта» в розділі Трекінг за ідентифікатором 382. Отже, отримавши копію ухвали про повернення апеляційної скарги та знаючи про вказані ним обставини, апелянт подав апеляційну скаргу на двадцять перший день з моменту отримання вказаної ухвали, тобто повторно звернувся до апеляційного суду із значним проміжком часу, що суперечить принципу юридичної визначеності.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (рішення у справі «Воловік проти України», заява № 15123/03, від 06 грудня 2007 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Перетяка та Шереметьев проти України».

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Частиною першою статті 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Поважними причинами для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

У пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» за заявою № 3236/03 зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та порушенням принципу стабільності судового рішення, що суперечить статті 124 Конституції України та практиці Європейського суду з прав людини.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті її преамбули, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень («що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності») (рішення ЄСПЛ від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України», заява № 24465/04).

Такий правовий висновок Верховний Суд виклав у постанові від 9 жовтня 2019 року у справі №642/5541/16-ц.

З огляду на вищевказане, заявником не наведено об`єктивно непереборних причин, які не залежали від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язаних з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Згідно з частинами 3, 4 статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що наведені заявником причини не є поважними, у зв`язку з чим підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження відсутні, а тому у відкритті апеляційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ СК «Уніка» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 грудня 2019 року слід відмовити.

Керуючись статтями 357, 358 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

У відкритті апеляційного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Уніка» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 грудня 2019 року, відмовити.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її підписання.

Суддя І.М. Литвинюк