ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року

м. Харків

справа № 638/1849/19

провадження № 22-ц/818/1100/20

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Котелевець А.В., Овсяннікової А.І.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Комунальне підприємство «Жилкомсервіс»,

третя особа: Департамент житлового господарства Харківської міської ради,

розглядаючи в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилкомсервіс», третя особа: Департамент житлового господарства Харківської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди, стягнення збитків та зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2019 року, ухвалене суддею Штих Т.В., -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства «Жилкомсервіс», третя особа: Департамент житлового господарства Харківської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди, стягнення збитків та зобов`язання вчинити дії.

Позов мотивований тим, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 . 8 жовтня 2018 року відбулося залиття належної їй квартири, яка розташована на п`ятому поверсі п`ятиповерхового будинку - водою з технічного поверху, куди стікають з даху наслідки дощу. Вона звернулась до відповідних служб, проте реакції належної не надійшло. Факт залиття квартири був установлений відповідною комісією.

В зв`язку з цим просила суд стягнути з відповідача на її користь вартість ремонтно-відновлювальних робіт по усуненню наслідків залиття її квартири в розмірі 25291грн., шляхом переведення вказаних коштів на вказаний рахунок; стягнути кошти за проведення обстеження та визначення матеріального збитку від наслідків залиття квартири у сумі 2000 гривен, шляхом перерахування на відповідний рахунок; зобов`язати відповідача включити до титульних списків капітального ремонту житлового фонду на 2019 рік ремонт покрівлі будинку АДРЕСА_2 .

У подальшому позивач надала до суду електронною поштою заяву, де просила позовні вимоги в частині зобов`язання вчинення дій залишити без розгляду та розглянути справу у заочному порядку за її відсутності.

В судове засідання суду першої інстанції сторони не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідачем було надано відзив на позовну заяву, в якому зазначив про недоведеність позовних вимог, в зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позовну.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на незаконність та необґрунтованість, просить вказане рішення суду в частині залишення позову без задоволення скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що неналежне посвідчення копій, не підтверджує порушення порядку одержання доказів, та не підтверджує того, що предмет спору повинен доводитися в інший спосіб доказування, а отже, висновок суду першої інстанції про недопустимість доказів, спираючись на формальний принцип неналежного засвідчення копій, є хибним.

Суд першої інстанції не зазначає про те, що зміст доданих документів не доводить (чи спростовує) позовні вимоги, а форма документів не є доведенням того, що унеможливлюється встановлення дійсних обставин справи, зважаючи на що, твердження суду першої інстанції про недостовірність доказів є також хибним.

Сторонами по справі не висловлювався сумнів щодо достовірно наданих нею доказів.

Крім того, за клопотання учасника справи або за власною ініціативою суд має право витребувати оригінал письмового доказу, що переконатися в достовірності копії поданого документу, чого, в межах заявленого судового розгляду, судом першої інстанції здійснено не було.

В даному випадку суд мав залишити позовну заяву без руху, а не залишати позовну заяву без задоволення.

Нормами ЦПК України не закріплено положення щодо того, що неналежне засвідчення копій письмових доказів є прямою підставою для залишення позовних вимог без задоволення.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 09 січня 2020 року розгляд справи був призначений в порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Жилкомсервіс» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Залишаючи позов ОСОБА_1 без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою надані позивачкою докази належним чином не посвідчені.

До матеріалів позову не надано жодного документу, який би дозволив ідентифікувати особу позивача та засвідчити правильність та відповідність оригіналам вказаних копій. Позивачка в судове засідання жодного разу не з`явилась. Всі вказані обставини унеможливлюють прийняття судом вказаних доказів, як допустимих та достовірних.

Крім того, суб`єкт оціночної діяльності ФОП ОСОБА_2 , який складав звіт фахівця- оцінювача з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику майна від 22 жовтня 2018 року не був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Відповідач не був залучений до участі при проведенні дій, пов`язаних з наданням висновку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

Відповідно до ст.4, ст.5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Процесуально-правовий аспект захисту права полягає в тому, що згідно зі ст. 19 ЦПК України, загальні суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Так, ст.13 та ч.1 ст.81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень 76, 77, 78, 79, 80, 83, 95 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

З матеріалів справи вбачається, що до позовної заяви ОСОБА_1 було додано на підтвердження своїх позовних вимог наступні докази: ксерокопію договору купівлі-продажу від 29 березня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Золотоус-Жидковою О.О., зареєстрованим в реєстрі за №480; ксерокопію витягу про державну реєстрацію прав, виланого КП «Харківське МБТІ» 13 квітня 2011 року, номер витягу 29651829; ксерокопію договору про надання житлово-комунальних послуг; копію акту б/н від 09 жовтня 2018 року, складеного комісією у складі начальника дільниці №8 КП «Жилкомсервіс»; ксерокопія звіту фахівця-оцінювача визначення вартості матеріалььного збитку, завданого власнику майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 від 22 жовтня 2018 року; ксерокопія договору №44/1 0-Н про надання послуг від 22 жовтня 2018 року; ксерокопія квитанції до прибуткового касового ордеру №44 від 22 жовтня 2018 року на суму 2000грн.; ксерокопію претензії від 16 листопада 2018 року із відмітками про її отримання відповідачем та третьою особою; ксерокопія листа КП «Жилкомсервіс» від 21 грудня 2018 року.

Разом з тим, вказані ксерокопії документів жодним чином не посвідчені позивачкою у порядку вимог ст.95 ЦПК України; як свідчать матеріали справи, позивачка в судове засідання жодного разу не з`являлася, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для прийняття вказаних доказів судом, як допустимих та достовірних.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність відстав для задоволення позову.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни рішення, яке ухвалено з дотримання вимог закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, до апеляційної скарги також не були додані належним чином посвідчені копії документів, на які позивачка посилалась як на підставу для задоволення позову.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 березня 2020 року

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

А.В. Котелевець