Справа № 202/1168/20
Провадження № 2/202/1102/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(з а о ч н е)

1 грудня 2020 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючої судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Нечепуренко А.Ю., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що відповідно до договору дарування квартири від 30.05.2019 року він є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідно до довідки про склад сім`ї від 12.02.2020 року за вказаною адресою зареєстрований його брат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Фактично відповідач у зазначеній квартирі не проживає з серпня 2008 року.

За цих підстав позивач просить визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав суду копію договору дарування квартири, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, а також актавід 11.02.2020 рокупро непроживання відповідача в квартирі, підписаного мешканцями будинку АДРЕСА_2 .

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2020 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні позивач свій позов підтримав, пояснивши, що відповідач тривалий час не проживає у квартирі, раніше приходив у гості.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи шляхом направлення повісток за його зареєстрованим місцем проживання та оголошення на офіційному веб-порталі судової влади, причину неявки не повідомив, відзив на позовне надав, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи, яка вирішується на підставі наявних доказів.

Третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської радиявку свого представника в судове засідання не забезпечив, про розгляд справи був повідомлений.

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що протягом 9 років проживає з позивачем у цивільному шлюбі за адресою: АДРЕСА_3 . Зазначена квартира наразі належить позивачу, була подарована йому його бабою, за якою вони здійснюють догляд. Відповідач за час її проживання в квартирі не мешкав. Коли познайомилася з позивачем, відповідач вже не проживав у квартирі. Відомо, що відповідач мешкає окремо зі своєю дружиною. Після дарування квартири позивачуз лютого 2020 року відповідач не підтримує відносини.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Судом установлено, що відповідач ОСОБА_1 з 2004 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Зазначена квартира належала на праві власності ОСОБА_3 .

30 травня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , позивачем по справі, був укладений договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Огневою Ю.Є., відповідно до якого квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 .

Цього ж дня, 30.05.2019 року, право власності позивача на зазначену квартиру було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно з актом, складеним 11.02.2020 року мешканцями будинку АДРЕСА_2 ( ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 )та затвердженого майстром КП «Житлове господарство Самарського району» ДМР, ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_1 не проживає з серпня 2008 року, що узгоджується з показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_2 .

Статтею 47 Конституції України та статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї.

Згідно з частиною 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз наведених положень закону свідчить про те, що виникнення права членів сім`ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком (квартирою) та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку (квартири) права власності на цей будинок. Права членів сім`ї власника будинку (квартири) на об`єкт власності є похідними від прав самого власника.

Як встановлено судом, позивач набув право власності на спірну квартиру на підставі договору дарування від 30 травня 2019 року, а відповідач був зареєстрований у цій квартирі у 2004 році за згодою попереднього власника ОСОБА_7 .

Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 статі 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Отже, гарантуючи захист права власності, закон надає саме власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав.

Враховуючи, що відповідно до договору дарування від 30 травня 2019 року позивач набувув право власності на квартиру АДРЕСА_1 , позивач вправі вимагати усунення будь-яких порушень його прав, у тому числі з боку членів сім`ї.

При цьому суд бере до уваги, що в судовому засіданні доведено, що відповідач у квартирі АДРЕСА_1 не проживає з серпня 2008 року.

Відповідач будь-яких доказів на підтвердження наявності поважних причин його непроживання у цій квартирі з серпня 2008 року суду не надав.

За таких обставин суд вважає, що позов можливо задовольнити, визнавши відповідача таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою.

Крім того, при звернені до суду з позовом позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн.

У зв`язку з задоволенням позову відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на його користь.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Це заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Старокозацька, 58.

Суддя Н.Ю. Марченко