печерський районний суд міста києва
Справа № 466/6958/19-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Григоренко І.В.,

при секретарі судових засідань - Ситику Р.В.,

за участю:

позивача: не з`явився,

представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про відшкодування шкоди з урахуванням інфляційного збільшення боргу, пені та трьох процентів річних, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (далі - відповідач, ПАТ «СК «Універсальна»), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача шкоду з урахуванням інфляційного збільшення боргу в розмірі 6 522,45 грн., пеню в розмірі 15 960,04 грн., 3% річних в розмірі 1 530,00 грн., здійснити розподіл судових витрат та покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати на правничу допомогу в розмірі 4 800,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 26.08.2016 року у м. Львові по вул. Б. Хмельницького, 245 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ВАЗ 2103, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Власником пошкодженого транспортного засобу Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_2 на дату дорожньо-транспортної пригоди був позивач. Учасники дорожньо-транспортної пригоди спільно склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 26.08.2016 року, згідно із яким водій транспортного засобу ВАЗ 2103, державний номерний знак НОМЕР_1 визнав, що саме його дії були причиною настання дорожньо-транспортної пригоди, оскільки його засліпило сонце, він не зауважив сигнал світлофора і допустив зіткнення. Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 22.03.2018 року у справі № 464/1334/18 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ 2103, державний номерний знак НОМЕР_1 на момент скоєння пригоди була застрахована в ПАТ «СК «Універсальна». Позивач звернувся до відповідача як до страховика із заявою про відшкодування шкоди, проте останній відмовив у такому. Згідно із заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 22.05.2018 року у справі № 466/8151/17, зміненим постановою Львівського апеляційного суду від 10.06.2019 року, з ПАТ «СК «Універсальна» на користь позивача стягнуто 18 247,18 грн. майнової шкоди, 3 000,00 грн. витрат на правову допомогу, 640,00 грн. судового збору. Судове рішення виконано в порядку примусового виконання 14.08.2019 року. Отже, позивач вважає, що за період з 27.10.2016 року по 13.08.2019 року відповідач зобов`язаний сплатити позивачу інфляційне збільшення боргу в розмірі 6 522,45 грн., 3% річних в розмірі 1 530,00 грн. та пеню в розмірі 15 960,04 грн. на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 03.09.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про відшкодування шкоди з урахуванням інфляційного збільшення боргу, пені та трьох процентів річних передано за підсудністю для вирішення питання про відкриття провадження до Печерського районного суду м. Києва.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.09.2019 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про відшкодування матеріальної шкоди з урахуванням інфляційного збільшення боргу, пені та трьох процентів річних та справу призначено в судове засідання для розгляду по суті на 22.01.2020 року.

16.12.2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

21.01.2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить в позові відмовити, оскільки, вимоги позивача є необґрунтованими. Так, обов`язок здійснити виплату страхового відшкодування в розмірі 18 247,18 грн. виник у відповідача на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22.05.2018 року, яке набрало законної сили 10.06.2019 року та було виконане ПАТ «СК «Універсальна» 14.08.2019 року шляхом перерахування на рахунок позивача коштів. Отже, зобов`язання відповідача було виконано належним чином у порядку, передбаченому для виконання судових рішень. Крім того, відповідач просить застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення пені за період з 27.10.2016 року по 13.08.2019 року, оскільки цей перевищує строк позовної давності, встановлений ч. ч. 1, 2 ст. 258 ЦК України.

В судове засідання 22.01.2020 року позивач та представник відповідача не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Оскільки позивач у письмовому клопотання просив розглядати справу за його відсутності, а представник відповідача причини неявки не повідомив, проте, направив відзив на позовну заяву, то суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності учасників на підставі письмових доказів.

Дослідивши та оцінивши подані сторонами письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 26.08.2016 року у м. Львові по вул. Б. Хмельницького, 245 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ВАЗ 2103, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу Fiat Doblo, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 22.03.2018 року у справі № 464/1334/18 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8813045 від 22.05.2016 року, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 - водія транспортного засобу ВАЗ 2103, державний номерний знак НОМЕР_1 , на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ «СК «Універсальна».

26.08.2016 року позивач звернувся до ПАТ «СК «Універсальна» із заявою про виплату страхового відшкодування, проте у листі від 26.10.2016 року вих. № 0322 позивачу було повідомлено про відмову у виплаті страхового відшкодування, відповідно до ст. 32.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 22.05.2018 року у цивільній справі № 466/8151/17 позов ОСОБА_1 до ПАТ «СК «Універсальна» задоволено та стягнуто із відповідача на користь позивача 18 257,18 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 3 000,00 грн. витрат на правову допомогу та 640,00 грн. сплаченого судового збору.

Постановою Львівського апеляційного суду від 10.06.2019 року у справі № 466/8151/17 апеляційну скаргу ПАТ «СК «Універсальна» задоволено частково, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22.05.2018 року змінено в частині визначення розміру майнової шкоди, що підлягає стягненню, та стягнуто з ПАТ «СК «Універсальна» на користь ОСОБА_1 18 247,18 грн., в іншій частині рішення залишено без змін.

Судове рішення було виконано відповідачем 14.08.2019 року шляхом перерахування ПАТ «СК «Універсальна» на рахунок ОСОБА_1 21 897,18 грн., що визнається сторонами та підтверджується копією довідки ПАТ КБ «ПриватБанк».

Проте, позивач вважає, що оскільки відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування, про що повідомив у листі від 26.10.2016 року, а рішенням суду, яке було виконано лише 14.08.2019 року, присуджено відшкодування матеріальної шкоди, то відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, та за період з 27.10.2016 року по 13.08.2019 року зобов`язаний сплатити інфляційне збільшення боргу, три проценти річних та пеню, відповідно до ст.. 625 ЦК України та ч. 5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін у даній справі, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 979 ЦК України договір страхування є правовідношенням, в якому страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Відтак, таке правовідношення є грошовим зобов`язанням.

Позивач (потерпілий), хоча і не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «СК «Універсальна», але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (див. висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 6-927цс16).

Вказана позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року № 308/3162/15-ц.

Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача інфляційне збільшення боргу, пеню та три проценти річних за період з 27.10.2016 року по 13.08.2019 року, тобто з дня відмови у виплаті страхового відшкодування до дня фактичного виконання судового рішення.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів регулюються спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Згідно із п. 36.1 ст. 36 Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до п. 36.2 ст.. 36 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Як визначено у ч. 5 ст. 36 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Так, ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «СК «Універсальна» із заявою про відшкодування матеріального збитку, отриманого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, 26.08.2016 року, а останнє прийняло рішення про відмову у такій виплаті 26.10.2016 року, тобто в рамках 90 днів, передбачених Законом.

Тобто, позивачем не порушено вимог чинного законодавства щодо прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Позивач з таким рішенням не погодився, та оскаржив його до суду.

За наслідком розгляду спору в судовому порядку стягнуто з ПАТ «СК «Універсальна» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 18 247,18 грн., 3 000,00 грн. витрат на правову допомогу та 640,00 грн. сплаченого судового збору.

Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Аналогічної позиції дотримується і Велика Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справі № 646/14523/15-ц.

За таких обставин, зобов`язання ПАТ «СК «Універсальна» перед позивачем виникли саме після набрання законної сили судовим рішенням.

Рішення набрало законної сили 10.06.2019 року та було виконане відповідачем 14.08.2019 року.

Отже, ПАТ «СК «Універсальна» не прострочило виконання грошового зобов`язання, відтак, правові підстави для стягнення інфляційного збільшення боргу, пені та трьох процентів річних за прострочення грошового зобов`язання відсутні.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як визначено у ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження прострочення грошового зобов`язання відповідачем.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ПАТ «СК «Універсальна» інфляційного збільшення боргу, пені та трьох процентів річних є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що витрат, пов`язаних з розглядом справи, не поніс та не очікує понести.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, а відповідачем не надано доказів на підтвердження витрат, пов`язаних з розглядом справи, то питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 11, 525, 526, 599, 611, 625, 979 Цивільного кодексу України, ст.. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133, 141, 200, 259, 263-265, 273, 352-355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про відшкодування шкоди з урахуванням інфляційного збільшення боргу, пені та трьох процентів річних - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 03.02.2020 року.

Суддя І.В. Григоренко