головуючий у суді І інстанції Осаулов А.А.
провадження № 22-ц/824/2316/2020
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І..
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 лютого 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Мостової Г.І.,

суддів Слюсар Т.А., Волошиної В.М.,

за участю секретаря судового засідання: Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 31 липня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» про відшкодування завданих матеріальних збитків,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року до Шевченківського районного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 із позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега», у якому просив суд стягнути на свою користь з відповідача відшкодування, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (надалі по тексту - ДТП), збитків у сумі 389 266 грн 89 коп. (200 грн - вартість діагностика автомобіля та дефектовки, 1 000 грн - вартість оцінки майна, 388 066 грн 89 коп. - вартість відновлювального ремонту автомобіля), 10 000 грн витрат на правову допомогу та суму сплаченого судового збору у розмірі 3 900 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 31 липня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» про відшкодування, завданих матеріальних збитків відмовлено у повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у відповідача, в тому, що саме внаслідок його дій сталося пошкодження належного позивачу автомобіля, не доведена та не встановлена, як і не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями ОСОБА_2 і завданими позивачу збитками. У страхової компанії не виникло обов`язку відшкодовувати позивачу шкоду з огляду на відсутність в діях застрахованої особи вини у пошкодженні автомобіля ОСОБА_1 та причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_2 та заподіянням шкоди позивачу.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції незаконне та ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права; розгляд справи відбувався упереджено та необ`єктивно; суд першої інстанції відмовив у виклику свідка у справі.

Відповідач, ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега», не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив.

В судовому засіданні 11 листопада 2019 року представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та вказав, що із постанови Деснянського районного суду міста Києва не вбачається, що внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль позивача. В наступні судові засідання 15 січня 2020 року, 24 лютого 2020 року, належним чином повідомлений відповідач не з`явився (а.с. 155, 171), про причини неявки не повідомив.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів … що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що 26 грудня 2017 року о 21.40 годині ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «MG 350», д.н.з. НОМЕР_1 , по проспекту Броварському, 3-Б у місті Києві, порушив п.п.12.1, 2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості, не впорався з керуванням, у результаті чого скоїв наїзд на перешкоду-відбійник, що спричинило пошкодження транспортного засобу, чим ОСОБА_2 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статею 124 КУпАП.

Звертаючись з позовом, ОСОБА_1 , власник автомобіля марки «Subaru Legacy» д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 98, 165), посилався на те, що перед зазначеною вище ДТП позивач на своєму автомобілі рухався позаду ОСОБА_2 , тому коли останній здійснив різкій неочікуваний маневр у бік вибійника, позивач, намагаючись ухилитися від зіткнення з його автомобілем, також зіткнувся з відбійником, внаслідок чого сталося значне пошкодження передньої та лівої частин автомобіля позивача.

Колегією апеляційного суду задоволенно клопотання позивача про виклик свідка та ОСОБА_2 викликався у судове засідання у якості свідка, належним чином повідомлений у судове засідання двічі не з`явився.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦКУкраїни шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва у справі № 745/360/18 від 29 січня 2018 року встановлена вина ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення, передбаченого статею 124 КУпАП, яка полягає у тому, що:

він не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості, не впорався з керуванням, в результаті чого скоїв наїзд на перешкоду-відбійник, що спричинило пошкодження транспортного засобу, чим ОСОБА_2 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статею 124 КУпАП

та звільнено останнього від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення (а.с. 103).

Отже, як вбачається вказана Постанова не містить відповіді на питання про те: чи мала місце вказана ДТП за участю позивача; чи було пошкодженно належний позивачу автомобіль; внаслідок чого сталося пошкодження належного позивачу автомобіля; внаслідок яких неправомірних дій водія ОСОБА_2 позивач, намагаючись уникнути зіткнення з автомобілем, зіткнувся з відбійником; чи є причинно-наслідковий зв`язок між діями водія ОСОБА_2 та пошкодженням належного позивачу автомобіля; чи сталася ДТП з вини водія ОСОБА_2 , цивільно-правову відповідальність, якого застраховано відповідачем.

Разом з тим, із копії матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , а саме із:

Протоколу про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_3 від 26 грудня 2017 року (а.с. 96) та схеми місця ДТП з описом пошкоджень транспортних засобів вбачається, що кількість учасників ДТП - 2 водії ( ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ), пошкоджених транспортних засобів - 2 (автомобіль марки «MG 350», д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль марки «Subaru Legacy» д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 97-98)), вид пригоди - наїзд на перешкоду,

письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що: 26 грудня 2017 року о 21.40 годині ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «MG 350», д.н.з. НОМЕР_1 , по проспекту Броварському, 3-Б у м. Києві, рухався в крайній лівій смузі в напрямку метро Чернігівська, вантажний автомобіль, який рухався в другій смузі, почав різко змінювати напрямок; щоб уникнути зіткнення ОСОБА_2 прийняв вліво і зачепив відбійник, разом з відбійником перекрив дві смуги руху; автомобіль, який рухався позаду мене, «Subaru Legacy» д.н.з. НОМЕР_2 здійснив наїзд на відбійник, яким було перегороджено дві смуги руху (а.с. 100-101).

письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що: 26 грудня 2017 року ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Subaru Legacy» д.н.з. НОМЕР_2 по проспекту Броварському, 3-Б у м. Києві; перед ним їхав автомобіль марки «MG 350», д.н.з. НОМЕР_1 ; наближаючись до станції метро Лісова, вказаний автомобіль сманеврував перед фурою, що їхала перед ним і зачепив відбійник зліва від нього; «машину насадило» на полосу відбійника і розвернуло поперек двух лівих смуг; ОСОБА_1 почав гальмувати, але розуміючи, що не встигне зупинитися перед вказаним автомобілем, від здійснив маневр, повернув ліворуч в сторону зустрічної смуги і «влетів» між полосами відбійника (а.с. 99).

Розглядаючи спори про стягнення збитків, завданих внаслідок ДТП, суд повинен враховувати всі докази, надані учасниками справи для доведення позовних вимог, суд розглядає справи … на підставі доказів, поданих учасниками справи (частина 1 статті 13 ЦПК України).

Відсутність у матеріалах справи судового рішення, яким особу було б притягнуто до відповідальності за скоєння дорожньо-транспортної пригоди, не може бути достатньою підставою для відмови упозові, оскільки в силу приписів статті 35 ГПКУкраїни (в редакції до 15 грудня 2017 року) таке рішення є обов`язковим для суду, проте не єдиним доказом вини заподіювача шкоди. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові КГС у складі Верховного Суду від 16 липня 2018 року у справі № 910/20412/16.

Отже, на підставі поданих позивачем доказів, колегія апеляційного суду встановила, що

Постановою Деснянського районного суду міста Києва у справі № 745/360/18 від 29 січня 2018 року встановлена вина ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення, передбаченого статею 124 КУпАП;

дії водія ОСОБА_2 були неправомірними та полягали в тому, що водій ОСОБА_2 , керуючи своїм автомобілем, по проспекту Броварському, 3-Б у м. Києві, порушив п.п.12.1, 2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості, не впорався з керуванням, в результаті чого скоїв наїзд на перешкоду - відбійник, відбійник, який розвернуло поперек двух лівих смуг, перекрив дві смуги руху;

вказана ДТП мала місце за участю автомобіля позивача, який рухався позаду водія ОСОБА_2 , і коли останній здійснив різкій неочікуваний маневр у бік вибійника, позивач, намагаючись ухилитися від зіткнення з його автомобілем, також здійснив наїзд на відбійник, яким було перегороджено дві смуги руху, внаслідок чого сталося пошкодження належного позивачу автомобіля;

пошкодження автомобіля позивача було зумовлено виключно неправомірними діями відповідача і всупереч вжитих позивачем заходів для уникнення зіткнення, та було невідворотнім результатом порушення відповідачем п.п.12.1, 2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху України, тобто наявний причинно-наслідковий зв`язок між діями водія ОСОБА_2 та пошкодженням належного позивачу автомобіля.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для відшкодування збитків, завданих внаслідок ДТП, не ґрунтується на вимогах закону та не відповідає фактичним обставинам справи.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Колегія апеляційного суду дійшла висновку про те, що водій ОСОБА_2 єзавдавачем шкоди автомобілю позивача, ДТП внаслідок якої завдано шкоди автомобілю позивача, сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, автомобіля марки «MG 350», д.н.з. НОМЕР_1 , і внаслідок чого настає цивільно-правова відповідальність особи ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» відповідно до полісу №АМ/1708820 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який є діючим на момент ДТП (а.с. 41, 72).

Як вбачається із вказаного полісу, ліміт відповідальності страховика на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю становить 200 000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн., франшиза - 0 грн.

Отже, обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

29 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від потерпілої особи (а.с. 10-11), проте відповідач відмовив йому у відшкодуванні.

Положеннями статті 29 Закону Закон № 1961-IV передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Для визначення розміру збитку, 12 січня 2018 року працівниками СТО «Art Customs» було здійснено діагностику ходової частини автомобіля позивача та дефектовку, вартість проведених робіт з діагностики склала 200 грн., що підтверджується актом виконаних робіт №180000300 від 12 січня 2018 року (а.с. 18-24,42).

24 лютого 2018 року позивач уклав з суб`єктом оціночної діяльності, ТОВ «Український центр післяаварійного захисту «Експерт-Сервіс» (сертифікат № 674/15, виданий ФДМ України від 21 серпня 2015 року) договір № 25 про проведення оцінки вартості майна за послуги якого сплатив 1 000 грн. (а.с. 36-39а).

Згідно зі звітом ТОВ «Український центр післяаварійного захисту «Експерт-Сервіс» № 25-А про оцінку автомобіля Subaru Legacy» держномер НОМЕР_2 від 19 березня 2018 року (а.с.12-18, 25-35):

ринкова вартість автомобіля позивача на момент пошкодження складає 242 290 грн (а.с. 15)

вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових складає 184 224 грн 12 коп., втрата товарної власності 0 грн (а.с. 16)

вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача без урахування коефіцієнту фізичного зносу складових складає 388 066 грн 89 коп. (а.с. 16), в тому числі: вартість замінних деталей - 348 211 грн 09 грн., вартість робіт -10 615 грн., вартість матеріалів - 29 240 грн 80 грн. (а.с. 17).

Відповідно до звіту ТОВ «Український центр післяаварійного захисту «Експерт-Сервіс» № 25-А про оцінку автомобіля Subaru Legacy» держномер НОМЕР_2 від 18 лютого 2020 року вартість автомобіля у пошкодженому стані складає 58 065 грн 88 коп. (а.с.173-174).

Відповідно до звіту про оцінку автомобіля вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ (Свр) становить 388 066 грн 89 коп., це свідчить, що вартість відновлювального ремонту значно перевищує ринкову вартість автомобіля на момент ДТП - 242 290 грн.

В судовому засіданні позивач, власник транспортного засобу, згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним та просить залишити пошкоджені залишки у його власності (протокол судового засідання 24 лютого 2020 року (а.с. 176-178).

Відповідно до статті 30.1. Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (стаття 30.2. цього Закону).

Відповідно до частин 1, 2 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так приписами частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, колегія апеляційного суду відповідно до принципу диспозитивності, враховує, що відповідач, ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега», представника в судове засідання не направив, відзиву на апеляційну скаргу не подав, відсутність неправомірних дій заподіювача шкоди водія ОСОБА_2 та відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями заподіювача шкоди водія ОСОБА_2 та пошкодженням належного позивачу автомобіля, - не доводив та не оспорював розмір страхового відшкодування, як і сам звіт оцінки автомобіля, доказів дотримання вимог статті 33.3 цього Закону та прибуття уповноваженого представника страховика протягом десяти робочих днів після одержання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду до місцезнаходження пошкодженого майна для огляду, не надав, питанняпро те, чи виникла шкода внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України) не порушував.

Таким чином, власнику відшкодовується різниця (184 224 грн 12 коп.) між вартістю транспортного засобу до (242 290 грн) та після дорожньо-транспортної пригоди (58 065 грн 88 коп.), однак відповідач, ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега», як страховик відповідальності особи, винної у дорожньо-транспортній пригоді, на підставі спеціальної норми статті 30 Закону № 1961-IV здійснює відшкодування витрат з врахуванням ліміту відповідальності страховика на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн., франшиза (0 грн).

З урахуванням положень статті 30.2. Закону № 1961-IV позовні вимоги про стягнення з ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега» 200 грн вартості діагностики автомобіля та дефектовки, 1 000 грн вартості оцінки майна, 288 066 грн 89 коп. вартості відновлювального ремонту автомобіля задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1, 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Таким чином, враховуючи відсоток задоволених позовних вимог - 26 % (100 000 грн / 389 066 грн 89 коп) з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1 000 грн (1% від задоволених позовних вимог про стягнення шкоди), сплачений, у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції та судовий збір у розмірі 1 518 грн 40 коп. (26 % від 5839 грн 50 грн.), сплачений у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 369, 376 381-384, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 31 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 100 000 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 000 грн., сплачений, у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанціїта судовий збір у розмірі 1 518 грн 40 коп., сплачений у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В іншій частині у позові відмовити.

Стягувачем є: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 )

Боржником є: Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Омега» (, адреса знаходження: місто Київ, вулиця Обсерваторна, 17-А).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів

з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді В.М. Волошина

Т.А. Слюсар