Провадження № 2/643/2538/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2020 р. м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Харченко А.М.

за участю секретарів - Горборукової М.О., Селіванової К.О., Аніщенко Ю.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко Марія Володимирівна, приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець Олена Миколаївна, ОСОБА_6 , про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання іпотечного договору недійсним, скасування рішень державних реєстраторів - приватних нотаріусів, виселення з квартири та вселення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якому просить витребувати у ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , квартиру АДРЕСА_2 та передати квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ; скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16551270 від 17.10.2014 року, а саме про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 ; визнати недійсним іпотечний договір, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко Марією Володимирівною 25.10.2014 року за реєстровим № 887, предметом якого є квартира АДРЕСА_2 ; скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко М.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16745738 від 25.10.2014 року, яким було зареєстроване інше речове право, а саме іпотека на квартиру АДРЕСА_2 ; скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко Марії Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16745496 від 25.10.2014 року, яким було зареєстровано обтяження - заборона на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2 ; виселити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з квартири АДРЕСА_2 ; вселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в квартиру АДРЕСА_2 . В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 12 червня 2013 року на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І. за реєстровим № 2023, надалі - договір купівлі-продажу № 1 вона, ОСОБА_1 , набула у власність квартиру АДРЕСА_2 , надалі - квартира. Право власності на квартиру було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно, індексний номер витягу: 4786707, виданого 12.06.2013 року державних реєстратором - приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І., згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 3104169 від 12.06.2013 року. При цьому продавцем за договором виступав гр. ОСОБА_6 , який діяв як іпотекодержатель за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Железняк Л.В. 13.10.2008 року за реєстровим № 2578 та відповідно укладеним з ОСОБА_4 .

15 жовтня 2013 року Московським районним судом м. Харкова по цивільній справі № 643/9423/13-ц було ухвалене рішення, яким ОСОБА_4 було відмовлено в задоволенні його позову до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус ХМНО Малахова Г.І., про визнання недійсним вищезазначеного договору купівлі-продажу № 1.

Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 26 листопада 2013 року було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_7 , який діяв в інтересах ОСОБА_4 , скасоване вищезазначене рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2013 року, визнано недійсним договір купівлі-продажу № 1.

23 грудня 2013 року Московським районним судом м. Харкова по цивільній справі № 643/20906/13-ц було ухвалене рішення, яким було задоволено позов ОСОБА_4 до приватного нотаріуса ХМНО Малахової Г.І., ОСОБА_1 про скасування запису про реєстрацію права власності на квартиру, скасовано запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації за ОСОБА_1 права власності на квартиру, складений на підставі вищезазначеного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 3104169 від 12.06.2013 року, винесений приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 03 березня 2014 року було скасовано вищезазначене рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2013 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено, скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_1 на квартиру, індексний номер 3104169 від 12.06.2013 року. прийняте приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 вересня 2014 року було задоволено. касаційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано рішення апеляційного суду Харківської області від 26 листопада 2013 року (яким було визнано недійсним договір купівлі- продажу .N 1), а рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2013 року (яким ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 1) залишено без змін.

Рішенням судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2014 року було задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами вищезазначеного рішення апеляційного суду Харківської області від 03 березня 2014 року. Рішення апеляційного суду Харківської області від 03 березня 2014 року скасовано, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2013 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_4 до приватного нотаріуса ХМНО Малахової Галини Іванівни, ОСОБА_1 про скасування запису у Державному реєстрі речових прав на-нерухоме майно, щодо реєстрації за ОСОБА_1 права власності на квартиру, внесеного на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 3104169 від 12.06.2013 року відмовлено.

Таким чином, з викладеного вбачається, що внаслідок судових рішень ОСОБА_1 , всупереч своїй волі була позбавлена права власності на квартиру, втім на даний час ці судові рішення, якими ОСОБА_1 була позбавлена права власності на квартиру скасовані, а отже ОСОБА_1 є єдиним законним власником квартири згідно договору купівлі-продажу № 1.

04 вересня 2014 року ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Трофименко Є.В. за реєстровим № 1015, без будь-яких правових підстав, не являючись власником квартири, адже напередодні 03 вересня 2014 року, як було зазначено вище, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було скасовано рішення апеляційного суду Харківської області від 26 листопада 2013 року, рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2013 року залишено без змін, а відповідно до ст. 349 ЦПК України рішення і ухвала суду касаційної інстанції набирають законної сили з моменту їх оголошення, продав квартиру гр. ОСОБА_8 , яка мешкає за адресою : АДРЕСА_4 .

24 вересня 2014 року ОСОБА_8 , згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Конопацькою О.Б. за реєстровим № 1381, продала квартиру ОСОБА_9 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

17 жовтня 2014 року ОСОБА_9 , згідно договору купівлі- продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. за реєстровим № 3241, надалі - договір купівлі-продажу № 2, продала квартиру ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності останньої на квартиру зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16551270 від 17 жовтня 2014 року.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у абзаці 2 п. 22 Постанови Пленуму № 5 від 07 02.2014 року зазначив, що суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів

Таким чином, враховуючи викладене вище, вбачається, що скасування ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення апеляційного суду Харківської області від 26 листопада 2013 року, та відповідно залишення без змін рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2013 року, яким ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 1, свідчить про те. що договір купівлі-продажу. № 1 є дійсним (чинним), а отже ОСОБА_1 є єдиним та законним власником квартири. Ухвалення апеляційним судом Харківської області рішень від 26 листопада 2013 року та від 03 березня 2014 року однозначно та безумовно свідчить про те, що квартира вибула із володіння ОСОБА_1 не з її волі іншим шляхом, а саме внаслідок ухвалення судами рішень, які на даний час скасовані.

Враховуючи викладене вище, а також зазначене у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ однозначно вбачається, що ОСОБА_4 незаконно, без будь-яких правових підстав, не будучи власником здійснив відчуження квартири, а отже незалежно від кількості наступних договорів про відчуження квартири. ОСОБА_1 має право витребувати квартиру у останнього власника. яким є ОСОБА_2 .

Крім того, ОСОБА_2 25.10,2014 року без будь-яких правових підстав, не будучи законним власником квартири, уклала із ОСОБА_3 іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко М.В. за реєстровим № 887, предметом якого є квартира, надалі - іпотечний договір.

В цей же день державним реєстратором прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко М.В. в державному реєстрі речових прав на не рухоме майно була зареєстрована іпотека, згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16745738 від 25.10.2014 року. В цей же день державним реєстратором прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко М.В. в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване обтяження предмета іпотеки, тобто речових прав на нерухоме майно, згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ,№ 16745496 від 25.10.2014 року. Вважає, що іпотечний договір підлягає визнанню недійсним з наступних підстав .

Відповідно до загальних норм цивільного законодавства правочини щодо розпорядження майном, у тому числі і нерухомим, може вчиняти лише власник цього майна або уповноважена ним особа. Це зокрема підтверджується положенням ч.1 ст.5 Закону України «Про іпотеку», в якій зазначено, що предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов, зокрема якщо нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація. Як було зазначено вище, станом на 17 жовтня 2014 року, тобто на час придбання ОСОБА_2 квартири у ОСОБА_9 та на час укладання іпотечного договору, єдиним та законним власником квартири була ОСОБА_1 , а отже відповідач ОСОБА_2 не мала правомочностей на укладання іпотечного договору. За таких обставин, шо відповідач ОСОБА_2 не мала законних підстав на укладання іпотечною договору, а отже цей договір підлягає визнанню недійсним. Крім того, зазначила, шо договір іпотеки є фіктивним правочином, оскільки не мав на меті створити правові наслідки. Щодо вимог позивача щодо скасування рішень державного реєстратора речових прав на нерухоме майне - приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко М.В., а саме рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16745738 від 25.10.2014 року, яким була зареєстрована іпотека в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16745496 від 25.10.2014 року, яким було зареєстроване обтяження нерухомого майна (квартири), а саме заборона на нерухоме майно, та рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16551270 від 17 жовтня 2014 року, яким було зареєстроване право власності відповідача ОСОБА_2 на квартиру, зазначила, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином, підставою для вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про реєстрацію іпотеки, заборони відчуження, та реєстрації права власності, є скасування судом рішень відповідного державного реєстратора, у нашому випадку приватних нотаріусів про їх реєстрацію.

Витребування майна з чужого незаконного володіння у свою чергу передбачає володіння законним власником своїм майном та відповідно користування цим майном.

На даний час у квартирі є зареєстрованими та проживають гр.гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та його дружина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що у свою чергу створює законному власнику квартири ОСОБА_1 перешкоди у використанні квартири для особистого проживання та проживання членів своєї родини.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про виселення.

Враховуючи викладене вище, виселення гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та його дружини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 з квартири усуває власнику квартири ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою та є підставою для зняття останніх з реєстрації місця проживання за адресою квартири. Крім того, зареєстровані в квартирі громадяни, були зареєстровані в ній та відповідно проживали і на час укладання вищезазначеного іпотечного договору, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Железняк Л.В. 13.10.2008 року за реєстровим № 2578 та відповідно укладеним ОСОБА_6 з ОСОБА_4 .

Крім того, враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 не має доступу в квартиру та можливості вселитися в квартиру, вона підлягає вселенню в квартиру, відповідно до ст. 79 Закону України "Про виконавче провадження".

Крім цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 продовжують до цього часу проживати у квартирі, свідчить про те, що усі описані у цьому позові правочини щодо відчуження квартири є фіктивними. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним (т.1 а.с.1-4)..

17.12.2014 року ухвалою Московського районного суду м. Харкова провадження у зазначеній цивільній справі відкрито.

За розпорядженням керівника апарату суду № 01-08/68 від 29.12.2015 року проведено повторний автоматичний розподіл справи, справу передано на розгляд судді Мамалуй М.В. (т.2 а.с. 98).

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18.05.2016 року залучено ОСОБА_6 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог по даній цивільній справі (т.2 а.с. 231).

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21.12.2016 року провадження у справі зупинено до вирішення кримінального провадження № 0008312 від 28.10.2016.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_10 , що діє в інтересах ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2016 року скасовано. Справу направлено до того ж суду для продовження розгляду (т.3 а.с.150-151).

За розпорядженням керівника апарату суду № 01-08/152 від 26.05.2017 року проведено повторний автоматичний розподіл справи, справу передано на розгляд судді Харченко А.М.(т.4 а.с. 2).

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Постановою Харківського апеляційного суду від 11 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі її представника ОСОБА_11 задоволено частково. Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2019 року скасовано, справу направлено до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду (т.4 а.с.238-240).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_10 , яка діє на підставі виданої довіреності, підтримала позовні вимоги позивача ОСОБА_1 в повному обсязі, посилаючись на вищенаведене, та просила позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_12 , який діє на підставі виданої довіреності, направили суду заяви, в яких позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили розглянути справу за їх відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Федосенко Н.А. в судовому засіданні позовні вимоги позивача ОСОБА_1 не визнала у повному обсязі, в задоволенні позову просила відмовити, наполягала на безпосередній участі позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні. Надала заперечення на позовну заяву, в яких позовні вимоги вважає безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 10 жовтня 2008 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 був укладений договір позики у простій письмовій формі, в забезпечення якого було укладено договір іпотеки від 13 жовтня 2008 року. Предметом іпотеки стала квартира АДРЕСА_2 , власником якої був ОСОБА_4 06 березня 2013 року Московським районним судом м. Харкова винесено рішення про звернення стягнення на вищезазначену квартиру на погашення заборгованості перед ОСОБА_6 за договором позики від 10 жовтня 2008 року із застосуванням процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку» для чого ОСОБА_6 надано право укласти договір купівлі-продажу вказаної квартири з будь-якою особою-покупцем. 04 червня 2013 року Апеляційним судом Харківської області рішення Московського районного суду м. Харкова змінено. ОСОБА_6 в задоволенні позову про передачу предмета іпотеки в управління та виселення відмовлено. 12 червня 2013 року ОСОБА_6 із порушенням ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та вимог Апеляційного суду Харківської області, незаконно уклав із ОСОБА_1 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , не повідомивши ОСОБА_4 про намір продати предмет іпотеки та не провівши оцінку вказаного нерухомого майна. 15 жовтня 2013 року рішенням Московського районного суду було відмовлено в задоволенні позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Г.І., про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , що був укладений 12 червня 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 26 листопада 2013 року рішенням Апеляційного суду Харківської області рішенням місцевого суду скасовано та визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , що був укладений 12 червня 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 . При цьому ОСОБА_4 було повністю, добровільно повернуто всю суму грошових коштів за договором позики від 10 жовтня 2008 року, що підтверджується нотаріально-посвідченою заявою ОСОБА_6 від 02 грудня 2013 року, де зазначає, що жодних матеріальних вимог та будь-яких претензій за договором позики від 10 жовтня 2008 року та за договором позики від 13 жовтня 2008 року, що укладений на забезпечення виконання договору позики до ОСОБА_4 не має. Отже, договір іпотеки, що був укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 13 жовтня 2008 року був припинений в результаті виконання основного зобов`язання. Відповідно до заяви ОСОБА_13 від 02.12.2013 р., що діє від імені ОСОБА_1 покупця квартири АДРЕСА_2 , за договором купівлі-продажу, укладеного між ним та ОСОБА_6 12.06.2013 р., визнаним судом недійсним, повідомляє, що вона не має до ОСОБА_4 власника квартири будь-яких вимог та претензій. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2013 року скасовано запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_2 , складений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 3104169 від 12 червня 2013 року, внесений приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І. 03 березня 2014 року Апеляційним судом Харківської області було переглянуте рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2013 року за апеляційною скаргою ОСОБА_1 . За результатами розгляду зазначеної скарги апеляційним судом позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 , індексний номер 3104169 від 12 червня 2013 року, прийнятий приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І. 04.09.2014 року відповідач ОСОБА_4 уклав договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 з ОСОБА_8 , загальною площею 52,5 кв.м, житловою площею 29,7 кв.м, який посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Трофименко Є.В., реєстровий № 1015. Відповідно до п.2 вищезазначеного договору, квартира, що відчужувалась, належала ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Тимченко Т.В. 26.03.2001 року, реєстровий № 1983, зареєстрований у КП «ХМБТІ» за реєстровим № П-525238 від 04.04.2001 р. Квартиру було відчужено відповідно до вимог чинного законодавства України. Таким чином, оскільки договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 був укладений з додержанням у момент його вчинення сторонами загальних вимог, які необхідні для чинності правочину, передбачених ст. 203 ЦК України, вважають, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Зареєстровані речові права та їх обтяження мають пріоритет над незареєстрованими в разі спору щодо нерухомо майна. Крім того, права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, установленого статтями 215, 216 ЦК України (визнання недійсним правочину). У зобов`язальних правовідносинах захист права особи, яка вважає себе власником майна, можливий лише шляхом задоволення віндікаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. У разі, якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то відповідно до ст. 392 ЦК України права такої особи підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно. Також відповідно до довідки № 461 від 17.07.2015 р. у квартирі АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_2 (т.1 а.с. 56-59, т.2 а.с.205-209). Крім того, направила суду додаткові пояснення, в яких викладені в позовній заяві доводи позивача вважала необгрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Треті особи - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко М.В., приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, направили суду заяви, в яких просили розглядати справу за їх відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа - ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили. Суд розглянув справу на підставі наявних доказів.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача ОСОБА_4 , показання свідка ОСОБА_13 , дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази в їх сукупності, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 12 червня 2013 року на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І. за реєстровим № 2023, позивач ОСОБА_1 набула право власності на квартиру АДРЕСА_2 . Право власності на квартиру було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно, індексний номер витягу: 4786707, виданого 12.06.2013 року державних реєстратором - приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І., згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 3104169 від 12.06.2013 року. При цьому продавцем за договором виступав гр. ОСОБА_6 , який діяв як іпотекодержатель за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Железняк Л.В. 13.10.2008 року за реєстровим № 2578 та відповідно укладеним з ОСОБА_4 .

15 жовтня 2013 року Московським районним судом м. Харкова по цивільній справі № 643/9423/13-ц було ухвалене рішення, яким ОСОБА_4 було відмовлено в задоволенні його позову до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус ХМНО Малахова Г.І., про визнання недійсним вищезазначеного договору купівлі-продажу № 1.

Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 26 листопада 2013 року було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_7 , який діяв в інтересах ОСОБА_4 , скасоване вищезазначене рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2013 року, визнано недійсним договір купівлі-продажу № 1.

23 грудня 2013 року Московським районним судом м. Харкова по цивільній справі № 643/20906/13-ц було ухвалене рішення, яким було задоволено позов ОСОБА_4 до приватного нотаріуса ХМНО Малахової Г.І., ОСОБА_1 про скасування запису про реєстрацію права власності на квартиру, скасовано запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації за ОСОБА_1 права власності на квартиру, складений на підставі вищезазначеного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 3104169 від 12.06.2013 року, винесений приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 03 березня 2014 року було скасовано вищезазначене рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2013 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено, скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_1 на квартиру, індексний номер 3104169 від 12.06.2013 року. прийняте приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 вересня 2014 року було задоволено. касаційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано рішення апеляційного суду Харківської області від 26 листопада 2013 року, яким було визнано недійсним договір купівлі- продажу .N 1, а рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2013 року, яким ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 1, залишено без змін (т.1 а.с. 13-15).

Рішенням судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2014 року було задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами вищезазначеного рішення апеляційного суду Харківської області від 03 березня 2014 року. Рішення апеляційного суду Харківської області від 03 березня 2014 року скасовано, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2013 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_4 до приватного нотаріуса ХМНО Малахової Галини Іванівни, ОСОБА_1 про скасування запису у Державному реєстрі речових прав на-нерухоме майно, щодо реєстрації за ОСОБА_1 права власності на квартиру, внесеного на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 3104169 від 12.06.2013 року відмовлено.

Таким чином, внаслідок судових рішень ОСОБА_1 , всупереч своїй волі була позбавлена права власності на квартиру, втім на даний час ці судові рішення, якими позивач ОСОБА_1 була позбавлена права власності на квартиру скасовані, а отже ОСОБА_1 є єдиним законним власником квартири згідно з договором купівлі-продажу № 1.

04 вересня 2014 року ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Трофименко Є.В. за реєстровим № 1015, без будь-яких правових підстав, не являючись власником квартири, адже напередодні 03 вересня 2014 року, як було зазначено вище, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було скасовано рішення апеляційного суду Харківської області від 26 листопада 2013 року, рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2013 року залишено без змін, а відповідно до ст. 349 ЦПК України рішення і ухвала суду касаційної інстанції набирають законної сили з моменту їх оголошення, продав квартиру гр. ОСОБА_8 , яка мешкає за адресою : АДРЕСА_4 .

24 вересня 2014 року ОСОБА_8 , згідно з договором купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Конопацькою О.Б. за реєстровим № 1381, продала квартиру ОСОБА_9 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

17 жовтня 2014 року ОСОБА_9 , згідно з договором купівлі- продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. за реєстровим № 3241, надалі - договір купівлі-продажу № 2, продала квартиру ОСОБА_2 . Право власності останньої на квартиру зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно з рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16551270 від 17 жовтня 2014 року.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати(добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Тобто добросовісне придбання згідно з наведеною статтею, можливе тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з чужого незаконного володіння (віндікація).

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у абзаці 2 п. 22 Постанови Пленуму № 5 від 07 02.2014 року зазначив, що суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів

Таким чином, вбачається, що скасування ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення апеляційного суду Харківської області від 26 листопада 2013 року, та відповідно залишення без змін рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2013 року, яким ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 1, свідчить про те. що договір купівлі-продажу. № 1 є дійсним (чинним), а отже ОСОБА_1 є єдиним та законним власником квартири. Ухвалення апеляційним судом Харківської області рішень від 26 листопада 2013 року та від 03 березня 2014 року свідчить про те, що квартира вибула із володіння ОСОБА_1 не з її волі іншим шляхом, а саме внаслідок ухвалення судами рішень, які на даний час скасовані.

Враховуючи викладене вище, а також зазначене у Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вбачається, що ОСОБА_4 без будь-яких правових підстав, не будучи власником здійснив відчуження квартири, а отже незалежно від кількості наступних договорів про відчуження квартири. ОСОБА_1 має право витребувати квартиру у останнього власника, яким є ОСОБА_2 .

Крім того, ОСОБА_2 25.10,2014 року без будь-яких правових підстав, не будучи законним власником квартири, уклала із ОСОБА_3 іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко М.В. за реєстровим № 887, предметом якого є спірна квартира.

В цей же день державним реєстратором прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко М.В. в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно була зареєстрована іпотека, згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16745738 від 25.10.2014 року. В цей же день державним реєстратором прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко М.В. в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване обтяження предмета іпотеки, тобто речових прав на нерухоме майно, згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ,№ 16745496 від 25.10.2014 року. Суд вважає, що іпотечний договір підлягає визнанню недійсним з наступних підстав .

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч 1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу. іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам

Відповідно до загальних норм цивільного законодавства правочини щодо розпорядження майном, у тому числі і нерухомим, може вчиняти лише власник цього майна або уповноважена ним особа. Це зокрема підтверджується положенням ч.1 ст.5 Закону України «Про іпотеку», в якій зазначено, що предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов, зокрема якщо нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація.

Як зазначено вище, станом на 17 жовтня 2014 року, тобто на час придбання ОСОБА_2 квартири у ОСОБА_9 та на час укладання іпотечного договору, єдиним та законним власником квартири була ОСОБА_1 , а отже відповідач ОСОБА_2 не мала правомочностей на укладання іпотечного договору. За таких обставин, що відповідач ОСОБА_2 не мала законних підстав на укладання іпотечною договору, а отже цей договір підлягає визнанню недійсним. Крім того, договір іпотеки є фіктивним правочином.

Щодо вимог позивача щодо скасування рішень державного реєстратора речових прав на нерухоме майне - приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко М.В., а саме рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16745738 від 25.10.2014 року, яким була зареєстрована іпотека в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16745496 від 25.10.2014 року, яким було зареєстроване обтяження нерухомого майна (квартири), а саме заборона на нерухоме майно, та рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16551270 від 17 жовтня 2014 року, яким було зареєстроване право власності відповідача ОСОБА_2 на квартиру, суд зазначає наступне.

Так, ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином відповідно до викладеної норми підставою для вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про реєстрацію іпотеки, заборони відчуження, та реєстрації права власності, є скасування судом рішень відповідного державного реєстратора, у цьому випадку приватних нотаріусів про їх реєстрацію.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що позивач ОСОБА_1 його мати. Не заперечував, що подавав заяву від 02.12.2013 р., діючи від імені ОСОБА_1 покупця квартири АДРЕСА_2 , за договором купівлі-продажу, укладеного між ним та ОСОБА_6 12.06.2013 р., визнаним судом недійсним, що вона не має до ОСОБА_4 власника квартири будь-яких вимог та претензій. Однак позивач ОСОБА_1 змінила свою позицію після рішення Вищого спеціалізованого суду України, яким залишено в силі рішення районного суду про відмову ОСОБА_4 у визнанні договору купівлі-продажу недійсним.

Враховуючи, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до липня 2015 року проживати у спірній квартирі, свідчить, що зазначені у цьому рішенні правочини щодо відчуження квартири є фіктивними.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним

Витребування майна з чужого незаконного володіння у свою чергу передбачає володіння законним власником своїм майном та відповідно користування цим майном.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 не має доступу в квартиру та можливості вселитися в квартиру, то вона підлягає вселенню в квартиру в примусовому порядку.

За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області, у квартирі АДРЕСА_2 22.03.2016. зареєстрована ОСОБА_2 (т.2 а.с. 192).

Суд вважає, що позивачем не надано належних доказів, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до цього часу мешкають в спірній квартирі, тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про виселення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з квартири АДРЕСА_2 суд відмовляє за його необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 264-265, 268, п. 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Витребувати у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження м. Харків, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , квартиру АДРЕСА_2 та передати квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець Олени Миколаївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16551270 від 17.10.2014 року, а саме про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_2 .

Визнати недійсним іпотечний договір, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко Марією Володимирівною 25.10.2014 року за реєстровим № 887, предметом якого є квартира АДРЕСА_2 .

Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко Марії Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16745738 від 25.10.2014 року, яким було зареєстроване інше речове право, а саме іпотека на квартиру АДРЕСА_2 .

Скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко Марії Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 16745496 від 25.10.2014 року, яким було зареєстровано обтяження - заборона на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2 .

Вселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в квартиру АДРЕСА_2 .

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Міщенко Марія Володимирівна, приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець Олена Миколаївна, ОСОБА_6 , - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення буде складений протягом десяти днів.

Суддя Харченко А.М.