Єдиний унікальний номер: 223/1005/18
Провадження номер: 2/223/9/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 р. м. Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді Дочинця С.І., при секретарі Лифенко Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вугледарського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», третя особа: директор Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаська №1» Коломієць В.А., про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», де третьою особою є директор Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаська №1» Коломієць В.А., про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 з серпня 2007 року по липень 2013 року працював прохідником 5 розряду на УПР-2 ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1». В липні 2013 року позивача почали всіляко відсторонювати від роботи, не видавали лампу у ламповій, зазначаючи, що це вказівка директора підприємства. Прийшовши на прийом до директора шахти ОСОБА_2 , останній почав вимагати у ОСОБА_1 , щоб він дав свідчення по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_3 . При цьому, директор підприємства попередив позивача, що в разі не надання зазначених свідчень його не допустять до роботи. Близько тижня позивача не допускали до роботи у шахті, а потім не допустивши до роботи його направили до Вугледарського ВП для надання свідчень, однак після надання свідчень позивача все одно не допускали до роботи. Таким чином ОСОБА_1 не допускали до роботи близько місяця, а потім повідомили, що його звільнено з роботи. Однак, з наказом про звільнення ОСОБА_1 ніхто не ознайомив, сам наказ ні на руки, ні поштою позивачу не надали. До теперішнього часу позивачу не повернули трудову книжку, що позбавило останнього можливості продовжити трудову діяльність та отримувати пенсію.

Представником позивача 21 листопада 2018 року отримано відповідь в.о. директора ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», копію наказу про звільнення ОСОБА_1 №10 від 06 січня 2014 року, копію ухвали слідчого судді та опис документів вилучених на підставі ухвали слідчого судді. У наказі по підприємству №10 від 06 січня 2013 року зазначено, що позивач скоїв прогул без поважних причин 28 липня 2013 року та на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП його звільнено за скоєння прогулу без поважних причин. Оскільки позивача звільнено без законних підстав та з порушенням норм трудового законодавства, останній підлягає поновленню на роботі та йому має бути виплачений середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

При цьому, враховуючи, що ОСОБА_1 втратив спокій на ґрунті безпідставного звільнення з роботи, постійно нервує та вимушений докладати додаткових зусиль для захисту свого порушеного права, а розуміння того, що після досягнення пенсійного віку позивач буде позбавлений можливості оформити пенсію у зв`язку з відсутністю трудової книжки та неможливість утримувати свою сім`ю, призводило до страждань позивача.

Тому, позивач просить суд визнати незаконним та скасувати наказ директора Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» №10 від 06 січня 2014 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи прохідника 5 розряду дільниці ПР-2 у зв`язку з прогулом без поважних причин, стягнути з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» на користь позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі, який буде розраховано розрахунковим відділом підприємства та стягнути суму моральної шкоди в розмірі 100000,00 гривень.

В подальшому представником позивача ОСОБА_4 було надано до суду заяву про залишення частини позовних вимог без розгляду, згідно з якою останній просив суд залишити без розгляду позовну вимогу майнового характеру щодо стягнення з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» на користь ОСОБА_1 суми моральної шкоди у розмірі 100000,00 гривень.

Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 21 лютого 2019 року вищезазначену заяву представника позивача задоволено, а позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», третя особа: директор Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» Коломієць В.А., в частині стягнення з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаська №1» суми моральної шкоди в розмірі 100000,00 гривень залишено без розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 100,101). Від представника позивача ОСОБА_4 на адресу суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про повідомлення дати та часу розгляду справи (а.с. 96). Від представника відповідача на адресу суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Окрім того, від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов, згідно з яким позивача було звільнено наказом за прогули на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, перед звільненням у відповідності до вимог чинного законодавства відповідачем неодноразово надсилались ОСОБА_1 повідомлення про необхідність з`явитись на підприємство для надання пояснень щодо прогулів, які залишись без уваги. Позивачем 09.11.2013 року було надано пояснення щодо прогулів, в яких факт прогулів підтверджується та зазначається про відсутність виправдувальних документів. Після вчинення всіх необхідних заходів, які передують звільненню, до профспілкового комітету підприємства було надано представлення на звільнення ОСОБА_1 , згідно виписки профспілкового комітету 26.11.2013 року було надано згоду на звільнення позивача. У зв`язку з тим, що звільнений був відсутній на роботі без поважних причин, останньому у день звільнення 06 січня 2014 року було направлено поштою повідомлення про його звільнення з копією наказу про звільнення. На підставі ухвали слідчого судді у межах кримінального провадження трудова книжка ОСОБА_1 була вилучена, про що складено опис вилучених документів, у зв`язку з чим при звільненні ОСОБА_1 трудова книжка не була йому видана. ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» 06.01.2014 року листом №35/1 ознайомило позивача з наказом про звільнення. Таким чином відповідачем було дотримано всіх вимог Кодексу Законів про працю України щодо процедури звільнення позивача.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 102). Надав до суду письмове клопотання про проведення судових засідань за його відсутності.

Суд, враховуючи обґрунтування сторін викладені у позові та відзиві на позов, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши та оцінивши надані до суду докази та документи, як в сукупності, так і кожен доказ окремо, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно повідомлення №2399/1 від 05.11.2013 року ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» ОСОБА_1 повідомлено про необхідність з`явитись 19.11.2013 року о 09 годині 00 хвилин до профспілкового комітету первинної організації Незалежної профспілки гірників України ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», де буде розглядатись питання про надання згоди на його звільнення з підприємства за прогули, здійснені з 29.07.2013 року по теперішній час. Зазначене повідомлення було передано ОСОБА_1 12 листопада 2013 року через його сина ОСОБА_6 , який відмовився розписатись про отримання повідомлення, що підтверджується Актом від 12 листопада 2013 року (а.с. 37, 38).

Відповідно до повідомлення №2466 від 12 листопада 2013 року ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» на адресу ОСОБА_6 надіслано повідомлення про необхідність з`явитись 19.11.2013 року о 09 годині 00 хвилин до профспілкового комітету первинної організації Незалежної профспілки гірників України ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», де буде розглядатись питання про надання згоди на його звільнення з підприємства за прогули, здійснені з 29.07.2013 року по теперішній час (а.с. 37).

Згідно доповідної начальника дільниці ПР №2 ОСОБА_7 від 07.11.2013 року останній повідомляє, що прохідник дільниці ПР №2 ОСОБА_6 відсутній на роботі з 29.07.2013 року по теперішній час без поважної причини, виправдувальні документи не надав (а.с. 37).

Як вбачається з виписки з протоколу засідання дільничного профспілкового збору членів первинної організації Незалежної профспілки гірників України дільниці від 08 листопада 2013 року за результатами розгляду інформації начальника дільниці ПР-2 ОСОБА_7 щодо відсутності ОСОБА_6 на роботі з 29.07.2013 року по теперішній час, постановлено звернутись з клопотанням до профспілкового комітату первинної організації Незалежної профспілки гірників України ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» про надання згоди на звільнення ОСОБА_6 за прогули, вчинені з 29.07.2013 року по теперішній час (а.с. 38).

Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» зверталось до Профспілкового комітету ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» 18.11.2013 року з представленням про надання згоди на звільнення прохідника дільниці ПР-2 ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» ОСОБА_6 за прогули, вчинені з 29.07.2013 року по теперішній час за ст. 40 п. 4 КЗпП України (а.с. 36).

Згідно виписки з протоколу №11 засідання профспілки комітету шахти «Південнодонбаська» №1 Профспілки працівників вугільної промисловості України від 26 листопада 2013 року на повістку дня було винесено представлення адміністрації підприємства на звільнення ОСОБА_6 за прогули, вчинені з 29.07.2013 року по теперішній час за ст. 40 п. 4 КЗпП України. Постановлено надати згоду на звільнення прохідника дільниці ПР-2 ОСОБА_6 за ст. 40 п. 4 КЗпП України, враховуючи рішення первинної профспілкової організації зазначеної дільниці (а.с. 36).

Згідно наказу Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» №10 від 06 січня 2014 року ОСОБА_6 прохідника 5 розряду УПР-2 звільнено 28.07.2013 року за вчинення прогулу без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. В пункті 2 наказу №10 від 06 січня 2014 року визначено необхідність внести відповідні записи про звільнення в трудові книжки працівників та видати їх останнім на руки після повернення на підприємство з Мар`їнської міжрайонної прокуратури. Пунктом 3 даного наказу визначено, що виплату розрахунку при звільненні працівникам, керуючись абз. 2 ст. 117 КЗпП України, не здійснювати до розгляду судом по суті кримінального провадження №0000042 від 10.08.2013 року порушеного за ознаками ч. 5 ст. 191 КК України (а.с. 13).

Відповідно до супровідного листа Держаного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» №35/1 від 06 січня 2014 року ОСОБА_6 , на виконання вимог ч. 2 ст. 47 КЗпП України, направлено копію наказу по підприємству №10 від 06.01.2014 року про звільнення останнього за прогули на підставі ч. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с. 12).

Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» зверталось 18.06.2019 року до в.о. директора Донецької дирекції АТ «Укрпошта» з запитом щодо надання підтвердження про направлення 06.01.2014 року підприємством з відділу поштового зв`язку м. Вугледар листа про звільнення за скоєні прогули на адресу ОСОБА_6 (а.с. 65).

Згідно листа АТ «Укрпошта» №14-09 К 13424 від 03.07.2019 року у зв`язку з тим, що поштові відправлення подані до пересилання 06.01.2014 року, тобто минуло більше 6 місяців з дати приймання поштових відправлень, надати інформацію про порядок їх пересилання є неможливим на підставі п. 122 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 року (а.с. 106).

Згідно ухвали слідчого судді Вугледарського міського суду Донецької області від 20 серпня 2013 року старшому слідчому СВ Вугледарського МВ ГУМВС України у Донецькій області майору міліції Борошніченко І.А. надано тимчасовий доступ до документів та можливість їх вилучити, а саме оригіналів трудових книжок, оригіналів заяв про прийняття на роботу, оригіналів заяв працівників про надання відпусток за 2012 -3013 роки, оригіналів наказів про призначення на роботу та подальшого переведення чи переміщення, зокрема, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язано ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» надати (забезпечити) тимчасовий доступ ОСОБА_8 до зазначених речей та надати можливість їх вилучити (а.с. 14-15).

Відповідно до опису документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду від 20 серпня 2013 року трудова книжка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучена органом слідства (а.с. 16).

Представник позивача адвокат Пономарьов Р.О. звертався до директора ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» з адвокатським запитом щодо надання копій наказу про звільнення ОСОБА_1 , довідки про виплату заробітної плати останнього за останній рік роботи та заборгованість з виплати заробітної плати, невикористані відпустки за весь час роботи ОСОБА_1 на зазначеному підприємстві, документу, що підтверджує ознайомлення позивача з наказом про звільнення, документу, що підтверджує повернення ОСОБА_1 трудової книжки, або поштове направлення трудової книжки на адресу останнього, довідки про середню заробітну плату (а.с. 9-10).

Згідно листа ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» №2080 від 13.11.2018 року на вищезазначений запит представнику позивача повідомлено, що ОСОБА_1 наказом №10 від 06.01.2014 року був звільнений з підприємства 28.07.2013 року за прогули за ст. 40 п. 4 КЗпП України, а у зв`язку з тим, що останній був відсутній на роботі без поважних причин, йому у день звільнення, а саме 06.01.2014 року, було направлено поштою повідомлення про його звільнення з копією наказу про звільнення. За останній рік роботи ОСОБА_1 (з 01.07.2012 року по 30.06.2013 року) виплачено 119611,53 гривень, заборгованість з виплати заробітної плати відсутня. На підставі ухвали Вугледарського міського суду Донецької області від 20 серпня 2013 року трудова книжка ОСОБА_1 була вилучена, про що складено опис вилучених документів, у зв`язку з чим при звільненні ОСОБА_1 трудова книжка останньому не була видана (а.с. 11).

Згідно п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до статті 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Так, згідно п. 4 ст. 40 Кодексу законі про працю України у разі прогулу робітника без поважних причин роботодавець за власною ініціативою може розірвати трудовий договір з працівником, у зв`язку з чим виносить відповідник наказ про звільнення, копію якого в свою чергу зобов`язаний у день звільнення видати звільненому працівнику (ст. 47 КЗпП).

Як вбачається з наказу відповідача №10 від 06 січня 2014 року ОСОБА_1 прохідника 5 розряду УПР-2 звільнено 28.07.2013 року за вчинення прогулу без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Посилання представника позивача як на підставу скасування зазначеного наказу та поновлення на роботі ОСОБА_1 на те, що останній не вчиняв прогули, а його не допускали до роботи за наказом директора підприємства, спростовується доповідною начальника дільниці ПР №2 ОСОБА_7 від 07.11.2013 року, згідно з якою ОСОБА_1 був відсутній на роботі з 29.07.2013 року без поважних на те причин та без виправдувальних документів.

Окрім того, враховуючи підставу звільнення ОСОБА_1 , його відсутність на робочому місці в день звільнення та не можливість особисто вручити останньому копію наказу про звільнення, Державним підприємством «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» виконано обов`язок, передбачений ст. 47 Кодексу законів про працю України, щодо надання ОСОБА_1 копії наказу у день звільнення, шляхом його надіслання поштовим відправленням на адресу позивача, зазначену в Акті від 12 листопада 2013 року, що підтверджується супровідним листом ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» №35/1 від 06 січня 2014 року.

При цьому суд враховує, що з часу винесення спірного наказу №10 від 06 січня 2014 року та звільнення ОСОБА_1 минуло більше п`яти років, отримати відомості від оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта» щодо порядку пересилання поштових відправлень від 06.01.2014 року є неможливим.

Більш того, як вбачається з повідомлень ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» №2399/1 від 05.11.2013 року, №2466 від 12.11.2013 року та Акту від 12.11.2013 року ОСОБА_1 було повідомлено про розгляд питання щодо його звільнення, тобто ще з 2013 році позивачу було достеменно відомо про намір підприємства звільнити його з роботи за здійснені прогули, однак до суду зданим позовом останній звернувся лише у кінці 2018 року, не вчинюючи при цьому протягом п`яти років з дня звільнення жодних дій з метою захисту своїх прав та інтересів, скасування спірного наказу та поновлення на роботі.

При цьому, суд вважає необхідним відзначити, що відповідач, на виконання вимог ст. 47 Кодексу законів про працю України, не мав реальної та об`єктивної можливості видати ОСОБА_1 в день звільнення належно оформлену трудову книжку, так-як фактично трудова книжка була відсутня у підприємства, оскільки була вилучена органом слідства Вугледарського міського відділу поліції на підставі ухвали слідчого судді Вугледарського міського суду Донецької області від 20 серпня 2013 року.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач в повному обсязі виконав вимоги чинного законодавства про працю та свої зобов`язання, передбачені ст. 47 КЗпП України, щодо підстав та порядку звільнення ОСОБА_1 , а тому приходить до висновку, що в задоволенні вимог позову останнього про визнання незаконним та скасування наказу директора Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» №10 від 06 січня 2014 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи прохідника 5 розряду дільниці ПР-2 у зв`язку з прогулом без поважних причин, слід відмовити.

Розглядаючи вимоги позову в частині стягнення з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» на користь позивача суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд виходить з наступного.

З системного аналізу положень статті 235 Кодексу законів про працю України виплата працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу здійснюється у разі винесення рішення про поновлення працівника на роботі, якщо буде встановлено, що останнього було звільнення без законної підстави.

З огляду на викладене, враховуючи, що суд дійшов висновку про відповідність дій відповідача вимогам чинного законодавства про працю під час звільнення ОСОБА_1 та відсутності підстав для скасування наказу директора Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» №10 від 06 січня 2014 року про звільнення останнього, а тому суд не вбачає підстав для здійснення виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та вважає необхідним відмовити в задоволенні позову в даній частині.

Статтями 12, 13, 81 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі №521/6687/17.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», третя особа: директор Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаська №1» Коломієць В.А., про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40, 47, 116, 117, 235 Кодексу Законів про працю України, ст. ст. 12, 13, 76, 77, 81, 141, 247, 257, 258, 263-265 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні вимог позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», третя особа: директор Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаська №1» Коломієць В.А., про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Вугледарський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області Дочинець С.І.