Справа № 484/468/20
Провадження № 2/484/528/20
Ухвала

12 травня 2020 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Максютенко О.А., при секретарі Завірюха В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Первомайська в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТДВ "СТДВ Глобус" про відшкодування шкоди (матеріальної та моральної) заподіяної внаслідок ДТП

за участю сторін:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_3

відповідача: ОСОБА_2

встановив

10 лютого 2020 року до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ТДВ «СТДВ «Глобус» про відшкодування шкоди (матеріальної та моральної) заподіяної внаслідок ДТП.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області 18.02.2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче судове засідання, а також сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи.

12 травня 2020 року відповідач ОСОБА_2 до суду направив заяву про відвід судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Максютенко О.А., яку мотивували тим, що наявні обставини, які викликають сумнів у її неупередженості і об`єктивності. 11.09.2018 року суддя Максютенко О.А. розглянула адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 та ст..124 КУпАП та закрила провадження за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Дана справа стосувалась дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої був відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Позовна заява про відшкодування шкоди пов`язана саме з вище зазначеною дорожньо-транспортною пригодою. Таким чином, суддя Максютенко О.А. фактично вже розглядала адміністративну справу пов`язану з одними і тими ж подіями, учасниками яких є одні і ті ж суб`єкти, та прийняла по ній остаточне рішення.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 підтримав свою заяву та просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та його адвокат в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні заяви про відвід судді Максютенко О.А.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

В ч. 1 ст. 36 ЦПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу).

Так, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.2 ст. 36 ЦПК України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, п. 38).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 43).

Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі Веттштайна (Wettstein), п. 44, та рішення у справі «Феррантеллі та Сантанджело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), рішення від 7 серпня 1996 року, п. 58).

Вказані висновки також містяться і в рішенні Європейського суду з прав людини від 10 грудня 2009 року у справі «Мироненко та Мартенко проти України».

Як вбачається з заяви позивача його доводи щодо упередженості судді фактично ґрунтуються на незгоді з процесуальними рішеннями судді, однак ці обставини не можуть бути підставою для відводу, що прямо закріплено в ч. 4 ст. 36 ЦПК України.

Водночас, відповідно до Кодексу суддівської етики суддя повинен демонструвати і пропагувати високі стандарти поведінки з метою зміцнення та підтримки довіри суспільства до судової влади. Неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Враховуючи той факт, що сторона позивача наполягає на відводі головуючого по справі, висловлює сумнів щодо об`єктивності та упередженості судді, виключно з метою усунення цього сумніву, уникнення у сторін будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи в подальшому та підвищення довіри суспільства до судової влади, на підставі 36 ЦПК України суд вважає за доцільне задовольнити заявлений у справі відвід судді Максютенко О.А.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд

ухвалив

заяву відповідача ОСОБА_2 про відвід судді Максютенко О.А. задовольнити.

Справу передати до канцелярії Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області для повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: