Провадження № 2/712/1083/20
Справа № 712/1255/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ТІТОВА О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (адреса: м. Черкаси, пр-кт Хіміків 50) про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про звільнення майна з-під арешту, посилаючись на те, що на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 22 січня 1999 року він є власником 1/3 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 . В 2019 році під час оформлення спадщина у нотаріуса після померлого батька ОСОБА_2 , з`ясувалося, що на його частину квартири було накладено обтяження, а саме арешт нерухомого майна. Згідно Інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно, підставою є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 041719 від 20 липня 2009 року Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції.

На його звернення до відділу ДВС, листом від 05 червня 2019 року йому було надано відповідь, що згідно із витягів з Автоматизованої системи виконавчих проваджень відносно нього перебували наступні виконавчі провадження: 1) № 21516215 по виконанню постанови № 385272 від 09 липня 2010 року, виданої ВДАІ про стягнення з ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , штрафу; 04 лютого 2011 року виконавче провадження завершене на підставі п. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання боржника), згідно даних, що містяться в системі АСВП не можливо однозначно ідентифікувати особу боржника; 2) № НОМЕР_1 по виконанню виконавчого листа № 2073 від 23 січня 2004 року, виданого Уманським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення аліментів з ОСОБА_3 , що проживає в АДРЕСА_1 ; 08 квітня 2014 року виконавче провадження завершене на підставі п. 6 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення).

Також зазначено, що в архіві відсутнє за давністю років виконавче провадження, в процесі якого була винесена зазначена постанова, відсутні будь-які відомості щодо підстав її винесення, а скасувати її можливо лише у судовому порядку.

Тому просить суд зобов`язати відповідача зняти арешт (реєстраційний номер обтяження 8920838, накладений постановою АА 041719 від 20 липня 2009 року Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції) на 1/3 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві власності.

Позивач до судового засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до судового засідання не з`явився.

У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалася.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства та Законом України «Про виконавче провадження».

Як встановлено в судовому засіданні, на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 22 січня 1999 року позивач ОСОБА_3 є власником 1/3 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 .

З Інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно від 28 січня 2020 року вбачається, що на частину квартири позивача накладено обтяження, а саме арешт нерухомого майна, підставою є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 041719 від 20 липня 2009 року Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції.

З листа Придніпровського відділу ДВС від 05 червня 2019 року вбачається, що згідно із витягів з Автоматизованої системи виконавчих проваджень відносно нього перебували наступні виконавчі провадження: 1) № 21516215 по виконанню постанови № 385272 від 09 липня 2010 року, виданої ВДАІ про стягнення з ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , штрафу; 04 лютого 2011 року виконавче провадження завершене на підставі п. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання боржника), згідно даних, що містяться в системі АСВП не можливо однозначно ідентифікувати особу боржника; 2) № НОМЕР_1 по виконанню виконавчого листа № 2073 від 23 січня 2004 року, виданого Уманським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення аліментів з ОСОБА_3 , що проживає в АДРЕСА_1 ; 08 квітня 2014 року виконавче провадження завершене на підставі п. 6 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення).

Також зазначено, що інформація про те, в межах якого виконавчого провадження накладено арешт на майно ОСОБА_3 згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутня.

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до вимог ст. 16 ЦК України, захист права позивача необхідно вчинити шляхом припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення, тобто звільнити майно з-під арешту.

За таких обставин, суд вважає, що вказаний арешт перешкоджає позивачу в повному обсязі реалізувати своє право щодо розпорядження належним йому майном, а тому позовні вимоги є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.12, 13, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Скасувати арешт майна, накладений постановою Придніпровського відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20 липня 2009 року, серії АА № 041719 на 1/3 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та на праві власності належить ОСОБА_4 , що зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за номером 8920838.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ: