Справа № 708/934/20
Номер провадження № 2/708/187/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - Попельнюха А.О.,

при секретарі - Циріль С.В.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Стасько О.Г.,

представника відповідача - адвоката Суботіна Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чигирині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання права власності, відповідно до якого, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив суд визнати об`єктом права спільної сумісної власності житловий будинок з господарськими будівлями за АДРЕСА_1 ; визнати об`єктом права спільної сумісної власності земельну ділянку площею 0,2578 га, кадастровий номер :02:001:0252; зобов`язати державного реєстратора внести зміни до запису державного реєстру речових прав № 22736393 від 09.10.2017 шляхом внесення відомостей про ОСОБА_1 як співвласника житлового будинку з господарськими будівлями за АДРЕСА_1 ; зобов`язати державного реєстратора внести зміни до запису державного реєстру речових прав № 22735823 від 09.10.2017 шляхом внесення відомостей про ОСОБА_1 як співвласника земельної ділянки площею 0,2578 га, кадастровий номер :02:001:0252; визнати ОСОБА_1 співвласником об`єкта спільної сумісної власності, житлового будинку з господарськими будівлями за АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 254, номер запису про право власності в державному реєстрі речових прав 22736393 від 09.10.2017; визнати ОСОБА_1 співвласником об`єкта спільної сумісної власності, земельної ділянки площею 0,2578 га, кадастровий номер :02:001:0252, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 254, номер запису про право власності в державному реєстрі речових прав 22735823 від 09.10.2017.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 09.10.2017 між відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями за АДРЕСА_1 . Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Чигиринського нотаріального округу Кашицькою О.Г., зареєстрований в реєстрі за № 1339. Зазначений будинок розташований на земельній ділянці площею 0,2578 га, кадастровий номер :02:001:0252, право власності на яку перейшло до відповідача одночасно з правом власності на будинок за договором купівлі-продажу від 09.10.2017, який був посвідчений приватним нотаріусом Чигиринського нотаріального округу Кашицькою О.Г., зареєстрований в реєстрі за № 1341.

Сторони перебувають у зареєстровано шлюбі з 10.01.2006. Зазначені будинок та земельна ділянка придбані під час перебування у шлюбі за рахунок спільних коштів подружжя. Позивач надавав згоду на укладення ОСОБА_2 вказаних договорів, яка посвідчувалась нотаріально.

На момент звернення до суду сторони припинили спільне проживання, спільне господарство не ведуть, ОСОБА_1 подав позов про розірвання шлюбу. У свою чергу відповідач ОСОБА_2 перешкоджає позивачеві у користуванні спільним сумісним майном, не визнає його право на вказане майно, відмовляється надавати оригінали правовстановлюючих документів на будинок. З метою захисту своїх прав та внесення необхідної інформації про належність майна сторонам ОСОБА_1 звернувся до державного реєстратора. Натомість, оскільки під час проведення реєстрації права власності нотаріусом внесено відомості, що спірний будинок перебуває у спільній сумісній власності, проте не зазначено, що позивач, як член подружжя, є його співвласником, державним реєстратором було відмовлено у внесенні відомостей до реєстру речових прав про ОСОБА_1 , як співвласника. Оскільки позивач вважає набуте під час перебування у шлюбі майно спільною сумісною власністю подружжя, з метою захисту своїх майнових прав, просив позов з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог задовольнити.

Ухвалою суду від 20.08.2020 провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

23.09.2020 на адресу суду надійшов відзив від відповідача ОСОБА_2 , відповідно до якого проти задоволення позову заперечувала. Власні заперечення обґрунтували тим, що право власності ОСОБА_1 на спірне майно виникло на підставі відповідних договорів купівлі-продажу, у зв`язку з чим нотаріусом під час проведення реєстраційної дії було вказано, що набуте майно є спільним сумісним. Жодних перешкод позивачеві у користуванні, які б могли свідчити про наявність заперечень щодо права власності позивача ОСОБА_2 не вчиняла, тому просила суд у задоволенні позову відмовити.

16.10.2020 на адресу суду від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначив, що підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У свою чергу проведена реєстраційна дія не дає підстав ідентифікувати саме ОСОБА_1 співвласником спірного майна, відмова державного реєстратора внести відповідні зміни та зазначити його співвласником обґрунтована неможливістю встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

25.11.2020 на адресу суду надійшло заперечення представника відповідача - адвоката Суботіна Г.Г., в якому представник послався на відсутність між сторонами юридичного спору щодо належності майна, у зв`язку з чим просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 02.12.2020 підготовче провадження закрито та справа призначена до судового розгляду по суті. За клопотаннями позивача у приватного нотаріуса Чигиринського районного нотаріального округу Кашицької О.Г. витребувано завірені копії договорів купівлі-продажу від 09.10.2017.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав у повному обсязі з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог та просив суд його задовольнити. Додатково повідомив, що в силу сімейного законодавства все набуте майно під час перебування у шлюбі є спільним сумісним майном подружжя. Спірне майно було придбано під час перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у шлюбі, який наразі розірвано на підставі рішення суду. Натомість він не має жодного правовстановлюючого документа, позбавлений права користуватися, володіти та розпоряджатися цим майном. Іншого способу захисту його невизнаних прав немає.

Представник позивача - адвокат Стасько О.Г. позов підтримав у повному обсязі з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. В обґрунтування заявленого позову зазначив, що Рацівська сільська рада на його адвокатські запити надала інформацію, відповідно до якої одноосібним власником домоволодіння по АДРЕСА_1 рахується відповідач по справі ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу від 09.10.2017. Наразі у вказаному домоволодінні рахується зареєстрованою в тому числі ОСОБА_4 , згоду на реєстрацію місця проживання якої давала одноосібно ОСОБА_2 як власник. Зареєструвати ОСОБА_1 у спірному домоволодінні сільська рада не має можливості, оскільки позивач не є його власником, його реєстрація можлива лише за згодою відповідача ОСОБА_2 .

Представник відповідача - адвокат Суботін Г.Г. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. В обґрунтування зазначив, що право власності відповідачем набуто в момент укладення договору купівлі-продажу. Обраний ним спосіб захисту свого порушеного права не є ефективним та правильним, тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Заслухавши учасників, дослідивши наявні у справі докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

На підставі ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Аналогічна норма щодо належності майна до спільної сумісної власності подружжя також регламентована нормами Цивільного кодексу України, зокрема відповідно до ч. 2 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч. 1 ст. 368 ЦК України).

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 ) перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб укладено 10.01.2006, зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 2.

На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.10.2017, який укладено між ОСОБА_3 (від імені якого діяла ОСОБА_6 ) та ОСОБА_2 , відповідач стала власником земельної ділянки площею 0,2578 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Вказаний договір посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Чигиринського нотаріального округу Кашицькою О.Г. 09.10.2017, зареєстровано в реєстрі за № 1341. Чоловік покупця ОСОБА_2 згідний з укладенням цього договору, заява про згоду посвідчена нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу Кашицькою О.Г. 09.10.2017 за реєстровим № 1338 (п. 4 Договору від 09.10.2017).

На підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 09.10.2017, який укладено між ОСОБА_3 (від імені якого діяла ОСОБА_6 ) та ОСОБА_2 , відповідач стала власником житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 . Вказаний договір посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Чигиринського нотаріального округу Кашицькою О.Г. 09.10.2017, зареєстровано в реєстрі за № 1339. Чоловік покупця ОСОБА_2 згідний з укладенням цього договору, заява про згоду посвідчена нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу Кашицькою О.Г. 09.10.2017 за реєстровим № 1338 (п. 5 Договору від 09.10.2017).

З наведених доказів судом встановлено, що спірне майно було придбано під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, відповідно воно є спільним сумісним майном подружжя. Титульним власником є відповідач по справі ОСОБА_2 , як сторона вчинених правочинів. Доказів на спростування факту належності спірного майна до спільної сумісної власності подружжя суду не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

На підставі ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 04.06.2017) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На підставі п. 9 ч. 1 ст. 2 Закону в редакції на момент укладення правочину, реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 04.06.2017) речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

В абзаці 5 частини 5 статті 3 Закону регламентовано, що державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Державній реєстрації прав підлягають, в тому числі, право власності (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 04.06.2017) державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій.

На підставі п. 19 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (в редакції Постанови від 04.02.2017) державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав.

З наданої суду інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу Кашицькою О.Г. за наслідками посвідчення правочину - договору купівлі-продажу від 09.10.2017, проведена реєстрація права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 254, номер запису про право власності в ДРРПНМ 22736393 від 09.10.2017). Зокрема до реєстру внесена інформація про належність вказаного житлового будинку ОСОБА_2 , форма власності - приватна, вид спільної власності - спільна сумісна. Інформація про інших суб`єктів права власності (співвласників) відсутня.

Також судом встановлено, що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Чигиринського районного нотаріального округу Кашицькою О.Г. за наслідками посвідчення правочину - договору купівлі-продажу від 09.10.2017, проведена реєстрація права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:0252 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 254, номер запису про право власності в ДРРПНМ 22735823 від 09.10.2017). Зокрема до реєстру внесена інформація про належність вказаної земельної ділянки ОСОБА_2 , форма власності - приватна, вид спільної власності - спільна сумісна. Інформація про інших суб`єктів права власності (співвласників) відсутня.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 04.06.2017) до загальних засад державної реєстрації прав законодавцем віднесено в тому числі обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав.

Натомість із внесеної до реєстру інформації вбачається, що відносно житлового будинку та земельної ділянки, які були придбані ОСОБА_2 09.10.2017, інформація про співвласників вказаних об`єктів нерухомого майна відсутня та не відображена, відповідач рахується одноосібним власником не зважаючи на наявність інформації про належність майна на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

За таких обставин суд приходить до висновку, що набуте під час перебування у шлюбі спірне нерухоме майно належить сторонам по справі на праві спільної сумісної власності, що підтверджено матеріалами справи та позицією сторін. Натомість проведена під час внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстраційна дія не в повній мірі відображає суб`єктний склад співвласників, зокрема внесена інформація про суб`єктів права лише щодо відповідача ОСОБА_2 , що виключає можливість позивача реалізувати свої правомочності, щодо наявного у позивача права наявні певні обґрунтовані сумніви у третіх осіб. Твердження відповідача та представника відповідача про відсутність у вказаних правовідносинах юридичного спору суд оцінює критично, оскільки у протилежному випадку сторони мали змогу вирішити спір позасудовим шляхом, натомість під час судового розгляду позивачем та представником відповідача було неодноразово повідомлено, що вказаний спір позасудовим шляхом вирішити неможливо.

ВП ВС у своїй постанові від 19.05.2020 (справа № 916/1608/18, провадження № 12-135гс19) зазначила, що відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що це правило за аналогією закону має застосовуватися не тільки у випадках, коли власник втратив документ, який засвідчує його право власності, а й у випадках, коли наявні в нього документи не дають змоги беззаперечно підтвердити своє право власності на нерухоме майно (зокрема тоді, коли з документа вбачається право власності особи, але не випливає однозначно, що майно є саме нерухомістю), але лише за умови, що право на майно не зареєстроване за іншою особою. Якщо така реєстрація здійснена, то належним способом захисту, як зазначено вище, є віндикаційний позов, а не позов про визнання права власності.

Враховуючи наведене суд приходить до переконання, що наявний між сторонами спір дає підстави для визнання права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на придбанні під час перебування у шлюбі об`єкти нерухомого майна. Саме такий спосіб захисту у вказаних правовідносинах є належним, оскільки відповідно до чинного законодавства з моменту набуття права власності на вказані об`єкти нерухомого майна воно належить членам подружжя на праві спільної сумісної власності, якщо інше не буде доведено у судовому порядку. Віндикація у вказаному спорі не може бути належним способом захисту, оскільки володіння спірним майном відповідачем ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності є законним та складовою права власності. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання набутих під час перебування у шлюбі об`єктів нерухомого майна спільною сумісною власністю підлягають до задоволення.

Позовні вимоги в частині зобов`язання державного реєстратора внести зміни до запису державного реєстру речових прав шляхом внесення відомостей про ОСОБА_1 як співвласника житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 не підлягають до задоволення, оскільки в силу статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно є підставою для реєстрації права власності.

Враховуючи, що сторони звільнені від сплати судового збору, що підтверджується рішенням у справі № 708/830/20 (номер провадження № 2/708/172/20), в силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 60, 61 СК України, ст. ст. 16, 328, 334, 368, 392 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 10, 12, 76-84, 89, 141, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності - задовольнити частково.

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 254, номер запису про право власності в ДРРПНМ 22736393 від 09.10.2017).

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 0,2578 га, кадастровий номер :02:001:0252, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 254, номер запису про право власності в ДРРПНМ 22735823 від 09.10.2017).

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через Чигиринський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники та їх адреси:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстр.: АДРЕСА_2 , прож.: АДРЕСА_3 );

Представник позивача: адвокат Стасько Олег Григорович (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК № 001051, видане 17.12.2018 Радою адвокатів Черкаської області, адреса робочого місця адвоката: м. Чигирин, вул. Грушевського, 18/1);

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстр: АДРЕСА_2 , прож.: АДРЕСА_1 );

Представник відповідача: адвокат Суботін Геннадій Геннадійович (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК № 000572, видане 04.09.2014 Радою адвокатів Черкаської області, адреса робочого місця адвоката: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, Тернівський р-н, вул. Курильська, буд. 24, кімн. 1).

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені 24.12.2020, повне рішення складено 04.01.2021.

Суддя А.О. Попельнюх