Справа № 541/518/20
Номер провадження 2/541/572/2020
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 квітня 2020 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

судді - Городівського О.А.

за участю секретаря судового засідання - Ніколаєнко М.В.,

представника позивача, адвоката Сидоренко Ю.В. та відповідача ОСОБА_1

розглянувши в підготовчому засіданні цивільну справу в порядку загального провадження

за позовом ОСОБА_2 до

ОСОБА_1

про встановлення фактів родинних відносин та належності заповіту,

в с т а н о в и в:

17 березня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між ним та його матір`ю ОСОБА_3 та сестрою ОСОБА_4 , а також встановлення факту належності йому заповіту складеного ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 .

На підтвердження заявлених вимог ОСОБА_2 зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 - його мати, яка 25 червня 1999 року склала заповіт в якому належну їй квартиру АДРЕСА_1 заповідала в рівних долях ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Вказаний заповіт був посвічений Першою миргородською державною нотаріальною конторою. При складанні заповіту матері не було відомо, що при отриманні позивачем паспорта громадянина України 08 жовтня 1996 року було невірно здійснено переклад прізвища на українську мову та зазначено « ОСОБА_3 », при цьому російською мовою прізвище зазначено у свідоцтві про народження « ОСОБА_3 ». Після смерті матері при звернені до нотаріальної контри, для оформлення спадщини йому було відмовлено по тій причини, що його прізвище вказане у паспорті не відповідає прізвищу вказаному в заповіті, а також тому, що через розбіжності у написанні прізвищ в паспорті та свідоцтві про народження його родинний зв`язок з померлою матір`ю не підтверджується, а можливість внесення змін до заповіту втрачена у зв`язку зі смертю заповідача. В зв`язку з цим свідоцтво про право на спадщину було видано 25 грудня 2007 року державним нотаріусом Першої миргородської державної нотаріальної контори лише ОСОБА_4 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . На іншу Ѕ частину квартири свідоцтво про право на спадщину не видане і на даний час право власності на вказану квартиру зареєстроване за ОСОБА_3 - Ѕ частина і за ОСОБА_4 - Ѕ частина. ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_3 та його рідною сестрою. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, але у зв`язку з тим, що при реєстрації нею шлюбів та змінами в зв`язку з цим прізвища було допущені помилки у написанні її прізвища на даний час їхні родинні стосунки документально не підтверджуються, що перешкоджає йому реалізувати своє право на отримання спадщини після померлої сестри, як спадкоємця другої черги, а тому ОСОБА_2 звернувся до суду з даною заявою.

Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23 березня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.23).

Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України (а.с. 57-58).

Представник позивача ОСОБА_2 , адвокат Сидоренко Ю.В., що діє на підставі ордеру на надання правової допомоги (а.с.60) в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримав, просив їх задоволити з підстав вказаних у позовній заяві також просив не стягнувати з відповідача судовий збір на користь позивача.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 визнав.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). За свого життя остання 25 червня 1999 року склала заповіт, яким належну їй квартиру АДРЕСА_1 заповіла в рівних долях ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.12). З метою оформлення спадщини ОСОБА_2 та ОСОБА_4 звернулися з відповідними заявами до Першої миргородської державної нотаріальної контори. В свідоцтві про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьками зазначені ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (а.с.38). Згідно копії акту про шлюб № 3 складеного 05 січня 1969 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 одружилася з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 і змінила дівоче прізвище « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » (а.с.55). Згідно копії запису акта про укладення шлюбу складеного 14 вересня 1982 року ОСОБА_4 одружилася з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 і змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_4 » (а.с.54). На підставі наданих документів 25 грудня 2007 року державним нотаріусом Першої миргородської державної нотаріальної контори Снятовській Світлані Михайлівні було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.46). В свідоцтві про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 батьками вказані ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (а.с.7).

Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 р. суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

В паспорті громадянина України виданого 08.10.1996 року Орджонікідзевським РВХМУУМВС України в Харківській області прізвище ім`я по батькові позивача зазначено як « ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.9). При зверненні до нотаріуса, останньому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки у зв`язку з розбіжностями в написанні прізвища родинний зв`язок з померлою матір`ю документально не підтверджується. Прізвище спадкодивиці в заповіті і в свідоцтві про народження позивача вказане як « ОСОБА_3 », а прізвище позивача в свідоцтві про народження вказане як « ОСОБА_3 », в заповіті « ОСОБА_3 », а в паспорті громадянина України « ОСОБА_3 ». Суд вважає, що сукупність досліджених під час розгляду даної справи доказів, свідчить про доведеність факту родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є матір`ю позивача ОСОБА_2 , а також, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_2 є рідним братом та сестрою, так як розбіжність у зазначенні прізвища виникла внаслідок помилки при видачі паспорта громадянина України позивачу у перекладу прізвища з російської мови на українську.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Відповідно до частини 1 статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Враховуючи те, що позивач є спадкоємцем за заповітом в якому помилково зазначено його прізвище як « ОСОБА_3 » а не « ОСОБА_3 » вчасно подав заяву про прийняття спадщини, суд вважає за можливе встановити факт належності ОСОБА_2 заповіту складеного 25.06.1999 ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 , що був посвідчений державним нотаріусом Першої Миргородської державної нотаріальної контори Смага Л.М. та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 2-1507.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог, а тому вважає за необхідне встановити відповідні факти.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК визначено, що у разі … визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті суд … в рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач ОСОБА_2 в позовній заяві, а представник позивача в судовому засіданні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, сплаченого при поданні позову, чи про повернення позивачу з Державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, не заявляли, тому судовий збір слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.258, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ), заповіту складеного 25.06.1999 ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 , що був посвідчений державним нотаріусом Першої Миргородської державної нотаріальної контори Смага Л.М. та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 2-1507.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є сином ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та рідним братом ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У відповідності до ч.1 ст. 354 ЦПК України, рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення через Миргородський міськрайонний суд до Полтавського апеляційного суду. На підставі п.3 Прикінцевих положень ЦПК України (в ред. від 02.04.2020 року), даний строк продовжуються на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 06.05.2020

Суддя: О. А. Городівський