Справа № 761/8085/20
Провадження № 2/761/4944/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

секретаря судового засідання - Мехеди А.В.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Криган Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту промисловості та розвитку підприємства виконавчого органу Київської міської ради, Комунального підприємства «Міський магазин» виконавчого органу Київської міської державної адміністрації про відшкодування майнової шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту промисловості та розвитку підприємства виконавчого органу Київської міської ради, Комунального підприємства «Міський магазин» виконавчого органу Київської міської державної адміністрації про відшкодування майнової шкоди, у якій позивач просить суд стягнути з Департаменту промисловості та розвитку підприємства виконавчого органу Київської міської ради та Комунального підприємства «Міський магазин» виконавчого органу Київської міської державної адміністрації солідарно на свою користь 15 000,00 грн. відшкодування майнової шкоди.

В позовних вимогах позивач просить солідарно стягнути з Відповідача 1 - Департаменту промисловості і розвитку підприємства виконавчого органу Київської міської ради (, місцезнаходження 01044, м. Київ, вул. Терещенківська, 11-а) та Відповідача 2 - Комунального підприємства "Міський магазин" виконавчого органу Київської міської державної адміністрації (, місцезнаходження: 01004, м. Київ, вул. Басейна, будинок 1/2А) на користь Позивача 15000,00 грн відшкодування майнової шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідачем 1 у порушення вимог п. 13.3.2. Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 р. N 1051/1051 без повідомлення Позивача та за відсутності належним чином направленого Позивачу припису видав наказ №9-з від 25.01.2018 р. про демонтаж (переміщення) належного Позивачу транспортного засобу.

13 березня 2020 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Фролової І.В.

20 березня 2020 року ухвалою суду відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача у задоволенні позову просить відмовити.

Відповідач - 2 04 травня 2018 р. на підставі протиправного на думку Позивача наказу Відповідача -1 без залучення до складу комісії із демонтажа (переміщення), у нічний час протиправно здійснив переміщення транспортного засобу Позивача на платну автостоянку ТОВ "Атлант Консалтинг Груп" внаслідок чого Позивачу була завдана майнова шкода у розмірі 15000, 00 грн., оскільки ТОВ "Атлант Консалтинг Груп" відмовилося повернути Позивачеві зазначені грошові кошти, стверджуючи, що ТОВ "Атлант Консалтинг Груп" понесло витрати на зберігання зазначеного транспортного засобу у період з 04.05.2018 р по 01.06.2018 р.

Відповідач -1 проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. Своє заперечення мотивує тим, що Позивач не виконав умови Припису від 05.12.2017 р №1723688 з вимогою усунути порушення шляхом проведення демонтажу (переміщення) самовільно розміщеного засобу пересувної дрібнороздрібної мережі. Крім того, Відповідач -1 зазначає, що винесений ним на підставі зазначеного припису наказ №9-з (від 25.01.2018 р. "Про демонтаж (переміщення) самовільно розміщеного засобу пересувної дрібнороздрібної мережі" п. 310 додатку якого визначено самовільно розміщений засіб (АІ 3342), що підлягав демонтажу, розташований за на час видання наказу за адресою:вул. Ж. Жабаєва, 2) є чинним і в судовому порядку не оскаржувався, тож підстави для відшкодування матеріальної шкоди Позивачу відсутні.

Відповідач -2 у своєму відзиві на позовну заяву також проти позовних вимог заперечує та просить суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Свою позицію аргументує тим, що діяв відповідно до розпоряджень виконавчого органу Київської міської та інших нормативно-правових актів, а також тим, що оскільки наказ №9-з не визнавався у передбаченому законом порядку протиправним чи незаконним, дії Відповідача - 2 вчинені на підставі законного рішення і не можуть вважатися протиправним, враховуючи похідні від наказ №9-з вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди.

Таким чином, заслухавши пояснення сторін по справі, розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК України).

Позивач - ОСОБА_1 є власником транспортного засобу "JAK"днз НОМЕР_1 2007 р.в, що підтверджується копією технічного паспорту. Зазначений транспортний засіб був переданий Позивачем в оренду ОСОБА_2 на підставі відповідного договору оренди.

05 травня 2018 р. Позивачеві від орендаря стало відомо, що його транспортний засіб у ніч з 04 травня 2018 р. на 05 травня 2018 зник з місця стоянки у невідомому напрямку. В подальшому було з`ясовано, що вночі 04 травня 2018 р. зазначений транспортний засіб було переміщено КП "Київський магазин" (Відповідач - 2) на платну стоянку ТОВ "Атлант Консалтинг Груп" на зберігання де він знаходився у період з 04.05.2018 р по 01.06.2018 р. Відповідно до квитанції №ПН126703С1 від 01.06.2018 р. Позивачем на користь Відповідача -2 було сплачено 15000,00. Позивачем було зазначено що транспортний засіб йому було повернуто в цей же день.

Позивач стверджує, що Відповідачем 1 у порушення вимог п. 13.3.2. Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 р. N 1051/1051 без повідомлення Позивача та за відсутності належним чином направленого Позивачу припису видав наказ №9-з від 25.01.2018 р. про демонтаж (переміщення) належного Позивачу транспортного засобу. Також в матеріалах справи міститься лист ОСОБА_2 на ім`я Позивача про те, що ОСОБА_2 не отримував жодних приписів ані від Позивача - 1, ані від КП "Київблагоустрій".

Разом з тим, у матеріалах справи міститься і копія Припису №1723688, відповідно до якого він виписаний на ФОП ОСОБА_2 , що є орендарем транспортного засобу, який належить на праві власності Позивачу та з підписом ОСОБА_2 про одержання.

Вислухавши сторони, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог за наступних підстав.

Пунктом 13.3.1 (у редакції на день виявлення порушення) Правил благоустрою міста Києва, що прийняті Рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 р. N 1051/1051 передбачено, що у разі виявлення самовільно розміщених (встановлених) малих архітектурних форм, тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, в т. ч. тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, паспорти прив`язки яких анульовані або строк дії яких закінчився, самовільно розміщених (встановлених) засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі (автомагазини, автокафе, автокав`ярні, авторозвозки, автоцистерни, лавки-автопричепи, візки, спеціальне технологічне обладнання (низькотемпературні лотки-прилавки) тощо) (далі - засоби пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі), об`єктів сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі (на розміщення яких відсутні оформлені в установленому порядку документи) уповноважені особи Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), структурних підрозділів з питань контролю за благоустроєм районних в місті Києві державних адміністрацій, комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київблагоустрій" (далі - КП "Київблагоустрій) вносять припис його власнику (користувачу або особі, яка здійснила розміщення (встановлення)) з вимогою усунення порушень шляхом проведення демонтажу малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, демонтажу (переміщення) засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі із зазначенням строку демонтажу (переміщення) відповідно до абзаців другого і третього цього підпункту.

Малі архітектурні форми, тимчасові споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності мають бути демонтовані протягом трьох днів з моменту отримання припису, крім тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, відсутніх в матеріалах єдиної цифрової топографічної основи території міста Києва, демонтаж яких має бути здійснений протягом одного дня з моменту отримання припису.

Протягом зазначеного у приписі строку власник (користувач або особа, яка здійснила розміщення (встановлення)) зобов`язаний за власний рахунок здійснити демонтаж самовільно розміщеної (встановленої) малої архітектурної форми, тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, об`єкта сезонної дрібнороздрібної торговельної мережі, демонтаж (переміщення) засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі та провести відновлення порушеного благоустрою на місці їх розміщення (встановлення).

Так, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Положеннями ч. 1 ст. 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи, у приписі, який отримав орендар ТЗ (що належить на праві власності Позивачу) було запропоновано усунути порушення шляхом надання проектно-дозвільної документації на розміщення ТЗ. Строк виконання - негайно. Відповідач видав наказ №9-з про демонтаж (переміщення) належного Позивачу транспортного засобу 25.01.2018 р., але демонтаж ТЗ відбувся фактично через кілька місяців - 04.05.2018 р.

Крім того, за цей час Позивач не довів, що намагався хоч якимось чином усунути виявлені порушення. Разом із тим, як свідчать матеріали справи, лише після фактичного демонтажу ТЗ Позивач почав вести листування з Відповідачами, і особливо активно після того, як заплатив за зберігання ТЗ.

Отже, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.3, 12, 13, 76-81, 89 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту промисловості та розвитку підприємства виконавчого органу Київської міської ради, Комунального підприємства «Міський магазин» виконавчого органу Київської міської державної адміністрації про відшкодування майнової шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

ОСОБА_1 , адреса місця проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

Департамент промисловості та розвитку підприємства виконавчого органу Київської міської ради, місце знаходження - 01044, м. Київ, вул. Терещенківська, буд. 11-А, ,

Комунальне підприємство «Міський магазин» виконавчого органу Київської міської державної адміністрації, місце знаходження - 01004, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 6, ,

Повний текст рішення складений 18 січня 2021 року.

Суддя: