Провадження № 2-о/369/275/20
РІШЕННЯ

Іменем України

27 листопада 2020 року м.Київ

Києво-Святошинський районий суд Київської області у складі:

головуючого - судді Усатова Д.Д.,

за участю секретаря Житар А.А.,

розглянувши у судовому засіданні в прядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Києво-Святошинський районний відділ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області про встановлення факту постійного проживання на території України, -

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13.11.1991 р.

Як на підставу заявлених вимог вказала, що народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Караундж Азербайджан.

Сверджує, що після народження з батьками повернулася на територію України та з 1987 року по 1992 рік проживала за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка №884 від 03.12.1994 року видана квартальним комітетом №15 м. Кам`янське. З 1988 року по 1993 року заявниця була вихованкою в закладі дошкільної освіт №33 м. Кам`янське (колишій ДКХЗ імені Орджонікідзе) про що свідчать працівники закладу, які працювали у ЗДО в зазначений період і працюють по теперішній час, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Мати заявниці ОСОБА_5 - є громадянкою України, працювала з 1988 року по 1994 рік в Дніпродержинській 4-тій міські лікарні, на підтвердження чого надає трудову книжку.

Заявниця зазначає, що в даний момент в неї виникла необхідність отримати громадянство України, однак у зв`язку з тим, що на час проживання на території України вона не виготовила відповідних документів, змушена звертатися до суду з данною заявою.

На підставі вище наведенного ОСОБА_1 просила суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка станом на 24.08.1991 рік та 13.11.1991 рік, тобто на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України», проживала в Україні.

18.11.2020 року через канцелярію суду подала заяву про уточнення позовних вимог, де просила суд: встановити факт, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка станом на 24.08.1991 р. та 13.11.1991 р., тобто на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» постій проживала на території України.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.10.2020 року відкрито провадження у справі.

Учасники справу у судове засідання не прибули, заявник подала через канцелярію суду письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутністі, заінтересована особа свого представника не направила.

Дослідивши заяву та долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Караундж Азербайджан. Після народження з батьками повернулася на територію України та з 1987 року по 1992 рік проживала за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка №884 від 03.12.1994 року видана квартальним комітетом №15 м. Кам`янське. З 1988 року по 1993 року заявниця була вихованкою в закладі дошкільної освіт №33 м. Кам`янське (колишій ДКХЗ імені Орджонікідзе) про що свідчать працівники закладу, які працювали у ЗДО в зазначений період і працюють по теперішній час, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ..

Мати заявниці ОСОБА_5 - є громадянкою України, працювала з 1988 року по 1994 рік в Дніпродержинській 4-тій міські лікарні, на підтвердження чого надає трудову книжку серії НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Питання громадянства України регулюється Конституцією України, законами України, указами Президента України, міжнародними договорами України.

Основними нормативно-правовими актами з питань громадянства України є Закон України «Про громадянство України» та Указ Президента України від 27.03.2001 року N 215 «Питання організації виконання ЗУ «Про громадянство України». Підстави набуття особою громадянства України визначаються індивідуально, залежно від її місця народження, походження, проживання, родинних зв`язків тощо.

Відповідно Закону України «Про громадянство України» громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України або які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року N 215, в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року N 588/2006, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Факт постійного проживання на території України заявниці ОСОБА_1 , у тому числі станом на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року або на момент набрання чинності Закону України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) має юридичне значення та породжує для нього юридичні наслідки, так як встановлення вказаного факту в судовому порядку надає йому право подати заяву про набуття громадянства України. В іншому встановленому Законом України «Про громадянство України» порядку, набути громадянство України заявник не може.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про громадянство України", безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття "безперервне проживання на території України" та "проживання на території України на законних підставах". Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено..

Таким чином, розглядаючи заяву, суд надає правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам безперервного проживання особи на території України.

Отже, досліджені докази в їх сукупності свідчать про те, що ОСОБА_1 з 1987 року по 1994 рік проживала в м. Дніпродзержинськ (Кам`янське), тобто на території України, та іншого місця проживання у неї не було.

З урахуванням викладеного, а також з огляду на те, що для реалізації заявницею своїх прав необхідним є визнання факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991року, і саме цей факти має для заявниці юридичне значення, суд задовольняє заяву.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 264, 265, 293, 294, 315 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , заінтересована особа Києво-Святошинський районний відділ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області про встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на території України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , станом на 24 серпня 1991 року та ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Усатов Д.Д.