№243/7257/16-ц
№2/243/5/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

27 листопада 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Воронкова Д.В.,

за участю секретаря Нікіфорової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі № 17 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя та зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

05.09.2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в якому, неодноразово уточнивши позовні вимоги, вказала, що 27.07.1996 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 . З початку 2013 року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з вересня 2013 року. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду від 04.10.2013 року шлюб було розірвано. В період перебування у шлюбі нею та відповідачем за спільні кошти було придбано наступне майно: холодильник NORD вартістю 950 грн., придбано 04.05.2000р; DVD програвач NASH вартістю 299грн., придбано 18.11.2006 р; Шафа книжкова вартістю 250 грн., придбано 2009 р; Генератор Forte вартістю 1300 грн., придбано 26.03.2007 р; Телевізор Alpari вартістю 1689грн., придбано 07.12.2007р; Музикальний центр Aistar вартістю 300 грн., придбано в 1999 р; «Відео домофон» вартістю 600 грн., придбано у 2008р; Пральна машина SEG вартістю 1299 грн., придбано 04.04.2003р; Чайник електричний PHILIPS вартістю 200грн., придбано 26.11.2005р; Автоматичний стабілізатор напруги вартістю 299 грн., придбано 25.10.2008р; Кондиціонер NORD-12000 вартість 1702 грн., придбано 07.12.2007 р; Мікрохвильова піч SAMSUNG 2927NTR вартістю 746 грн., придбана 12.08.2004р; Гідро акумулятор вартістю 800 грн., придбано 2008 р; Насос «Водограй» вартістю 900грн., придбано у 2008 р; Автомийка Karcher вартістю 1129 грн., придбано 2009 р; Диван та два крісла вартістю 1500 грн., придбано у 2006 р; Ліжко та матрац вартістю 1500грн., придбано у 2004 р; Кухонний гарнітур вартістю 1200 грн., придбано у 2004 р; Ліжко двоспальне з матрацом вартістю 2900 грн., придбано у 2009р; Шафа купе вартістю 2500грн., придбано 2009р; Ванна вартістю 700грн., придбана 1999р; Санвузол вартістю 500грн., придбано 2010р; М`який кухонний куточок з табуретками вартістю 2500грн., придбано у 2004р; Мопед вартістю 6000грн., придбано у 2003р; Компресор 1000 грн., придбаний у 2002р; Мотокультиватор вартістю 1500грн., придбано у 2000р; Калорифер газовий вартістю 900грн., придбано у 2009 р; Басейн вартістю 1500грн., придбано у 2010р; Гойдалка садова вартістю 1500грн., придбано у 2010 р; Бак для води вартістю 2000 грн.; Автоматичний привід для воріт вартістю 4000грн.

До укладання шлюбу відповідачу належав одноповерховий житловий будинок, житловою площею 10 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 . За період перебування у шлюбі нею та відповідачем було перебудовано вказаний будинок: замінено вікна, дах, добудовано до будинку кухню, санвузол, ванну, котельну, коридор та збудовано другий поверх з двох житлових кімнат та новим дахом. Вказані будівлі було обладнано водопостачанням, каналізацією, газопостачанням та системою опалення, проведено замінену електрики. Було збудовано новий гараж, накриття над двором, замощення дворової та прибудинкової території, замінено огорожу, збудовано два підсобних приміщення (сараї), літню кухню, літній душ, вбиральню та свердловина глибиною 20м.Тобто, замість старого будинку, за вказаною адресою знаходиться інший новий житловий будинок, що побудований за час шлюбу.

Згідно експертного висновку вартість вищевказаних поліпшень будинку, що були зроблені під час шлюбу, складає - 462741 гривень.

З метою досудового поділу спільного сумісного майна подружжя та врегулювання спірних питань вона запропонувала відповідачу добровільно поділити сумісне майно, але відповідач вигнав її та доньку з будинку та змінив дверні замки.

Також ними за час шлюбу було придбано: автомобіль ГАЗ 330202, 2007 року випуску, який було знято з державної реєстрації 21.08.2012 році та відчужено під час шлюбу без її (позивачки) згоди, вартість вказаного авто складає 84940 грн.; автомобіль ГАЗ 330202, 2011 року випуску, дата реєстрації 28.08.2012 року, який 25.11.2016 року незаконно, без її згоди, було відчужено ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , середня вартість вищенаведеного авто згідно висновку №139-19 складає 176300 грн.

Просила суд:

- визнати спільною сумісною власністю подружжя вказані автомобілі, вказане рухоме майно, а також самочинно побудований двоповерховий житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в якому вартість будівництва та будівельних матеріалів належить сторонам в рівних частках. Враховуючи, що вищевказане рухоме майно перебуває у володінні ОСОБА_2 просила суд залишити перелічене рухоме майно у власності ОСОБА_2 та стягнути з останнього на її користь Ѕ часту вартості вказаного рухомого майна в сумі 22831,5 грн., а також вартість 1/2 частки автомобіля «Газель» ГАЗ 330202, 2007 року випуску та автомобіля «Газель» ГАЗ 330202, 2011 року випуску, що складає 130620 грн.

Також просила суд:

- визнати за нею право власності на Ѕ частку будівельних матеріалів, використаних для будівництва двоповерхового житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що відповідає 1/2 частці поліпшень, визначених у експертному висновку №1143/1144 від 30.03.2018 року вартістю 231370 гривень 50 копійок.

- залишити в спільному користуванні сторін: подвір`я, на якому розташовано жилий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами; хвіртку, ворота та паркани;

- визнати її співзабудовником двоповерхового житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 з правом здачі будинку до експлуатації.

- зобов`язати ОСОБА_2 не чинити їй перешкоди в користуванні майном, що належить їй на праві приватної власності та залишене у спільному користуванні сторін.

- стягнути з відповідача на її користь вартість судових витрат, вартість юридичних послуг та вартість експертиз.

19.10.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, в якому останній вказав, що у володінні ОСОБА_1 перебуває майно, яке було придбано сторонами під час шлюбу, а саме: набір м`якої меблі вартістю 1500 грн., плита газова «Горєньє» вартістю 4500 грн., ноутбук «Ассер» вартістю 6200 грн., планшет «Леново» вартістю 3000 грн., люстри 4 шт. загальною вартістю 1500 грн., ліжко двоспальне з матрацом вартістю 2900 грн., холодильник «Донбасс» вартістю 900 грн., мікрохвильова піч «Самсунг» вартістю 750 грн., мопед «Дефіант» вартістю 6000 грн., велосипед вартістю 1000 грн., відеокамера «Сони» вартістю 2000 грн., насос «Водолей» вартістю 900 грн., автомойка «Керхер» вартістю 1500 грн., генератор вартістю 1300 грн., телевізор «Самсунг» вартістю 5700 грн., ваза напільна 3 шт. загальною вартістю 1200 грн., ваза криштальна вартістю 420 грн., фотоапарат «Нікон» вартістю 3000 грн., обручальна золота каблучка вартістю 3500 грн., золотий перстень вартістю 6000 грн., пральна машина «Сег» вартістю 1300 грн., шифер 35 листів загальною вартістю 1750грн., шини автомобільні «Амтел» 6 шт. на загальну суму 9000 грн., кондиціонер «Хаєр» вартістю 2200 грн., ДВД програвач вартістю 530 грн., холодильник «Самсунг» вартістю 4500 грн., пилосос «Самсунг» вартістю 2000грн., пилосос «Филипс» вартістю 2300 грн., кухонний комбайн вартістю 2500 грн., міксер вартістю 590 грн., соковижималка вартістю 1800 грн., комп`ютерний стілець вартістю 1000 грн., комп`ютерне крісло вартістю 900 грн., настільна лампа вартістю 400 грн., металеві листи з нержавіючої сталі 8 шт. загальною вартістю 4800 грн., принтер кольоровий вартістю 2000 грн., швейна машина «Сингер» вартістю 4700. Загальна вартість майна складає 101940 грн.

Просив суд визнати вищевказане нерухоме майно спільною сумісною власністю подружжя, залишити вказане майно у власності ОСОБА_1 та стягнути з останньої на його користь вартість Ѕ частки вказаного майна в сумі 50970 грн.

20.02.2017 року ОСОБА_1 надала суду заперечення на зустрічну позовну заяву, в якій вказала, що ОСОБА_2 не надав суду жодного доказу на підтвердження зустрічних позовних вимог. Просила відмовити у задоволенні зустрічного позову. (Т.1 а.с. 100)

У вересні 2018 року до суду надійшов відзив на первинну позовну заяву, в якому ОСОБА_2 вказав, що заперечує проти визнання спірного будинковолодіння спільною власністю та визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ його частки за наступних обставин. Вказаний будинок є його особистою власністю на підставі ст. 57 ч.1 ЦК України, оскільки був отриманий у подарунок 22.05.1996 року, тобто до реєстрації шлюбу. Доводи позивачки про те, що всі покращення будинку відбулися за спільні гроші, є безпідставними, оскільки всі матеріали для переобладнання будинку були залишені йому ( ОСОБА_2 ) колишнім власником, або придбані ним ( ОСОБА_2 ) до реєстрації шлюбу. Не є спільною власністю спірні автомобілі, оскільки ці автомобілі не перебувають у власності сторін, так саме, й мопед, про який вказує позивачка у первинній позовній заяві. Також вказав, що ОСОБА_1 зазначає рухоме майно, якого не існувало або яке прийшло у непридатність, а саме: ДВД програвач, генератор «Форте», музичний центр, відеодомофон, кондиціонер «Норд», гідроакумулятор, насос «Водограй», автомийка « Керхер», кухонний гарнітур, ванна, санвузол, мотокультиватор, калорифер газовий, бак для води. (а.с. 31-32 т.с. 2)

У відповіді на відзив від 05.10.2018 року ОСОБА_1 вказала, що докази, які надані ОСОБА_2 у вигляді накладних та чеків на купівлю будівельних матеріалів, не є належними, оскільки датовані 1994 роком та не свідчать про те, що саме ці матеріали були використані для переобладнання будинку. Натомість, надані нею фото вказують на етапи будівництва з прив`язкою до віку спільної дитини сторін, яка зображена на фотографіях.

Також в запереченнях від 06.11.2018 року ОСОБА_1 вказує, що накладні на купівлю будівельних товарів, які надані відповідачем за первинним позовом, складені на ім`я брата останнього - ОСОБА_4 , у тому числі, на цеглу червоного кольору, а не білого, з якого побудований спірний будинок; на бетон, який має термін придатності та не може зберігатися тривалий час, а тому, вона вважає, що будівельні матеріали, що зазначені у вказаних накладних, були використані у будівництві житлового будинку, що належить ОСОБА_4 . Документи, що датовані після 2014 рок, також викликають сумнів, оскільки ОСОБА_2 не доведено, де використовувалися вказані будівельні матеріали. Крім того, в ході огляду експертом будинковолодіння ознак «свіжих» будівельних робіт не було виявлено. (Т.2 а.с. 79-80)

У відзиві на уточнені позовні вимоги від 01.10.2018 року ОСОБА_2 висловив свою незгоду з оцінкою позивачкою спірного автомобіля на підставі бюлетеня товарознавця. Наполягав на тому, що під час бойових дій в 2014 році спірне будинковолодіння отримало значних пошкоджень, які він ліквідував за власні кошти в період з 2014 по 2018 рік, про що свідчать документи на придбання будівельних матеріалів та показання свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 первинні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні; проти зустрічних позовних вимог заперечувала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, письмових запереченнях та доповнила, що через дії ОСОБА_2 вона позбавлена можливості користуватися спірним майном, оскільки відповідач чинить перешкоди, замінив замки на будинку. Заперечувала факт ремонтних робіт будинку після 2014 року, на які вказує ОСОБА_2 . Пояснила, що під час шлюбу ОСОБА_2 займався придбанням та продажем автомобілів за кошти сімейного бюджету. Заперечувала факт придбання ОСОБА_2 будівельних матеріалів до дати реєстрації шлюбу. Заперечувала оцінку спірного майна, що вказана у зустрічному позові.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Бондаренко Д.В. у судовому засіданні підтримав позицію позивачки за первинним позовом, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, письмових запереченнях.

ОСОБА_2 у судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні; проти первинних позовних вимог заперечував, посилаючись на обставини, викладені у зустрічній позовній заяві, в письмових запереченнях; та доповнив, що продаж автомобіля ГАЗ 330202, 2007 року випуску, відбувся за згодою ОСОБА_1 під час шлюбу, а отримані кошти були використані для придбання автомобіля ГАЗ 330202, 2011 року випуску. Заперечував оцінку спірного майна, що вказана у первинному позові. Частково визнав факт придбання ним та позивачкою спірного рухомого майна, у тому числі: холодильника NORD, шафи, гойдалки, басейну, автоматичного приводу для воріт, музичного центру, компресору, телевізора, баку для води, газової плити «Gorenje», пральної машини «SEG», чайника електричного «PHILIPS», автоматичного стабілізатора напруги, кондиціонера, мікрохвильової пічки, насосу автомойки «Кеrher», набору м`якої меблі, ліжка двох спального з матрацом, ванної, санвузлу, комп`ютерного столу, комп`ютерного крісла, принтеру. Вказав, що частина вказаного майна була знищена або забрана позивачкою, частина з часом зламалася, а частина перебуває у його володінні. Спірний мопед є зареєстрованим на третю особу та не може належати до спільного майна. Пояснив, що всі накладні на придбання будівельних матеріалів за 1994-1996 роки були оформлені на ім`я його брата ОСОБА_4 через бюрократичні питання, оскільки останній працював на заводі офіційно, а він ( ОСОБА_2 ) за контрактом, що перешкоджало оформленню документів на його ім`я. Придбання бетону було у 1994 році, але його використання відбулося у 1996 році.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Керанчук Л.Л. у судовому засіданні підтримала позицію відповідача за первинним позовом, посилаючись на обставини, викладені у зустрічній позовній заяві, письмових запереченнях проти первинного позову. Вказала, що цивільне законодавство передбачає розділ спільно нажитого майна в натурі, за обмеженими випадками, а тому, варіант розподілу майна, на якому наполягає позивачка, є неприпустимим. Звернула увагу суду, що у позовних вимогах ОСОБА_1 не конкретизований обсяг та види спірних будівельних матеріалів,

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні показала, що сторони є її батьками. Спірний будинок з початку був маленьких розмірів, а коли вона пішла у перший клас (2002- 2003 роки), будинок був вже перебудований. Під час спільного проживання її батьки займалися розведенням тварин та птахів для продажу. У батьків спочатку був автомобіль «Газель» білого кольору, яку ОСОБА_2 подарував своєму братові, а собі придбав новий автомобіль «Газель» сірого кольору. В 2013 році вона разом з матір`ю - ОСОБА_1 вивезли з будинку свої особисті речі: одяг, книги, комп`ютер, принтер, комп`ютерний стіл, а також деякий посуд та газову пічку. Також вказала, що у 2014 році, після припинення бойових дій, вона бачила спірний будинок, який не мав будь-яких пошкоджень.

Свідок ОСОБА_6 показала, що знає родину ОСОБА_7 з 1998 року, бувала у них вдома та бачила, що спірний будинок на той час був повністю добудований. Сторони мали автомобіль Газель білого кольору, а потім придбали автомобіль Газель сірого кольору. Під час бойових дій 2014 року спірний будинок не постраждав, будь-яких очевидних пошкоджень у будинку не було.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показала, що є рідною сестрою ОСОБА_1 . Вказала, що первинно спірний будинок був невеликого розміру з дерев`яними прибудовами. Переобладнання будинку сторонами почалося після народження дитини за спільні гроші сторін. Будівельних матеріалів на території спірного будинковолодіння до моменту реєстрації сторонами шлюбу вона не бачила. ОСОБА_7 придбали побутову техніку, автомобіль Газель білого, а потім, сірого кольору. ОСОБА_1 займалася господарством, вирощувала птахів та свиней на продаж. Після припинення шлюбних відносин ОСОБА_1 забрала деякі речі ( газову пічку, комп`ютер стіл, особистий одяг, книги.) Під час бойових дій 2014 року спірний будинок не постраждав, будь-яких очевидних пошкоджень у будинку не було.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показала, що є колегою ОСОБА_1 з 2001 року, а тому, їй відомо, що остання працювала на двох роботах, була гарною господаркою, опікувалася родиною, займалася розведенням тварин та птахів на продаж. Вона ( свідок) неодноразово у 2002- 2011 роках бувала у спірному будинку. Після 2014 року вона багато разів бачила спірний будинок, який не мав будь-яких характерних пошкоджень.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні показала що є колегою ОСОБА_1 з 2001 року та неодноразово бувала у неї вдома. Відносини в родині ОСОБА_1 були гарні, останні розводили сивіней для продажу, ОСОБА_1 працювала на двох роботах. В серпні 2014 року вона бачила будинок ОСОБА_7 , але не помітила будь-яких пошкоджень, отриманих в наслідок бойових дій.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що сторони є його знайомими. За декілька років до бойових дій у м. Слов`янську він на автомобілі Газель допомагав ОСОБА_1 вивезти речі з будинку, що розташований у м. Слов`янську, а саме: комп`ютерний стілець, комп`ютер, газову пічку, вентилятор та пакунки з одягом

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_2 є його знайомим. В 2000 році він перевозив речі ОСОБА_7 з міста Слов`янська до м. Краматорськ. Перевезення речей було обумовлено сімейною сваркою.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що є знайомим ОСОБА_2 по робочих справах. В серпні 2013 року він допомагав ОСОБА_1 вивезти речі з будинку, а саме: залізні листи, холодильник, пральну машину або газову піч, диван та 2 кресла, шифер, коробки, пакети. Речі були у такій кількості, що повністю заповнили вантажне відділення автомобіля Газель. Також жінки, що перевозили речі, пропонували йому придбати чотири шини від автомобіля Газель. Про вказані події він зателефонував ОСОБА_2 , на що той заперечень не висловив.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні показав, що у 1992-1994 роках він працював на заводі «Стройдеталь», де також працювали брати ОСОБА_7 , кожен з яких у вказаний період будував будинок для себе, а тому, вони покупали на заводі будівельні матеріали, залізобетонні блоки, плити. Також вказав, що на заводі бетон, вартість якого вже оплачена, можливо було отримати не відразу, а у будь-який час, але до кінця поточного року.

Свідок ОСОБА_4 показав, що є рідним братом ОСОБА_2 , а тому, йому відомо, що сторони неодноразово припиняли шлюбні стосунки. ОСОБА_1 декілька разів вивозила спільно нажиті речі з будинку, а ОСОБА_15 ні коли не чинив у цьому перешкод. Коли шлюбні відносини поновлювалися, ОСОБА_1 речі назад не повертала. В 1993-1994 роках у ОСОБА_2 був намір придбати спірний будинок, про що існувала домовленість з колишнім власником, а тому, в процесі оформлення документів ОСОБА_2 почав заздалегідь покупати за завозити до подвір`я будинку будівельні матеріали (цегла 7-8 тисяч штук, бетонні блоки 26-30 шт., бетонні плити 7 шт., пиломатеріали). У вказаний період він (свідок) також здійснював будівництво свого будинку, а тому, частина буд матеріалів зберігалися у нього (свідка). Перебудова будинку розпочалася відразу після оформлення договору дарування в березні 1996 року, у квітні почали копати фундамент. На момент укладання шлюбу між сторонами, тобто, в травні 1996 року, основна будівля (коробка) вже була збудована. У 2014 році під час бойових дій у м. Слов`янську будинок постраждав: був пошкоджений дах, огорожа, навіс, стекло пакети у вікнах, ванна кімната. У вересні 2014 року ОСОБА_15 вже відремонтував пошкодження.

Свідок ОСОБА_15 показав, що є братом ОСОБА_2 , а тому, йому відомо, що спірний будинок був придбаний в 1994-1995 роках. Будинок був невеликий, з пічним опаленням та дерев`яними побудовами. Ремонт будинку почався перед весіллям сторін. Будівельні матеріали (цегла біла та червона, пиломатеріали) купувалися на кошти, які ОСОБА_2 заробляв у 1993-1994 роках. На момент реєстрації шлюбу основна будівля ( коробка) вже була збудована та перекрита дахом. Повністю будинок був добудований у 1997 році. В період бойових дій в 2014 році будинок зазнав пошкоджень, які ОСОБА_2 ліквідував за власні кошти.

Експерт ОСОБА_16 у судовому засіданні вказала, що старий будинок увійшов до нового будинку. Визначити долю старого будинку у новому можливо лише при наявності відповідної технічної документації. Під час огляду будинку ОСОБА_2 ні чого не говорив про проведення ним ремонтних робіт по усуненню пошкоджень будівлі, отриманих в наслідок бойових дій. Будь-яких ознак «свіжих» будівельних робіт під час огляду будинку вона не побачила, ОСОБА_2 на їх наявність не вказував. Відсутні вказані ознаки і на фотографіях, які містяться у висновку.

За загальним правилом (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дослідивши надані сторонами докази, вислухавши думку сторін та їх представників, пояснення свідків та експерта, суд вважає встановленими такі обставини та правовідносини.

Згідно свідоцтва про укладання шлюбу НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.07.1996 року (т.1 а.с. 9) .

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04.10.2013 року шлюб, укладений між сторонами, розірвано. Зі змісту рішення вбачається, що сторони припинили шлюбні стосунки з вересня 2013 року(т.1. а.с. 13 ).

Від вказаного шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження НОМЕР_2 ( т.1 а.с. 9)

Згідно договору дарування житлового будинку від 22.05.1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Панченко А.В., реєстраційний номер 5832, ОСОБА_2 на праві власності належить будинок з господарськими побудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . На земельній ділянці за вказаною адресою розташовані: житловий будинок А-1 житловою площею 10,2 м.кв., літня кухня б-1, гараж цегловий Д, сарай дерев`яний, що обкладений цеглою Д, сарай цегловий Е, погреб, літня кухня дерев`яна - Г та ін. ( т.1 а. с. 11-12)

Аналогічні характеристики зазначеного будинку також містяться у технічній документації, що долучена до матеріалів справи (т.1 а.с. 38-45 )

Довідкою КМУ «Міська лікарня № 3» м. Краматорська, а також копією трудової книжки ОСОБА_1 встановлено той факт, що остання з 06.07.1992 року працювала на посадах в медичних установах м. Краматорська та м. Слов`янська (а.с. 97 -99).

Згідно розрахунку № 53 від 23.02.2017 року та акту прийняття висновку судового експерта № 1143/1144, вартість експертного дослідження складає 5348,16 грн. Квитанцією Приватбанку від 22.03.2017 року підтверджено факт оплати ОСОБА_1 вартості проведення експертизи. (т. 1 а.с. 140, т.2 а.с. 1)

З копії матеріалів інвентаризаційної справи, що були витребувані судом на вимогу експерта та містяться в матеріалах справи, вбачається, що спірний житловий будинок розташований на земельній ділянці у відповідності до договору № 43 на право будування будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 15.12.1951 року. (т.1 а.с. 181)

Висновком № 1143/1144 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи встановлено наступне.

1. Визнати ринкову вартість житлового будинку АДРЕСА_1 станом на 22.05.1996 року не надається можливим.

2. Ринкова вартість житлового будинку АДРЕСА_1 на час проведення дослідження складає 390 029 грн.

3. Вартість матеріалів та робіт, проведених при перебудові, реконструкції житлового будинку АДРЕСА_1 складає 462741 грн. Відокремити кількість використаного матеріалу та будівельних робіт під час реконструкції житлового будинку не надається можливим.

4. Після 22.05.1996 року були виконанні наступні поліпшення: побудована двохповерхова житлова прибудова, влаштовано конструкцію навісу над повір`ям, ворота, вимощення; перебудовано приміщення гаражу, літньої кухні, переобладнано сарай в два приміщення, виконана заміна вікон та дверей в житловому будинку А-1 та літньої кухні Б; влаштована ванна кімната в житловому будинку А-1, влаштована система опалення від газового котла;

5. З наданих на дослідження матеріалах дозвіл на здійснення перебудови спірного житлового будинку та декларація про готовність, відсутні.

6. Провести розподіл домоволодіння не уявляється можливим

7. Відокремити кількість використаного матеріалу та будівельних робіт під час реконструкції житлового будинку АДРЕСА_1 не надається можливим. (т.2 а.с. 3-16)

Частиною 3 статті 368 ЦК України і статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині і чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку, доходу. Об`єктом спільної сумісної власності може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України).

Відповідно до ст. 70 СК України в разі поділу спільного майна подружжя частки чоловіка та дружини є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зі змісту положень ст. ст. 57, 60 СК України вбачається, що правовий статус майна визначається такими критеріями як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Таким чином, обставинами, які підлягають доказуванню, є не тільки час придбання майна, а джерело його набуття.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосувати положення частин 4, 5 статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК, за умови звернення подружжя до суду з таким позовом та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Суд вважає доведеним ті обставини, що сторони по справі під час перебування у шлюбі працювали, кожен мав доходи, що складали їх сімейний бюджет та стали джерелом придбання майна.

Щодо рухомого майна.

На підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_1 надала суду копій технічних паспортів та фіскальних чеків щодо наступного майна: ДВД програвача, холодильника «Норд», музичного центру «Аистар», відео домофону, телевізора «Алпари», автоматичного стабілізаторна напруги, кондиціонера «Норд», електрочайника «Філліпс», пральної машинки «Сег», гідроакумулятора, мікрохвильової пічки «Самсунг», автомийки «Керхер», газової плити « Горенье» (а.с. 17-20, 26)

Аналізом інформації, що була вказана сторонами в судовому засіданні та міститься у процесуальних документах (відзивах, запереченнях), з урахуванням копій технічних паспортів, суд набуває висновку про доведеність факту придбання подружжям ОСОБА_7 під час шлюбу за спільні кошти наступного рухомого майна: холодильник NORD, шафу книжкову, телевізор «Alpari», музичний центр «АРІСТАР», кондиціонер «NORD», Відео домофон; пральну машину «SEG», чайник електричний «PHILIPS»,автоматичний стабілізатор напруги; мікрохвильову піч «SAMSUNG», гідро акумулятор, ванну, санвузол, компресор, басейн, гойдалку садову, бак для води, автоматичний привід для воріт, набор м`якої меблі, газову плиту « Gorenje», насос «Водограй», комп`ютер «ассеr», люстри 4 шт., ліжко двох спальне з матрацом, мопед «Дефіант», генератор «Forte», шини автомобільні «АМТЕЛ», кондиціонер «Hair», ДВД програвач, комп`ютерний стіл, комп`ютерне крісло, принтер кольоровий, автомойки «Кеrher».

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання вищевказаного рухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, визнаються судом такими, що доведені належними доказами або визнані сторонами, та підлягають задоволенню.

Позовні вимоги сторін щодо визнання спільно нажитим майном подружжя іншого рухомого майна, судом визнаються недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Заперечення ОСОБА_2 про те, що деякі речі з зазначеного вище майна ні коли не придбалися подружжям або на даний час вийшли з ладу, судом не приймаються до уваги, як такі, що суперечать письмовим доказам по справі техпаспортам; поясненням самого ОСОБА_2 , який в судовому засіданні надав протилежні свідчення( наприклад, наполягав, що спірний мопед належить третій особі, а в зустрічній позовній заяві зазначає мопед, як спільно нажите майно) Крім того, на підтвердження факту знищення майна або виходу його з ладу ОСОБА_2 не надано суду жодного доказу (показання свідків, акт обстеження житлових умов за участю квартального чи депутата та ін.)

Пунктом 22 Постанови Пленуму ВСУ № 11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року передбачено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Звертаючись до суду з первинним та зустрічними позовами, сторони не ставлять питання про розподіл рухомого майна в натурі, а навпаки, наполягають на залишенні майна у власності противної сторони зі стягненням грошовій компенсації у вигляді Ѕ частини вартості, що, на думку суду, в порозумінні вимог ст. 71 СК України, є неприпустимим.

Суд звертає окрему увагу на те, що кожна зі сторін в судовому засіданні заперечувала вартість спірного рухомого майна, вказану іншою стороною. Не зважаючи на неодноразові роз`яснення судом вимог ст. 12, 81, 103 ЦПК України, сторонами та їх представникам не надано суд жодного належного доказу на підтвердження вартості спірного рухомого майна; не заявлено клопотань про витребування доказів або призначення по справі експертного товарознавчого дослідження.

За таких обставин, враховуючи принцип диспозитивності та той факт, що суд позбавлений можливості самостійно визначити реальну вартість сумісно нажитого рухомого майна подружжя ОСОБА_7 , розподіл спільно нажитого рухомого майна подружжя між сторонами в натурі не є можливим, що, в свою чергу, з урахуванням вищевикладених висновків суду, є підставою для відмови первинних та зустрічних позовних вимог в цій частині.

На думку суду визначення ідеальних часток подружжя в рухомому майні без його реального поділу, в даній ситуації недоцільне, оскільки це виходить за межі заявлених позовних вимог. До того ж, спірне рухоме майно не є неподільним, а неможливість його поділу обумовлена недоведеністю сторонами його вартості.

Щодо нерухомого майна

Відповідно до частини другої статті 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у пункті 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва), право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Вони мають право на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

З огляду на вищевказане, з урахуванням вимог статті 60, 61 СК України, ст. 368 ЦК України та факту відсутності у сторін дозвільної будівельної документації, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання самочинно збудованого двохповерхового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , об`єктами права спільної сумісної власності подружжя, є безпідставними, такими, що суперечать закону і не підлягають задоволенню.

Обґрунтовуючи первинні позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначає, що під час шлюбу нею та відповідачем за адресою: АДРЕСА_1 було здійснення переобладнання одноповерхового будинку та будівництво господарських споруд. Суд, з урахуванням пояснень сторін, свідків, експерта, письмових доказів, у вигляді матеріалів інвентаризаційної справи та висновку експерта, вважає вказані обставинами доведеним у повному обсязі.

На користь вказаного висновку, суд також відносить фотографії, що містяться в матеріалах справи, на яких відображено процес будівництва. Аналіз змісту фотографій надає суду можливість визначити час будівництва, деякі його обсяги, шляхом зіставлення віку сторін та віку їх дитини, зображення яких містяться на фотографіях разом з зображенням будівельних робіт чи будівельних матеріалів.

Проте, надаючи оцінку вказаним фотографіям, як доказам підтвердження позиції позивачки, що переобладнання будинку відбувалося повністю за спільні кошти подружжя, суд звертає увагу, що вказані зображення не дозволяють зробити остаточний висновок про дату початку будівельних робіт, про вичерпний обсяг використаних будівельних матеріалів, тощо (т.1 а.с. 65-66, т.с.2 а.с. 60-68, 83-90 )

Слід зазначити, що конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі, в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, провадження № 61-2446 св 18, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, провадження № 61-8518 св 18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, провадження № 14-325цс18.

Будівельні матеріали, обладнання та конструкції, які були використані в процесі будівництва спірних об`єктів, є майном, набутим сторонами під час шлюбу, тобто сукупністю речей, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Згідно копій накладних № 00313, 255; 298, 15, 260, 163, 275, 40; квитанцій к набувному касовому ордеру № 285, 263, 65, 274, 302, 258, акту прийому передачі лісної продукції, вбачається факт придбання ОСОБА_2 будівельних матеріалів в 1994 році ( т.2 а.с. 34- 39)

З урахуванням показань свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які погоджуються між собою та вищевказаними фінансовими документами, суд визнає доведеними доводи ОСОБА_2 про те, що реконструкція спірного будинку відбувалася з використанням будівельних матеріалів, придбаних останнім на підставі вищевказаних документів (цегла, плити, блоки, пиломатеріали)

Показання вказаних свідків також надають суду підстав для визнання перелічених документів належними доказами, що підтверджують доводів ОСОБА_2 про те, що в 1994 році зазначені у накладних та квитанціях будівельні матеріали, купувалися на заводі саме за його ( ОСОБА_2 ) гроші але, через бюрократичні перепони, оформлення купівлі відбувалося на їм`я його брата ОСОБА_4 ..

Суд звертає увагу, що на спростування вищевказаних тверджень ОСОБА_2 та показань свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , позивачкою та її представником не надано суду жодних доказів.

Доводи представника ОСОБА_1 про те, що в накладних зазначена цегла червоного кольору, а основна прибудова зроблена з білої цегли, не є слушними, оскільки у суду відсутні технічні дані всіх побудов будинковолодіння, що не виключає можливості використання у будівництві червоної цегли.

Таким чином, судом достовірно встановлено доведеність доводів ОСОБА_2 стосовно придбання ним до шлюбу деяких будівельних матеріалів та їх використання у будівництві, тобто, ОСОБА_2 в судовому засіданні спростовано презумпцію спільності права власності подружжя на спірне майно в цій частині, а тому, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на Ѕ частину всіх будівельних матеріалів, що використовувалися під час реконструкції будинку, в цій частині є необґрунтованими.

Уточнюючі первинні позовні вимоги, ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності на Ѕ частку будівельних матеріалів, використаних для будівництва двоповерхового житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що відповідає 1/2 частці поліпшень, визначених у експертному висновку №1143/1144 від 30.03.2018 року вартістю 231370 гривень 50 копійок, при цьому, вимога про визнання будівельних матеріалів спільно нажитим майном, позивачкою не заявлялася та не була предметом розгляду даної справи.

Суд звертає увагу, що вказаний експертний висновок не містить переліку та обсягів будівельних матеріалів, витрачених для будівництва будинку з надвірними будівлями та спорудами, що, з урахуванням спростованої ОСОБА_2 презумпції спільності права власності подружжя, позбавляє суд можливості визначити обсяги спірних будівельних матеріалів.

Крім того, розглядаючи позовні вимоги через призму вимог ст. 71 СК України, суду не є зрозумілою критерії одиниці вимірювання в натурі позовних вимог ОСОБА_17 в частині визнання права власності на поліпшеня, а прив`язка позивачки до змісту експертного висновку при визначенні меж позовних вимог, у даному вигляді, є неприпустимою .

Зазначені обставини перешкоджають суду задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання за нею права власності на Ѕ частку будівельних матеріалів, використаних для будівництва двоповерхового житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що відповідає 1/2 частці поліпшень, визначених у експертному висновку №1143/1144 від 30.03.2018 року вартістю 231370 гривень 50 копійок.

Визначаючи обсяги спірного майна, суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_2 про те, що під час бойових дій, що відбулися в м. Слов`янську в 2014 році, спірний будинок зазнав значних пошкоджень, оскільки на підтвердження вказаних фактів не надано належних доказів, окрім показань свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_15 .

Проте, достовірність показань вказаних свідків в цій частині викликає у суду сумніви, оскільки вони суперечать показанням свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які показали, що після припинення бойових дій в м. Слов`янську будь-яких пошкоджень спірний будинок не мав.

Так саме експертом ОСОБА_16 в судовому засіданні вказано, що під час огляду будинку ОСОБА_2 ні чого не говорив про проведення ним ремонтних робіт по усуненню пошкоджень будівлі, отриманих в наслідок бойових дій. Будь-яких ознак «свіжих» будівельних робіт під час огляду будинку вона не побачила, ОСОБА_2 на їх наявність не вказував. Відсутні вказані ознаки і на фотографіях, які містяться у висновку.

З оглядом на зазначене суд не приймає до уваги документи, що надані ОСОБА_2 у якості доказів на підтвердження факту витрат останнього на утримання спірного майна. (т. 2 а.с. 45-55, 110-119)

Крім того, деякі з вказаних документів самі по собі викликають сумнів щодо їх допустимості в якості доказу:

- договір доручення від 18.11.2013 року, замовлення № ИН0002 від 18.11.2013 року, накладна від 02.07.2018 року, товарний чек від 05.12.2013 року, 09.12.2013 року,

укладені раніше, ніж початок бойових дій в м. Слов`янську, що стався в квітень 2014 року, до договору не надано акту виконаних робіт

- договір купівлі продажу № 11 від 14.07.2014 року не містить реквізитів та підпису замовника;

- товарні чеки від 28.08.20108 року, 10.05.2017 року, 10.05.2017 року не містять інформації про покупця.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про залишення в спільному користуванні сторін подвір`я, на якому розташовано жилий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами; хвіртку, ворота та паркани, є похідними від позовних вимог про визнання права власності на будівельні матеріали, а тому, з урахуванням раніше зроблених судом висновків, не можуть бути задоволені.

Крім того, позивачкою необґрунтовано та не доведено її право на користування спірною земельною ділянкою відповідно до вимог ст. 30 Земельного кодексу України (1990 року), ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання її співзабудовником двоповерхового житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 з правом здачі будинку до експлуатації, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В ході судового засідання не було встановлено факту порушення ОСОБА_2 спірного права ОСОБА_1 .

Як було встановлено судом раніше, факт існування будинку у якості об`єкта нерухомого майна в судовому засіданні доведений не був, оскільки, згідно висновку № 1143/1144 вбачається, та вказані обставини визнані сторонами, що дозвіл на здійснення перебудови спірного житлового будинку, декларація про його готовність, акт вводу в експлуатацію, у сторін відсутні.

Таким чином, між сторонами не вбачається спору про право, як і самого права, щодо позовних вимог про визнання позивачки співзабудовником двоповерхового житлового будинку, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині.

В судовому засіданні ОСОБА_2 особисто визнав, що ним чиняться перешкоди ОСОБА_1 у вільному доступі до приміщення спірного будинку, та він відмовляється надати останній ключі.

Враховуючи, що судом визнано за сторонами право спільної сумісної власності на рухоме майно, частина якого перебуває у володінні ОСОБА_2 , суд, на підставі вимог ст.355, 356, 391 ЦК України, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди в користуванні майном, що належить їй на праві приватної власності та залишене у спільному користуванні сторін, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення Ѕ части вартості автомобілів.

Згідно довідки територіального сервісного центру 1443 РСЦ МВС в Донецькій області № 31/5-1443-1471 від 11.05.2019 року вбачається, що відповідно до інформаційної наявної бази даних:

- автомобілі марки «Газель» ГАЗ 330202, 2007 року випуску, білого кольору був зареєстрований за ОСОБА_2 28.03.2007 року, знятий з реєстрації 21.08.2012 року.

- автомобіль марки «Газель» ГАЗ 330202, 2011 року випуску, сірого кольору, був зареєстрований за ОСОБА_2 28.08.2012 року , а 25.11.2016 року вищевказаний автомобіль за договором купівлі-продажу був перереєстрований на ім`я ОСОБА_3 (т.2 а.с. 155)

Аналізом змісту вказаної довідки, з урахуванням інших матеріалів справи та часу перебування сторін у шлюбі, суд набуває висновку, що вищевказані автомобілі підпадають під критерії спільно нажитого майна подружжя.

Автомобіль «Газель» ГАЗ 330202, 2007 року випуску, був знятий з реєстрації (проданий) 21.08.2012 року під час перебування сторін у шлюбних відносинах, тобто, в період, коли сторони були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, доходи та витрати.

Також, з вказаної довідки вбачається, що через 7 днів з моменту зняття з реєстрації одного автомобілю, на ім`я ОСОБА_2 був зареєстрований інший автомобіль - Газель, 2011 року випуску, а тому, суду не є зрозумілою позиція ОСОБА_1 про те, що автомобіль 2007 року випуску був відчужений без її згоди, при цьому, позивачка стверджує, що автомобіль 2011 року випуску був придбаний за спільні гроші, за її згодою та є спільно нажитим майном.

З урахування викладеного, за відсутністю інших доказів, суд вважає недоведеними ствердження ОСОБА_1 про те, що автомобіль «Газель» ГАЗ 330202, 2007 року випуску, був відчужений без її згоди, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог останньої в частині стягнення з ОСОБА_2 Ѕ частки вартості автомобіля «Газель» ГАЗ 330202, 2007 року випуску, як такого, що був відчужений без її згоди.

Стосовно автомобілю ГАЗ 330202, 2011 року випуску суд зазначає наступне.

Згідно п. 30 Постанови Пленуму ВСУ № 11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року передбачено, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

У постанові ВС в складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03.10.2018 року у справі № 127/7029/15-ц зроблено висновок, що у випадку відчуження майна одним з подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановити його дійсної (ринкової вартості), визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Аналогічний висновок зроблено в постанові ВС від 09.01.2019 року № 643/4589/15-ц

Суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 Ѕ части вартості автомобіля ГАЗ 330202, 2011 року випуску, сірого кольору, вартість якого, згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження про оцінку транспортного засобу № 139-19 від 26.09.2019 року, складає 176300 грн. ( Т.2.а.с 178- 180)

Заперечення ОСОБА_2 про те, що під час вирішення спору слід враховувати ціну спірного автомобілю в розмірі 30 000 грн., оскільки саме така ціна зазначена в договорі купівлі продажу, судом визнаються не слушними як такі, що суперечать змісту вищевказаної правової позиції ВС.

Суд звертає увагу, що автомобіля ГАЗ 330202, 2011 року випуску був відчужений без згоди позивачки під час розгляду цієї справі в суді, а тому, суд не виключає можливості штучного заниження сторонами угоди вартості майна.

Арешт, накладений ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01.12.2016 року на автомобіль марки ГАЗ 330202, 2007 року випуску, білого кольору, державний номер НОМЕР_3 , автомобіль марки ГАЗ 33021, 1997 року випуску, синього кольору, державний номер НОМЕР_4 ; автомобіль марки RENAULT, 1986 року випуску, червоного кольору, державний номер НОМЕР_5 , - зняти.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 14, 81, 82, 89, 259,206, 263 265, 273 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розділ спільного сумісного майна подружжя, - задовольнити частково.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розділ спільного сумісного майна подружжя, - задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно: холодильник NORD, шафу книжкову, телевізор «Alpari», музичний центр «АРІСТАР», кондиціонер «NORD», Відео домофон; пральну машину «SEG», чайник електричний «PHILIPS»,автоматичний стабілізатор напруги; мікрохвильову піч «SAMSUNG», гідро акумулятор, ванну, санвузол, компресор, басейн, гойдалку садову, бак для води, автоматичний привід для воріт, набор м`якої меблі, газову плиту « Gorenje», насос «Водограй», комп`ютер «ассеr», люстри 4 шт., ліжко двох спальне з матрацом, мопед «Дефіант», генератор «Forte», шини автомобільні «АМТЕЛ», кондиціонер «Hair», ДВД програвач, комп`ютерний стіл, комп`ютерне крісло, принтер кольоровий, автомойку «Кеrher».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_7 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , 88150 (вісімдесят вісім тисяч сто п`ятдесят) грн., що складає вартість Ѕ частки автомобіля «Газ» 330202, колір сірий, рік випуску 2011, двигун дизель, шасі НОМЕР_8 , об`єм двигуна 2781 см.3, вартістю 176300 грн.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні майном, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності та залишено у загальному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В задоволенні решті позовних вимог ОСОБА_1 , - відмовити

В задоволенні решти зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 , - відмовити.

Арешт, накладений ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01.12.2016 року на автомобіль марки ГАЗ 330202, 2007 року випуску, білого кольору, державний номер НОМЕР_3 , автомобіль марки ГАЗ 33021, 1997 року випуску, синього кольору, державний номер НОМЕР_4 ; автомобіль марки RENAULT, 1986 року випуску, червоного кольору, державний номер НОМЕР_5 , - зняти.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 24.12.2020 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Д.В. Воронков