"14" грудня 2020 р. . Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді: Гончарука В.П.,
за участю секретаря: Гриценко О.І.,
представників позивача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з матір`ю, суд, -
Представник ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 та відповідно до позовних вимог позивач просить суд : визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_3 .
Свої вимоги обгрунтовує тим, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.09.2004 року, який було розірвано, відповідно до рішення Святошинського районного суду м.Києва від 24.01.2019 р..
В шлюбі народився син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 24.01.2019 року шлюб між сторонами було розірвано.

Після розірвання шлюбу відповідач фактично не приймає участі у вихованні та утримані свого сина, малолітній син після розірвання шлюбу став постійно прожити разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 , яка несе витрати по його утриманню та вихованню.

На підставі викладеного представник позивача просить задовольнити вказаний позов, так -як малолітній разом зі своєю матір`ю проживає за кордоном, а місце проживання (перебування ) відповідача достовірно не відомо, останній не спілкується зі своїм сином.

В судове засідання представник позивача подав клопотання про слухання справи в його відсутність та просив задовольнити позов з обставин викладених в позовній заяві.

Відповідач в зал судового засідання не з`явився викликався належним чином за місцем його реєстрації.

У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.

Представник третьої особи Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання надали заяву в якій просили слухати справу в відсутність представника третьої особи та просили прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства .

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи судом встановлено, що позивач та відповідач 17 вересня 2004 р. уклали шлюб.

В шлюбі народився син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 24 січня 2019 року шлюб між сторонами було розірвано.

Після припинення шлюбно - сімейних відносин малолітній ОСОБА_5 проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 .

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно наданих до суду доказів вбачається, що малолітній ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 на даний час навчається в школі Ла Пау Муніципалітет Барселона.

Також відповідно до довідки, виданої Департаментом соціального захисту та у справах сім`ї встановлено, що позивач по справі зареєстрована у АДРЕСА_1 та користується житлом загальною площею 47.15 м.2, також за вказаною адресою зареєстровано малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вказане житло відповідає для проживання малолітнього сина.

Вихованням дитини займається позивач по справі ОСОБА_3 , відповідач по справі у вихованні, розвитку та житті дитини участі ніякої не приймає.

Відповідно до ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відмова батьків від дитини є неправомірною, суперечить моральним засадам суспільства.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Також статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України слідує, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

З врахуванням викладеного суд дійшов висновку що позовні вимоги ОСОБА_3 щодо визначення місця проживання малолітньої дитини сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з позивачем знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи та підлягають задоволенню.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України)

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141,142,157,160,161 СК України, ст.ст. 141, 209, 258, 259, 264-268, 354, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з матір`ю - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати пов`язані зі сплатою судовго збору в розмірі 768 грн.40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення виготовлено 14.12.2020 р.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_1 , адреса : АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_2 адреса проживання: АДРЕСА_3 ;

Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, місцезнаходження: м.Київ, вул. Гната Юри, буд.9, кім.422.

Суддя: