Справа № 544/1622/19
№ 2/544/111/2020
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 березня 2020 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді - Сайко О.О.,

за участі секретаря - Костенко Т.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду по вул. Соборна, 41 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина,

у с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що з відповідачем ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі до 02 липня 2006 року. Від цього шлюбу мають сина ОСОБА_4 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 01 вересня 2017 року син навчається на денній формі навчання у Комунальному вищому навчальному закладі І рівня акредитації Полтавської обласної ради «Лубенське медичне училище». Орієнтовний термін навчання до 30 червня 2021 року.

У зв`язку з витратами, пов`язаними з проїздом сина до навчального закладу, проживанням у м. Лубни Полтавської області, харчуванням, організацією його життєдіяльності, позивач із сином перебувають у скрутному матеріальному становищі. Син потребує матеріальної допомоги.

Відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу, проте повністю самоусунувся від утримання повнолітнього сина.

Вважає, що відповідач зможе щомісячно сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. щомісячно без погіршення його матеріального стану.

У поданому відповідачем відзиві на позов відповідач заперечував проти позовних вимог, вважає позов необґрунтованим. Зазначив, що позивачкою не надано жодного доказу ні на підтвердження потреби повнолітнього сина, який продовжує навчання за державним замовленням та отримує стипендію, в матеріальній допомозі, ні на підтвердження фінансової можливості відповідача таку допомогу надавати. Зазначаючи, що син проживає у м. Лубни, доказів щодо його місця проживання у Лубнах та щодо розміру витрат позивачка не надала.

Стверджуючи, що він може платити на її користь аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно, позивач взагалі вводить суд в оману, оскільки їй відомо, що відповідач маю перед нею заборгованість за аліментами на цього ж сина, які стягувалися до його повноліття. Вказує, що не може надавати сину матеріальну допомогу у зв`язку з тим, що його матеріальне становище плачевне, він не працює та доходів не отримує з 2014 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього народився другий син від іншої жінки, тому з`явилося ще два утриманці. Згідно з довідкою виконавчого комітету Баранівської міської ради від 20.01.2020 №67, до складу сім`ї відповідача входить чотири особи: дружина та троє дітей (два пасинки та одна спільна дитина), двоє з яких неповнолітні.

Довідкою виконавчого комітету Баранівської міської ради від 20.01.2020 №68 підтверджено, що відповідач проживає без реєстрації у с.Глибочок Баранівського району Житомирської області та не має власної земельної ділянки, земельного паю, сінокосу і випасу. В господарстві відсутня худоба та птиця. Нерухомості на праві власності відповідач не має.

Відповідно до довідки від 23.01.2020 №8.2-27/10/2020/3886 Баранівського РВДВС Центрально - Західного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м.Хмельницький), за виконавчим листом №2-945 від 13.07.2006, виданим Бершадським районним судом Вінницької області про стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі ј частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, заборгованість за аліментами складає 26318,65 грн. Тобто він має перед позивачкою неоплачений борг по аліментах, стягнутих ще на неповнолітню дитину. Вказана заборгованість виникла з того часу, як він одружився, оскільки після цього його фінансовий стан значно погіршився, у нього на утриманні з`явилася малолітня дитина та дружина.

Органом ДВС з 14.02.2018 застосовано до нього ряд обмежень, у тому числі: тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, тимчасове обмеження у праві у праві виїзду за межі України. До перерахунку аліментів йому вдавалося їх сплачувати з тих тимчасових підробітків, які траплялися у селі. Зараз ситуація змінилася, і, щоб погасити борг за аліментами, йому потрібно їхати кудись на роботу, бо в селі роботи взагалі немає. Маючи водійське посвідчення категорії А, Б, С, він не може влаштуватися на роботу водієм та не може виїхати за кордон. Він зі своєю сім`єю живе на 1700 грн. щомісячної допомоги на дітей, що отримує його дружина.

Водночас на законодавчому рівні встановлено, що обов`язок батьків по утриманню повнолітніх дітей, що продовжують навчання є не абсолютним, а умовним та виникає за умови, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу. При цьому обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, покладено як на батька, так і на матір в рівній мірі. Позивачка не надала суду доказів того, що майновий стан відповідача взагалі дозволяє сплачувати аліменти на повнолітню дитину. Її необгрунтовані вимоги повністю спростовано наданими відповідачем доказами, якими доведено, що він сам потребує матеріальної допомоги.

Позивач у поданій відповіді на відзив вважає, що доводи відповідача є необґрунтованими та безпідставними, оскільки не містять об`єктивних причин неможливості надання допомоги повнолітньому синові, з огляду на те, що відповідач працездатний, будь-яких обмежень для працевлаштування не має, а офіційно ніде не працевлаштовується лише з метою ухилення від погашення боргу по аліментах. Такі дії відповідача призвели до того, що позивач одноособово утримувала неповнолітнього сина та продовжує його утримувати після досягнення ним повноліття, хоча має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей, ні вона, ні її чоловік ніде не працюють, підприємницькою діяльністю не займаються, на обліку у центрі зайнятості не перебувають, будь-яких інших доходів не мають, жодних допомог не отримують. Син працевлаштуватися не має можливості, оскільки навчається на денній формі навчання. Учбовий заклад знаходиться у іншому населеному пункті, у зв`язку з чим він і проживає за місцем навчання. Стипендії син не отримує, будь-яких допомог також не отримує.

У поданому запереченні на відповідь на відзив відповідач зазначив, що він зможе працювати тільки тоді, коли виплатить борг за аліментами і йому знімуть обмеження у праві керування транспортними засобами. Водій без права керування об`єктивно не спроможний працевлаштуватися. У селі, де він проживає, він не може знайти навіть будь - яку некваліфіковану роботу, бо там немає ні фермерських господарств, ні будівництва, ні установ та організацій.

До відзиву на позовну заяву ним додано докази його фінансової неспроможності сплачувати аліменти на повнолітнього сина. Його нова сім`я виживає на соціальну допомогу, нерухомого та рухомого майна немає, відповідач має борги за аліментами на користь позивачки, та на утриманні - малолітню дитину, яка хворіє і потребує засобів для лікування. Дитина тяжко хвора, має вроджену ваду серця - відкрите овальне вікно, аденоїди III ст., гіпертрофію мигдаликів III ст. Зазначені патології потребують постійних обстежень, діагностичних, фізіотерапевтичних процедур та медикаментозного лікування й оперативного втручання, на що необхідні величезні гроші. Позивачка ж, посилаючись на довідки з різних установ, наголошує на тому, що вона та її чоловік ніде не працюють, не є приватними підприємцями, не отримують пенсій, соціальних виплат, допомог, мають на утриманні неповнолітніх дітей. Тобто вона документально підтвердила, що має нульовий дохід. Доказів того, що вона не має можливості працювати, перебуваючи у працездатному віці, позивачкою суду не надано. Якщо позивачка не отримує соціальної допомоги - значить вона її не потребує або не має права на неї (має достатньо доходу).

Отже, позивачка стверджує, що вона, маючи нульовий дохід, непрацюючого чоловіка та двох неповнолітніх дітей, з нульового доходу утримує ще й їх спільного повнолітнього сина, який продовжує навчання та проживає окремо від позивачки. Доказів того, що син не отримує стипендії, матеріали справи не містять. При цьому навчання за державним замовленням передбачає отримання стипендії.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Позивач надала пояснення, аналогічні поясненням, викладеним у поданих до суду заявах по суті.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити без його участі, у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Суд, заслухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 02 липня 2006 року (а.с.4).

Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_4 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

З 01 вересня 2017 року повнолітній син навчається на денній формі навчання у Комунальному вищому навчальному закладі І рівня акредитації Полтавської обласної ради «Лубенське медичне училище». Орієнтовний термін навчання до 30 червня 2021 року (а.с.8). Згідно довідки навчального закладу студент ОСОБА_4 стипендії з початку навчання і по 05.03.2020 не отримував (а.с.81, 82-85). Будь-яких інших видів соціальних допомог ОСОБА_4 не отримує (а.с.51).

ОСОБА_4 зареєстрований у АДРЕСА_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 , а з 01.09.2017 навчається і проживає у м. Лубни Полтавської області, що підтверджується довідкою Малютенської сільської ради Пирятинського району від 03.02.2020 №53 02-32 (а.с.48).

Позивач та її чоловік мають на утриманні двох неповнолітніх дітей (а.с.46, 47), вона та її чоловік ОСОБА_6 ніде не працюють, підприємницькою діяльністю не займаються, на обліку у центрі зайнятості не перебувають, соціальної допомоги не отримують (а.с. 5, 49, 50, 52, 53,54, 55, 56, 57, 58, 59, 60).

Відповідач ОСОБА_3 не працює та доходів не отримує з 2014 року (а.с.24,25,79).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього народився другий син від іншої жінки, що підтверджено копією свідоцтва про народження (а.с.26).

Зі свідоцтва про шлюб вбачається, що 14.11.2017 він створив нову сім`ю (а.с.27).

Згідно з довідкою виконавчого комітету Баранівської міської ради від 20.01.2020 №67, до складу сім`ї відповідача входить чотири особи: дружина та троє дітей (два пасинки та одна спільна дитина), двоє з яких неповнолітні (а.с.28).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, індексний номер 196860259 від 20.01.2020, відомості про належне ОСОБА_3 на праві власності нерухоме майно відсутні (а.с.29).

Довідкою виконавчого комітету Баранівської міської ради від 20.01.2020 №68 підтверджено, що ОСОБА_3 проживає без реєстрації у с.Глибочок Баранівського району Житомирської області та не має власної земельної ділянки, земельного паю, сінокосу і випасу. В господарстві відсутня худоба та птиця (а.с.30).

Відповідно до довідки від 23.01.2020 №8.2-27/10/2020/3886 Баранівського РВДВС Центрально - Західного Міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Хмельницький), за виконавчим листом №2-945 від 13.07.2006, виданим Бершадським районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь позивачки аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, заборгованість за аліментами складає 26318,65 грн. За змістом довідки, станом на 14.02.2018 вказана заборгованість перевищувала суму відповідних платежів за шість місяців, тому органом ДВС з 14.02.2018 застосовано до відповідача ряд обмежень, у тому числі: тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, тимчасове обмеження у праві у праві виїзду за межі України (а.с.31).

Дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_7 перебуває на обліку управління праці та соціального захисту населення Бершадської райдержадміністрації Житомирської області та отримує допомогу на дітей, які виховуються в багатодітних сім`ях в розмірі 1700 грн, що підтверджено довідкою УПСЗН від 23.01.2020 (а.с.32).

Неповнолітній син відповідача ОСОБА_8 перебуває на «Д» обліку в дитячій консультації амбулаторії загальної практики-сімейної медицини смт. Першотравенськ Баранівського району Житомирської області з діагнозом - відкрите овальне вікно, аденоїди III ст., гіпертрофію мигдаликів III ст. (а.с.66).

Згідно ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка,син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги,батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови,що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч. 3ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як передбачено ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 Кодексу. Частина 2 ст. 200 СК України вказує, що при визначенні розміру аліментів одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

У відповідності до ч. 1ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до абз. 1 п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 є повнолітнім та навчається на денній формі навчання у Комунальному вищому навчальному закладі І рівня акредитації Полтавської обласної ради «Лубенське медичне училище», стипендії та інших доходів не отримує, тому суд вважає, що він потребує матеріальної допомоги з боку батьків.

Мати повнолітнього ОСОБА_4 не працює, інших доходів не має, має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей, тому не має змоги сама утримувати сина, який продовжує навчання у вищому навчальному закладі.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що він не має фінансової можливості утримувати повнолітнього сина, оскільки не отримує ніяких доходів, має заборгованість по сплаті аліментів до досягнення сином повноліття та на його утриманні перебуває малолітня дитина, яка тяжко хворіє. Зазначені відповідачем доводи не звільняють його від обов`язку утримувати повнолітнього сина у зв`язку з його навчанням, оскільки за змістом ст. 199 СК України обов`язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, покладено на обох батьків.

Необхідність утримувати іншу неповнолітню дитину не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина сторін, який навчається на денному відділенні та не має можливості самостійно отримувати заробіток, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Посилання відповідача на значну заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина за час, коли він був неповнолітнім, свідчить про неналежне виконання відповідачем свого обов`язку щодо матеріального забезпечення дитини та не є підставою для звільнення останнього від зобов`язань надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує такої допомоги.

В свою чергу доводи відповідача стосовно неспроможності надавати матеріальну допомогу, належними доказами по справі не підтверджуються та не дають підстав вважати, що відповідач не має змоги сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина. Відповідач є особою працездатного віку, докази на підтвердження неможливості працювати за станом здоров`я у справі відсутні як і відсутні докази, що останній працював професійним водієм, а тимчасове обмеження органами ДВС боржника у праві керування транспортним засобом є перешкодою у його працевлаштуванні за фахом. Крім того, відповідач не надав суду докази, що він несе значні періодичні витрати на лікування свого молодшого сина у зв`язку з його хворобою.

Згідно з ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, суд враховує наявність на утриманні позивача та відповідача неповнолітніх дітей, їх матеріальний стан, а також потреби повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує допомоги (кошти на проїзд до навчального закладу, харчування, купівлю одягу та приладдя для навчання, тощо).

З огляду на вищевказані обставини, враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб та встановлені вище обставини справи, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина у розмірі 500 грн щомісячно до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення сином двадцятитрьохрічного віку. На думку суду, такий розмір аліментів є розумним та справедливим та є непомірним для відповідача.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

У відповідності зі ст. 430 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.13, 81, 259, 263-265, 352, 430 ЦПК України, на підставі 182, 199, 200 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 , народження ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , мешканця АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , не працюючого, на користь ОСОБА_1 , народження ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 500 (п"ятсот) грн. щомісячно, починаючи з 29.11.2019 року і до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 - річного віку.

Рішення підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу аліментів за один місяць.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 18.03.2020.

Cуддя - О.О.Сайко