Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої Черніцької І.М.

- при секретарі судового засідання Бойко І.І.

з участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

адвокатів Бабій Г.В., Худа І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, без самостійних вимог - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини разом із батьком,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про визначення місця проживання доньки ОСОБА_3 разом із ним

В обґрунтування вимог позивач вказав, що він з відповідачем з 25 жовтня 2007 року перебував у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу від них народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До 01 вересня 2018 року вони проживали разом, а з 01 вересня 2018 року по даний час він з дочкою проживають окремо від відповідача в орендованій квартирі по АДРЕСА_1 . На даний час між ними не досягнуто згоди щодо місця проживання дочки.

Відносини між ним та відповідачем почали погіршуватись з 2011 року. З того часу відповідач стала дратівливою, постійно конфліктувала з ним та дочкою на побутовому ґрунті. У 2013 році у відповідача з`явились нав`язливі думки про необхідність постійного миття рук.

Через вказані обставини погіршились не лише їх відносини, але й відносини відповідача з дочкою. Під час спілкування із дитиною відповідач часто підвищує голос, постійно висловлює своє незадоволення поведінкою дитини, обзиває і принижує її.

Вважає, що ОСОБА_2 є емоційно неврівноваженою та не зможе забезпечити розвиток дитини у спокійному та стійкому середовищі. Проживання дочки разом зі ним відповідає її інтересам, оскільки він приймає активну участь у шкільному та позашкільному житті дитини, проводить з дитиною вільний від роботи час, в результаті чого у них склались довірливі і дружні відносини. Він має постійну роботу і стабільний дохід, достатній для забезпечення усіх потреб дочки для її морального та матеріального комфорту. З серпня 2011 року він працює в ТОВ "Шредер", на даний час на посаді виконавчого директора, має право користування комфортабельною 3-кімнатною квартирою із сучасним ремонтом та обладнанням по АДРЕСА_1 . Таким чином, він може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормальною розвитку дитини. В той же час, відповідач не працює та доходів не отримує.

Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов.

Ухвалою судді від 02 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального провадження. Залучено в якості третьої особи - Службу у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради.

22 жовтня 2018 року відповідач ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву. Зазначила, що до вересня 2018 року вони з відповідачем та дочкою проживали разом. 01 вересня 2018 року позивач. без її відома, забрав дочку, без будь-яких пояснень та причин, шляхом обману вивіз з квартири усі дитячі та свої речі, не повідомивши про місце перебування дочки, змінив її телефонний номер. Фактично позивач вкрав у неї дитину та вона змушена була звертатись у поліцію за даним фактом. Позивач перешкоджав та перешкоджає їй у спілкуванні з дочкою. Робота позивача передбачає часті поїздки та відрядження, зокрема закордонні поїздки. Так, протягом 2018 року позивач неодноразово забирав дочку з уроків та брав з собою у робочі поїздки, внаслідок чого погіршилась її успішність. В силу своєї зайнятості позивач не може забезпечити належного догляду за дочкою. Сам по собі факт проходження лікування у ТОККПНЛ не свідчить про наявність у неї психічних розладів. Твердження позивача про те, що зміни у поведінці дитини зумовлені впливом її тривожного стану не відповідає дійсності, оскільки дочка є повністю здоровою, а її поведінка є проявом індивідуальності, характером особистості. Посилаючись на наведене, просила відмовити у задоволенні позову.

01 листопада 2018 року позивач ОСОБА_1 подав відповідь на відзив, зміст якого зводиться до обставин, викладених у позовній заяві.

12 листопада 2018 року відповідач ОСОБА_2 подала заперечення, зміст яких зводиться до обставин, викладених у відзиві. Просила відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 06 грудня 2018 року матеріали справи направлено в орган опіки і піклування - Службу у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради для надання висновку щодо доцільності визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком по АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його адвокат Бабій Г.В. позов підтримали та просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її адвокат Худа І.Р. заперечили щодо задоволення позову.

Представник служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце його був повідомлений належним чином. Попередньо подав заяву про розгляд справи без участі їх представника, повністю підтримують наданий висновок органу опіки та піклування, який прийнятий з урахуванням найкращих інтересів дитини.

Судом встановлено, що сторони з 25 жовтня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 06 вересня 2018 року.

Від даного шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 02 грудня 2009 року.

Встановлено та визнається сторонами спору, що з вересня 2018 року сторони проживають окремо. Донька ОСОБА_3 разом з батьком проживає у квартирі по АДРЕСА_1 . Окрім них, у даній квартирі проживає дружина батька та їх син.

Мати ОСОБА_2 проживає окремо у квартирі по АДРЕСА_2 .

Між батьками склались неприязні стосунки .

Фактів аморальної поведінки позивача та відповідача судом не встановлено.

Згідно з довідкою про доходи від 05 вересня 2018 року №22, виданої ТОВ «Шредер», ОСОБА_1 працює на посаді виконавчого директора, його заробітна плата за період з січня 2018 року по серпень 2018 року становить 1 169 355 грн.

Як слідує з договорів оренди від 06 серпня 2018 року, 03 серпня 2019 року, ОСОБА_1 орендує квартиру по АДРЕСА_1 .

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №136812083 від 06 вересня 2018 року, ОСОБА_5 на праві власності належить квартира по АДРЕСА_2 .

31 травня 2019 року ОСОБА_1 придбав житловий будинок в АДРЕСА_3 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав за №180986746 від 13.09.2019 року.

Як слідує з виписки з історії №8112 стаціонарної хворої ОСОБА_3 , Тернопільської ОКПЛ виявлено: мислення логічне, послідовне, темп мислення звичайний. Порушень уваги, пам`яті не виявлено. Здатність до узагальнення, виключення, абстрагування відповідає віковій нормі. При виконання проективних методик проектує свої переживання з приводу конфліктної ситуації в сім`ї.

Відповідно до довідки про склад сім`ї від 01 жовтня 2018 року, виданої ОСББ «М.Коцюбинського №5Б», ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані по АДРЕСА_4 .

З довідки №2259 від 12 жовтня 2018 року, виданої ТОККПЛ, вбачається, що ОСОБА_2 знаходиться на консультативному обліку в лікаря-психіатра амбулаторно-поліклінічного відділення Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні.

Як вбачається з відповіді ТДНЗ №12 ТМР №121 від 16 жовтня 2018 року, ОСОБА_3 відвідувала ТДНЗ №12 ТМР з 01 вересня 2012 року по 31 травня 2015 року. Протягом вказаного періоду ОСОБА_2 постійно брала участь у житті і вихованні дочки, щоденно вчасно приводила і забирала із закладу дитину. ОСОБА_2 брала активну участь у заходах, які відбувались у закладі.

Як слідує з довідки від 08 жовтня 2018 року, виданої ФОП ОСОБА_6 , ОСОБА_3 проходила курс ментальної арифметики з 28 листопада 2016 року по 21 травня 2018 року у супроводі матері ОСОБА_2 .

Згідно з відповіддю ТСЗШ І ступеня повного дня з поглибленим вивченням іноземних мов ТМР №104 від 24 вересня 2018 року, ОСОБА_3 навчається в школі з 01 вересня 2014 року. За період навчання батьки в однаковій мірі брали участь у шкільному житті дитини, до школи приводили і забирали дочку тато та мама.

Як вбачається з довідки, виданої ГО Танцювальний Комплекс «Вогонь Серця», ОСОБА_3 з 2012 року по 2015 роки займалась в Танцювальному Комплексі «Вогонь Серця», брала активну участь у змаганнях, конкурсах та звітних концертах. Дитина відвідувала заняття у супроводі матері ОСОБА_2 .

Згідно відповіді ТСЗШ І ступеня повного дня з поглибленим вивченням іноземних мов ТМР №115 від 23 жовтня 2018 року, ОСОБА_2 з 2014 року бере активну участь у шкільному житті своєї дочки ОСОБА_3 . Мати постійно відвідує батьківські збори, була членом батьківського комітету у 2017, 2018 навчальних роках.

Відповідно до висновку органу опіки і піклування щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затвердженого Рішенням виконкому Тернопільської міської ради від 05.06.2019 року, останній вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 на термін дії договору оренди квартири.

Заслухана у судовому засіданні 17 грудня 2020 року донька ОСОБА_3 , якій ІНФОРМАЦІЯ_3 виповнилось 11 років, пояснила, що на даний час бажає проживати разом з батьком в орендованій квартирі, де у неї є власна кімната, там їй добре та комфортно. У неї з батьком та матір`ю хороші стосунки, однак, вона не бажає змінювати своє теперішнє місце проживання.

Суд, розглянувши справу, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, у тому числі думку дитини, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, прийшов до наступних висновків.

Положеннями ст. 141 СК України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

В силу вимог 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до вимог ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Частиною 2 ст. 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до вимог ч.ч. 1.2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Положеннями ст. 161 СК України передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними вирішується судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного із них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з вимогами ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що батьки несуть відповідальність за розвиток дитини, забезпечують її матеріальний та духовний розвиток, а права та обов`язки батьків повинні ґрунтуватися на принципі інтересів дитини.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по - перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

Суд вважає, що інтереси дитини повинні мати першочергове значення, а тому рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Статтею 21 Конституції України проголошено вільність і рівність усіх людей у своїй гідності та правах. Ця вихідна конституційна засада конкретизована у статті 24 Конституції України: громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, не може бути привілеїв чи обмежень, в тому числі за ознаками статі. У частині 3 цієї статті Конституції України закріплено конституційні гарантії, якими забезпечується рівність прав жінки і чоловіка.

Право на свободу вибору місця проживання кожному гарантоване ст. 33 Конституції України.

Згідно із вимогами ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно з п. 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватись фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Судом встановлено, що обоє батьків створили належні умови для проживання та виховання дитини, мають позитивні характеристики, кожен бажає, щоб дитина проживала саме з ним.

При вирішенні цього конкретного спору про місце проживання дитини, суд виходить з принципу пріоритетності прав та інтересів дитини, приймає до уваги встановлені в судовому засіданні факти щодо однаково відповідального ставлення обох батьків до виконання своїх обов`язків, а також норми Конституції України та законодавства, що регулює ці питання .

Судом встановлено, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тривалий час проживає з батьком.

ОСОБА_3 була заслухана в судовому засіданні 17 грудня 2020 року та пояснила, що бажає проживати разом з батьком, і не має на даний час бажання змінювати своє теперішнє місце проживання, умови побуту. З матір`ю у неї хороші відносити, батько не перешкоджає їй у спілкуванні та зустрічах із матір`ю.

Встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 виповнилось 11 років, а тому суд вважає, що остання досягла того рівня розвитку, що дозволяє їй висловити власну думку з даного питання. Висловлена нею думка щодо її місця проживання разом із батьком є усвідомленою та зрозумілою.

Вищенаведені обставини свідчать про наявність між дитиною та батьком тісного зв`язку, небажання дитини змінювати своє місце проживання, звичний спосіб життя, зміна якого може призвести до негативного впливу на розвиток дитини.

Більше того, ОСОБА_3 досягла віку 11 років, а тому питання щодо її місця проживання вирішується спільно за її згодою та згодою батьків .

Враховуючи встановлені обставини справи та вищезазначені вимоги закону, суд вважає, що визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком буде забезпечувати права та інтереси дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, а тому позовні вимоги слід задовольнити.

Крім того, судом встановлено, що батько займається вихованням дочки та дбає про її розвиток, що стверджується матеріалами справ та пояснення доньки ОСОБА_3 .

При цьому, визначення місця проживання дочки разом зі батьком жодним чином не позбавляє матір на безперешкодне спілкуванні з дочкою, участь у її вихованні та розвитку, проведенні спільного відпочинку тощо.

Суд, при вирішенні даного спору, не приймає до уваги пояснення допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , оскільки останні носять загальний характер та стосуються в цілому характеризуючих даних сторін спору, їх відносин.

Безпідставними є посилання відповідача на рішення комісії з питань захисту прав дитини за №35 від 14.02.2019 року щодо підготовки проекту рішення виконавчого комітету про недоцільність визначення місця проживання доньки з батьком (а.с. 186), оскільки останнє, саме по собі, не має правового значення для вирішення даного спору.

Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК, у разі задоволення позову, із відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн.80 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 3,10,11, 12, 81, 89, 141, 263, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 141, 150, 155, 157, 159, 160, 161, 171 Сімейного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, без самостійних вимог - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про визначення місця проживання дитини разом із батьком задовольнити.

Визначити місце проживання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 за місцем його проживання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн.80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ,

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 .

Третя особа: Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради - бульвар Шевченка,1 м.Тернополі, код ЄДРПОУ - 34334305.

Повне рішення суду складено 24 грудня 2020 року.

Головуючий І.М. Черніцька