печерський районний суд міста києва
30 вересня 2020 року Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Вовк С. В.,
при секретарі судових засідань Брачун О. О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення,
І. Позиція сторін у справі.
Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 126 809, 74 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 2 121, 34 грн та 3 % річних у розмірі 2 501, 59 грн, судові витрати у розмірі судового збору 2 102, 00 грн.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивачем було зафіксовано порушення відповідачем правил користування тепловою енергією та / або умов договору, перевіркою встановлено, що без договірне споживання теплової енергії (централізоване гаряче водопостачання) кафе, розташоване на першому поверсі житлового будинку, тому споживачеві було запропоновано укласти договір на надання послуг з КП «Київтеплоенерго» та сплатити за отримані послуги, проте борг у розмірі 126 809, 74 грн не погашено.
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву у справі.
ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі.
20 липня 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.
27 липня 2020 року у справі відкрито провадження, для розгляду у спрощеному порядку з викликом сторін, оскільки ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а отже у розумінні статті 19 ЦПК України є малозначною.
Сторони у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до Відділу документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (загальна канцелярія суду) заяву про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимог підтримує у повному обсязі, проти постановлення заочного рішення суду не заперечує.
Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву суду не надав.
Відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і сторона позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
ІІІ. Фактичні обставини справи.
Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27 грудня 2017 року № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.
Таким чином, з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».
Відповідно до договору міни від 18 квітня 2005 року приміщення загальною площею 132, 3 кв м за адресою: АДРЕСА_1 належать ОСОБА_1
Враховуючи, що позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, в актах приймання-передавання та інших розрахункових документах наданих останнім зазначається номер облікового запису (особового рахунку) № НОМЕР_1 .
12 червня 2019 року позивачем складено акт № 16-06/2019 про порушення споживачем Правил користування тепловою енергією та/або умов договору. Перевіркою встановлено порушення п.44 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 03 жовтня 2007 року № 1198, а саме бездоговірне споживання теплової енергії (централізоване гаряче водопостачання) кафе, розташоване на першому поверсі житлового будинку. Виявлено (п. 2.1.) кількість та типи водозабірних пристроїв ГВП: 2 мийки зі змішувачами, 2 умивальники зі змішувачами; графік роботи з 10:00 год. до 22:00 год., 7 днів на тиждень. Споживачеві запропоновано укласти договір з КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО».
На підставі даного акту позивачем було здійснено нарахування за надані послуги з постачання гарячої води. Нарахування здійснено з травня 2018 року та відображено в акті надання послуг за липень 2019 року.
У розрахунку заборгованості за послуги з постачання гарячої води та в Акті звіряння взаєморозрахунків за період з липня 2019 по березень 2020 в графі 07-2019 таке нарахування відображено як «Коригування».
Відобразити такі нарахування (за період з травня 2018 року по березень 2020 року) в Розрахунку заборгованості за послуги з постачання гарячої води (що є додатком до позовної заяви) не вбачається за можливе, так як нарахування/заборгованість у бухгалтерських документах відображається поточною датою, оскільки коригування було здійснено у липні 2019 року, до того ж Акти надання послуг, Акти звіряння та рахунки фактури видаються споживачу (Відповідачу) поточною датою.
Відповідно до п. 3.2. договору, у вказаному приміщенні встановлено 3 (три) мийки, 1 (один) рукомийник.
22 квітня 2019 року позивач направив листа відповідачу про наявну заборгованість та необхідність здійснення оплати в розмірі 126 809,74 грн, проте вона залишається не погашеною.
ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.
Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води врегульовані Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.
Відповідно до пункту 20 Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.
Відповідно до абз. 10 частини першої ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.
Пунктом 1 частини першої ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому, такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно із частиною першою ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом частини першої ст. 901, частини першої ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина перша ст. 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Згідно з частиною першою ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Враховуючи те, що відповідач не оплачує надані йому послуги з центрального опалення у належному йому приміщенні, за ним, починаючи з травня 2018 року по березень 2020 року, обраховується заборгованість на загальну суму 126 809, 74 грн, вказані у розрахунку заборгованості за послуги з постачання гарячої води та в Акті звіряння взаєморозрахунків як «Коригування».
Окрім того, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Закріплена в пункті 10 частини третьої ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
Таким чином, стороною позивача доведено обставини, на які посилається у позовній заяві, а стороною відповідача вони не спростовані.
Перевіривши наведений представником позивача розрахунок заборгованості, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтовані, і тому позов про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за період з травня 2018 року по березень 2020 року включно у розмірі 126 809, 74 грн, підлягає задоволенню у повному обсязі.
На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про сплату заборгованості у добровільному порядку і наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростовується.
Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
В зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 102, 00 грн, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 509, 526, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 280-282, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення, задовольнити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя С. В. Вовк