Справа № 691/1205/20
Провадження № 2/691/554/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області в складі судді Синиці Л.П., за участю секретаря судових засідань Тараненко І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні, підготовче, в залі суду м. Городище Черкаської області, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

23.10.2020 позивач ОСОБА_1 звернулася до Городищенського районного суду Черкаської області, за місцем реєстрації відповідача ОСОБА_2 , з позовною заявою, та у відповідності з ч.4 ст.19, ст.161 СК України, керуючись ст.175 ЦПК України, просила визначити місце проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 08 серпня 2015 року зареєстровано шлюб між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис № 1838, який розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04.09.2020 року. Від цього шлюбу мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено рішення від 11.06.2020 року про стягнення аліментів з відповідача. Станом на сьогоднішній день вона та відповідач ОСОБА_2 виконують Розпорядження Дніпровської РДА в м. Києві № 512 від 18.08.2020 року про участь батька у вихованні малолітньої дитини. На даний час син проживає разом з нею в квартирі, що належить її батькам на праві приватної власності за адресою АДРЕСА_1 . В цій квартирі проживають тільки вона і її син. В квартирі є все необхідне для комфортного проживання та розвитку дитини. Любить свого сина і має змогу забезпечити його всім необхідним, постійно слідкує за станом здоров`я дитини, його розвитком, виховує та піклується про нього, з сином психологічний контакт, прив`язаність один до одного. Син відвідує дошкільний навчальний заклад НВК № 141 "ОРТ" в м. Києві, медичне обслуговування отримує за місцем проживання в КНЛ "ЦПМСД № 2 Дніпровського району м. Києва". Оскільки відповідач декілька разів висловлювався з погрозами в її адресу, що забере сина, змушена звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини. При розгляді даного питання просить суд врахувати те, що відповідно до акту обстеження умов проживання від 11.09.2020 року, складеного ССДС Деснянської РДА у м. Києві, відповідач орендує одну кімнату в квартирі по АДРЕСА_2 , інші дві кімнати займають посторонні особи, що безперечно є неприйнятним для проживання малолітньої дитини. Проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дитиною та обов`язку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально її забезпечувати. Не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов`язків щодо участі у вихованні та спілкуванні з їхньою дитиною.

До підготовчого судового засідання сторони не з`явилися, повідомлені належно та своєчасно.

Від позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач позов підтримує просить задовольнити. Відповідач не заперечує щодо позовних вимог, разом з тим судові витрати просить залишити за позивачем. Від третьої особи будь-яких заяв/клопотань на адресу суду не надходило.

Підстав для відкладення підготовчого засідання не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши матеріали справи, з урахуванням думки сторін, що висловлені письмово, приходить до такого.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст.12 цього Закону, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 08 серпня 2015 року зареєстровано шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , актовий запис № 1838, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_1 від 26.08.2015 року (повторне) актовий запис №1328 від 08.08.2015 року (шлюб розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04.09.2020 року у справі № 755/5797/20).

У шлюбі, згідно Свідоцтва про народження, серія НОМЕР_2 від 22.11.2016 року, актовий запис № 3688, народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його батьками є ОСОБА_2 (батько) та ОСОБА_1 (мати).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Київ від 11.06.2020 року, цивільна справа № 755/5796/20, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 22.04.2020 року і до повноліття дитини.

Місце проживання дитини ОСОБА_3 , згідно рішення Дніпровського районного суду м. Київ від 04.09.2020 року, при розірванні шлюбу між ОСОБА_4 , не визначалося.

Згідно із частиною третьою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Згідно зі статтями 8, 11, 15 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року.

При визначенні місця проживання дитини необхідно встановлювати не лише наявність або відсутність виняткових обставин, коли дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю, а крізь призму врахування найкращих інтересів дитини, виходячи із рівності прав батьків щодо дитини, встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Батько дитини, у разі визначення місця проживання останньої з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно неї та участі у її вихованні й може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки і піклування, або за рішенням суду.

У відповідності до ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до п.72 Постанови КМ України від 24.09.2008 № 866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини" під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини.

Згідно акту обстеження умов проживання № 129 від 31.07.2020 року, ОСОБА_1 (мати), проживає з сином ОСОБА_3 , у приватній квартирі, яка належить дідусю ОСОБА_5 , загальною площею 40,2 м. кв., умови проживання добрі, в квартирі чисто, прибрано, наявні всі необхідні меблі та побутова техніка, та мати дитини не заперечує, щоб батько бачився з сином але тільки, щоб вона знала де знаходяться.

Згідно акту обстеження умов проживання від 11.09.2020 року, ОСОБА_2 (батько), проживає в квартирі на підставі договору оренди, орендує одну кімнату, інші дві кімнати займають по сторонні особи, в квартирі чисто, прибрано, зроблений ремонт, є всі необхідні меблі та побутова техніка.

Розпорядженням голови Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації № 512 від 18.08.2020 року, визначено участь батька ОСОБА_2 (відповідача по справі) у вихованні дитини.

ОСОБА_1 (позивач по справі) зареєстрована в АДРЕСА_3 , та з нею зареєстрований за вказаною адресою син ОСОБА_3 , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання № 12971248, № 12970926 від 26.08.2020 року.

Дитина ОСОБА_3 , є вихованцем підрозділу "дошкільний навчальний заклад" НВК № 141 "ОРТ" м. Києва (довідка № 146 від 25.08.2020 року) та згідно характеристики № 450 від 18.09.2020 року, виданої НВК № 141 "ОРТ" м. Києва, його рівень розвитку відповідає віку, хлопчик активний, товариський, розсудливий, на заняттях уважний, мати приділяє увагу вихованню сина та підтримує тісний зв`язок із закладом освіти, вихователем групи, цікавиться успіхами дитини, зовнішній вигляд ОСОБА_6 завжди охайний, домашній контроль добрий, від матері хлопчик отримує достатньо любові та уваги і відповідає тим же, батько з січня 2020 року не приходив за дитиною та не цікавився успіхами дитини.

Місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово, ч.1 ст.29 ЦК України.

За нормами ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, ст.141 СК України.

Згідно зі ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 12 червня 1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини держави-учасники докладають всі зусилля, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини, найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.3 Конвенції першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як вбачається із матеріалів справи, батько малолітньої дитини ОСОБА_2 (відповідач по справі), не приділяє достатньої уваги вихованню, навчанню та духовного розвитку ОСОБА_3 , та визнав позовні вимоги.

Ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 цього Кодексу (ч.4 ст.200 ЦПК України).

За нормами ч.4 ст.206 ЦПК України, суд у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вирішуючи спір про визначення місця проживання дитини, суд виходить з інтересів самої дитини, враховуючи його малолітній вік.

Крім того, суд звертає увагу та враховує ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особистої прихильності дитини до кожного із них, вік дитини, а також, "якнайкращі інтереси дитини", які і мають відігравати визначальну роль при вирішенні питань щодо місця її проживання з одним із батьків, суд вважає, що позовні вимоги матері підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що проживання дитини з одним із батьків, ніяким чином не перешкоджає іншому з них брати участь у вихованні, матеріальному забезпеченні дитини, спілкуванню з нею, що передбачено чинним законодавством, а в разі зміни обставин, які впливають на вирішення спору про місце проживання дитини, другий з батьків не обмежений повторно ставити таке питання.

Отже, з урахуванням положень Декларації про права дитини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 .

Суд вирішує судові витрати в порядку ст.141 ЦПК України. Суд на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України вважає, що оскільки, відповідач визнав позовні вимоги, 50% судового збору необхідно повернути позивачу з державною бюджету.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 274-279, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання АДРЕСА_1 (адреса місця реєстрації АДРЕСА_4 % сплаченого судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. (квитанція № 0.0..1 від 28.09.2020 року).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований АДРЕСА_5 , проживає АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання АДРЕСА_1 (адреса місця реєстрації АДРЕСА_3 , судові витрати в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп..

Рішення суду може бути оскаржено. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 31.12.2020 року.

Суддя Л. П. Синиця