Тарутинський районний суд Одеської області
____________________________________________________________________________________
Справа № 514/477/20
Провадження по справі № 6/514/12/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2020 року смт Тарутине

Тарутинський райсуд Одеської області у складі:

головуючого судді Тончевої Н. М. .

при секретарі Образенко Т.М.

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Тарутинського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Міндової Тетяни Іллівни погоджене із начальником Тарутинського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мажар Ольгою Іванівною про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,-

В С Т А Н О В И В:

До Тарутинського районного суду Одеської області звернулась старший державний виконавець Тарутинського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Міндова Т.І. з поданням погодженим із начальником Тарутинського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мажар О.І., в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого в будинку АДРЕСА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього вимогою №Ф-62-У від 12 листопада 2018 року про стягнення боргу в розмірі 33429 гривень 52 копійки.

В обґрунтування зазначеного подання заявниця зазначила, що у відділі ДВС перебуває виконавче провадження №59871458, з виконання вимоги №Ф-62-У від 12 листопада 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу в розмірі 33429 гривень 52 копійки.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 .

Державним виконавцем на підставі Закону України "Про виконавче провадження" була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до вимог ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" було розпочато примусове виконання рішення.

Державним виконавцем було вжито заходи примусового виконання рішення, що підтверджують повноту вчинення виконавчих дій, а саме: до державних установ направлено запити щодо виявлення майна зареєстрованого за боржником та чи отримує він доходи.

Згідно інформації наданої на запити, боржник не працює, пенсію не отримує, має відкриті рахунки в банківських установах, на які 27 лютого 2020 року накладено арешт.

На виклики державного виконавця боржниця ОСОБА_2 не з`явилась.

Державною прикордонною службою України листом від 04 лютого 2020 року повідомлено, що ОСОБА_1 неодноразово перетинав державний кордон України.

Згідно повідомлення Державної міграційної служби України від 04 лютого 2020 року ОСОБА_1 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 .

Таким чином, вимога про стягнення боргу на теперішній час не виконана, а тому вказане стало підставою для звернення державного виконавця з поданням до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Старший державний виконавець Тарутинського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Міндова Т.І. до судового засідання не з`явилась, на адресу суду надійшла її заява, в якій вона просить розглянути зазначене подання без представника відділу.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею (ч.2 ст. 441 ЦПК України).

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення (ч.3 ст. 441 ЦПК України).

Відповідно дост.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері. Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання своїх зобов`язань.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов`язання, то до виконання зобов`язань або розв`язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п. п. 1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання таких зобов`язань.

Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

З матеріалів подання вбачається, що у відділі ДВС перебуває виконавче провадження №59871458, з виконання вимоги №Ф-62-У від 12 листопада 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу в розмірі 33429 гривень 52 копійки.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 .

Державним виконавцем на підставі Закону України "Про виконавче провадження" була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до вимог ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" було розпочато примусове виконання рішення.

Державним виконавцем було вжито заходи примусового виконання рішення, що підтверджують повноту вчинення виконавчих дій, а саме: до державних установ направлено запити щодо виявлення майна зареєстрованого за боржником та чи отримує він доходи.

Згідно інформації наданої на запити, боржник не працює, пенсію не отримує, має відкриті рахунки в банківських установах, на які 27 лютого 2020 року накладено арешт.

На виклики державного виконавця боржниця ОСОБА_2 не з`явилась.

Державною прикордонною службою України листом від 04 лютого 2020 року повідомлено, що ОСОБА_1 неодноразово перетинав державний кордон України.

Згідно повідомлення Державної міграційної служби України від 04 лютого 2020 року ОСОБА_1 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 .

Тож, з наведеного вбачається, що боржник ОСОБА_1 не ухиляється від виконання вимоги № Ф-62-У від 12 листопада 2018 року про стягнення з нього боргу в розмірі 33429 гривень 52 копійки, а навпаки ймовірно не знає про її існування.

Аналізуючи зазначене, враховуючи вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не надано жодного доказу, який свідчив би про ухилення боржника від виконання зобов`язання, а також не вбачається наявності обґрунтованого припущення, що вирішення питання про заборону боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню зобов`язання, у зв`язку з чим, подання є необґрунтованим, та таким що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст..441 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні старшого державного виконавця Тарутинського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Міндової Тетяни Іллівни погоджене із начальником Тарутинського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мажар Ольгою Іванівною про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Тончева