Дата документу 22.12.2020 Справа № 554/9193/16-ц

Провадження № 2/554/1837/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі: головуючого судді Бугрія В.М., за участю секретаря судових засідань Сорока Ю.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій з подальшим уточненням просить визнати договір купівлі-продажу від 27.05.2015, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оформлений у вигляді Довідки рахунку серія ВІА № 646853 від 27.05.2015, на підставі якого відбувалась передача прав власності на автомобіль марки ВАЗ, моделі 111740-114-30 Lada Kalina, рік випуску 2010, колір червоний, номер кузова НОМЕР_1 недійсним. Визнати Договір купівлі-продажу № 5341/2016/084173 від 22.09.2016, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 недійсним. Визнати автомобіль марки ВАЗ моделі 111740-114-30 Lada Kalina, рік випуску 2010, колір червоний, номер кузова НОМЕР_1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Поділити майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме автомобіль марки ВАЗ, моделі 111740-114-30 Lada Kalina, рік випуску 2010, колір червоний, номер кузова НОМЕР_1 , шляхом визнання права власності на автомобіль за ОСОБА_2 , стягнувши на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 60 000 грн., в якості грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля.

В обґрунтування позову вказував, що 09.02.2001 року між ним та відповідачем по справі було укладено шлюб, зареєстрований у Полтавському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис №113. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

31.08.2015 року рішенням Октябрського районного суду м. Полтава шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 15 липня 2016 року було частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя. Виділено у власність ОСОБА_1 Ѕ частку дачної ділянки № НОМЕР_2 в садово-огородному кооперативі «Яблуня» розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Виділено у власність ОСОБА_1 Ѕ частку причіпу для легкового автомобіля ПВ-01Б шасі НОМЕР_3 . В решіт позовних вимог а саме залишення у власності третьої особи автомобіля ВАЗ 111790 Lada Kalina відмовлено за безпідставністю. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено частково. Визначено ділянку № НОМЕР_2 в садово- огородному кооперативі «Яблуня» розташованому за адресою: м.Полтава, вул. Вороніна 195 та причіп для легкового автомобіля ПВ-01Б шасі НОМЕР_3 спільною сумісною власністю подружжя. Виділено у власність ОСОБА_2 Ѕ частку Ѕ частку дачної ділянки № НОМЕР_2 в садово-огородному кооперативі «Яблуня» розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Виділено у власність ОСОБА_2 Ѕ частку причіпу для легкового автомобіля ПВ-01Б шасі НОМЕР_3 . В решті позовних вимог а саме визнання автомобіля ВАЗ 111740 приватною власністю ОСОБА_2 відмовлено за безпідставністю.

Проте, автомобіль ВАЗ 111740 Lada Kalina не було поділено між ними як спільно нажите майно. Згоди щодо розподілу частини спільного майна подружжя вони не можуть дійти. Так 04 березня 2011 року позивачем та відповідачем було придбано автомобіль ВАЗ 111740 Lada Kalina ( номер кузова НОМЕР_4 , реєстраційний державний номер станом на 05.03.2011 року НОМЕР_5 ) за 75000 грн. Кредитний договір та супутні необхідні документи були оформлені на відповідачку. По кредитному договору позивач виступав поручителем. До моменту розірвання шлюбу, погашення кредиту здійснювалось за рахунок спільних сімейних коштів. 27 травня 2015 року (за 18 днів до подачі заяви на розлучення (15 червня 2015 року) з метою збільшення своєї частки в спільному майні) відповідачка здійснила не правомірну передачу спільно-сумісного майна у власність третій особі (своїй матері ОСОБА_3 ), а саме передала у власність автомобіль ВАЗ 111740 Lada Kalina (Номер кузова НОМЕР_4 , Реєстраційний державний номер НОМЕР_6 ), ОСОБА_3 , без його згоди та без мого відома на здійснення даної операції. Перша дата реєстрації автомобіля вказана в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу 05 березня 2011 року,остання відома дата реєстрації 27 травня 2015 року.

Після винесення судом рішення від 15 липня 2016 року у справі №554/13321/15-ц щодо розподілу спільного майна подружжя, відповідачка здійснила повторне переоформлення спільного автомобіля, але тепер вже у свою власність. На сьогоднішній день автомобіль оформлений на відповідачку з новими державними номерним знаками, а саме НОМЕР_7 .

Про те, що відповідачка здійснила неправомірну передачу свідчить наступне: відповідно до договору №000022 від 04.03.2011 року укладеного між ПП Полтава Авто Лайн, в особі директора Трощак Бориса Миколайовича, з однієї сторони та ОСОБА_2 зі іншої сторони Відповідачка придбала вищевказаний автомобіль загальною вартістю 75000 (сімдесят п`ять тисяч) гривень 00 копійок, шляхом попередньої оплати товару в розмірі 55000 (п`ятдесят п`ять тисяч) гривень 00 копійок;

Відповідно до Кредитного договору №1989-005/11Р від 09 березня 2011 року укладеного між ПАТ КБ Правекс-Банк та ОСОБА_2 (Відповідачкою), "Банк за договором №000022 від 04.03.2011 року надає кредит в національній валюті на загальну суму 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок, зі сплатою 17 відсотків річних строком з 09 березня 2011 року до 09 березня 2014 року;

В договорі застави транспортного засобу №1989-005/11Р від 09 березня 2011 року укладеного між ОСОБА_2 (Відповідачкою) та ПАТ КБ Правекс-Банк, в особі директора відділення Полтавська обласна дирекція ПАТ КБ Правекс-Банк Момота Олександра Михайловича, вказані основні зобов`язання передачі в заставу автомобіля марки ВАЗ, модель 111740-114-30, рік випуску 2010, колір червоний, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_4 , тип ТЗ легковий, реєстраційний № НОМЕР_5 .

Передане в заставу майно є власністю Відповідачки на підставі договору №000022 від 04.03.2011 року та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 , виданого Полтавським ВРЕР від 05.03.2011 року;

В свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 від 27.05.2015 року вказана перша дата реєстрації автомобіля 05 березня 2011 року (позивач з відповідачкою перебували в шлюбі)

В талоні про проходження державного технічного огляду від 09.03.2011 року, автомобіль ВАЗ 111740 Lada Kalina з номером кузова НОМЕР_4 вказаний Реєстраційний державний номер НОМЕР_5 , а після останньої реєстрації записаної в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу від 27.05.2015 року, державний номер НОМЕР_10 ;

- після винесення рішення про поділ нашого спільно майна у цивільній справі №554/13321/15-ц від 15 липня 2016 року, відповідачка в середені жовтня 2016 року, здійснила повторне переоформелння автомобіля ВАЗ 111740 Lada Kalina з номером кузова НОМЕР_4 на своє ім`я, тим самим підтвердивши свої наміри щодо привласнення спільного майна. На сьогоднішній день на автомобілі встановлений Реєстраційний державний номер НОМЕР_7 ;

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що право власності на вказаний транспортний засіб а саме ВАЗ 111740 було нею набуто вже після розірвання шюбу 22.09.2016 року на підставі договору про купівлю продаж, укладений між нею та ОСОБА_3 . Тому твердження позивача про те, що вказане майно є спільною сумісною власністю, а також те що частки є рівними не є вірним.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, надали заяву з проханням розглядати справу у їх відсутність, позов підтримали, просили його задовольнити з підстав викладених у ньому.

В матеріалах справи є заява відповідача з проханням слухати справу у її відсутність.

Представник відповідача адвокат Павлухін Д.Ю. вкотре в судове засідання не з`явився, надаючи заяви з проханням відкласти судове засідання, проте доказів поважності неявки в судове засідання не надавав.

Судом встановлено, що 09.02.2001 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, який було розірвано 31.08.2015 року.

Від шлюбу сторони мають дитину доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 15 липня 2016 року було частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя. Виділено у власність ОСОБА_1 Ѕ частку дачної ділянки № НОМЕР_2 в садово-огородному кооперативі «Яблуня» розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Виділено у власність ОСОБА_1 Ѕ частку причіпу для легкового автомобіля ПВ-01Б шасі НОМЕР_3 . В решті позовних вимог а саме залишення у власності третьої особи автомобіля ВАЗ 111790 Lada Kalina відмовлено за безпідставністю. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено частково. Визначено ділянку № НОМЕР_2 в садово- огородному кооперативі «Яблуня» розташованому за адресою: м.Полтава, вул. Вороніна 195 та причіп для легкового автомобіля ПВ-01Б шасі НОМЕР_3 спільною сумісною власністю подружжя. Виділено у власність ОСОБА_2 Ѕ частку дачної ділянки № НОМЕР_2 в садово-огородному кооперативі «Яблуня» розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Виділено у власність ОСОБА_2 Ѕ частку причіпу для легкового автомобіля ПВ-01Б шасі НОМЕР_3 . В решті позовних вимог, а саме визнання автомобіля ВАЗ 111740 приватною власністю ОСОБА_2 відмовлено за безпідставністю.

З матеріалів справи вбачається, відповідачем продано спірний автомобіль ВАЗ 111740 Lada Kalina (Номер кузова НОМЕР_4 , реєстраційний державний номер НОМЕР_6 ), ОСОБА_3 , що також встановлено рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 15.07.2016 року.

Відповідно до копії договору №000022 від 04.03.2011 року укладеного між ПП Полтава Авто Лайн, в особі директора Трощак Бориса Миколайовича, з однієї сторони та ОСОБА_2 зі іншої сторони відповідачка придбала вищевказаний автомобіль загальною вартістю 75000 (сімдесят п`ять тисяч) гривень 00 копійок, шляхом попередньої оплати товару в розмірі 55000 (п`ятдесят п`ять тисяч) гривень 00 копійок; ( а.с 9).

Відповідно до Кредитного договору №1989-005/11Р від 09 березня 2011 року укладеного між ПАТ КБ Правекс-Банк та ОСОБА_2 , "Банк за договором №000022 від 04.03.2011 року надає кредит в національній валюті на загальну суму 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок, зі сплатою 17 відсотків річних строком з 09 березня 2011 року до 09 березня 2014 року; ( а.с. 17-20).

Згідно з копією договору застави транспортного засобу №1989-005/11Р від 09 березня 2011 року укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ КБ Правекс-Банк, в особі директора відділення Полтавська обласна дирекція ПАТ КБ Правекс-Банк Момота Олександра Михайловича, вказані основні зобов`язання передачі в заставу автомобіля марки ВАЗ, модель 111740-114-30, рік випуску 2010, колір червоний, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_4 , тип ТЗ легковий, реєстраційний № НОМЕР_5 . ( а.с.13).

Передане в заставу майно є власністю відповідачки на підставі договору №000022 від 04.03.2011 року та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 , виданого Полтавським ВРЕР від 05.03.2011 року.

В період шлюбу, відповідно до копії свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_9 від 27.05.2015 року було здійснена перша дата реєстрації автомобіля 05 березня 2011 року ( а.с. 25).

В талоні про проходження державного технічного огляду від 09.03.2011 року, автомобіль ВАЗ 111740 Lada Kalina з номером кузова НОМЕР_4 вказаний Реєстраційний державний номер НОМЕР_5 , а після останньої реєстрації записаної в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу від 27.05.2015 року, державний номер НОМЕР_10 ( а.с. 24).

Згідно висновку № 2378 складеного 28.02.2020 року, експертом Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.. Засл. проф. М.С.Бокаріуса ринкова вартість автомобіля «ВАЗ 111740-114-30» рік випуску 2010, колір червоний, номер кузова НОМЕР_4 д.н.з. НОМЕР_7 станом на момент дослідження 27.02.2020 складала 93814,09 грн.

Підставою для звернення до суду стало визнання спірного автомобілю спільною сумісною власністю подружжя, та стягнення з відповідача компенсація вартості 1/2 частини спільного майна подружжя у розмірі 60000,00 грн.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України).

У пунктах 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України).

Отже, спільне майно подружжя за відсутності домовленості між ними, слід ділити порівну, з урахуванням обставин, що мають значення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя.

Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, провадження № 61-2446 св 18,від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, провадження № 61-8518 св 18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, провадження № 14-325цс18.

Сторона відповідача не визнає вимоги щодо спірного автомобілю, та просить відмовити в задоволенні вимог, посилаючись на те, що вказаний автомобіль є особистою приватною власністю відповідача, оскільки власність на автомобіль зареєстрована після розірвання шлюбу.

Проте останнє повністю спростовується матеріалами справи.

Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню.

Відповідно до ч.2 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Пунктом 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Враховуючи, що укладений відповідачем правочин було здійснено без згоди позивача , а від так суд задовольняє позовні вимоги частково.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76, 81, 141, 206,263-265 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати договір купівлі-продажу від 27.05.2015, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оформлений у вигляді Довідки рахунку серія ВІА № 646853 від 27.05.2015, на підставі якого відбувалась передача прав власності на автомобіль марки ВАЗ, моделі 111740-114-30 Lada Kalina, рік випуску 2010, колір червоний, номер кузова НОМЕР_1 недійсним.

Визнати Договір купівлі-продажу № 5341/2016/084173 від 22.09.2016, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 недійсним.

Визнати автомобіль марки ВАЗ моделі 111740-114-30 Lada Kalina, рік випуску 2010, колір червоний, номер кузова НОМЕР_1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Поділити майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме автомобіль марки ВАЗ, моделі 111740-114-30 Lada Kalina, рік випуску 2010, колір червоний, номер кузова НОМЕР_1 , шляхом визнання права власності на автомобіль за ОСОБА_2 , стягнувши на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 46 907, 45 грн., в якості грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 30 -денний термін апеляційної скарги з дня його проголошення, а особами, які приймають участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення у той же строк з моменту отримання копії рішення суду.

Повний текст рішення проголошено 04.01.2021.

Суддя В.М.Бугрій