Справа № 145/1770/19
Провадження №2/145/205/2020
РІШЕННЯ

іменем України

04.03.2020 р. Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що 20 листопада 2006 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб.

В 2009 році Тиврівським районним судом році їх шлюб розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 .

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 11 листопада 2008 року у справі № 2-766 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини було стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дитини 35% всіх видів заробітку (доходу), але не менше мінімального розміру аліментів, встановленого Сімейним кодексом, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вважає, що визначений за вищезгаданим рішенням суду розмір аліментів підлягає зменшенню в порядку ст. 192 Сімейного кодексу України з наступних підстав.

На час призначення аліментів він працював зварювальником КМС смт. Вапнярка Томашпільського району та отримував достатній дохід, а відповідно мав змогу сплачувати на утримання неповнолітнього сина аліменти в зазначеному в рішенні суду розмірі.

На даний час він не має ніякої можливості сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному у рішенні суду, у зв`язку зі зміною його матеріального стану, оскільки з 21 жовтня 2009 року він не працює.

За цей період він мав нестабільні заробітки, в зв`язку з чим в нього з 2015 року виникла заборгованість по сплаті аліментів і його внесено до Єдиного реєстру боржників. У зв`язку з даними обставинами він змушений звертатися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього відповідно до рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 11 листопада 2008 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, та стягувати 1000 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні представника позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити з підстав, викладених у заяві.

Відповідач ОСОБА_5 позов визнала.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України Про охорону дитинства від 26.04.2001 р. батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст. 192 СК України та п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом.

Судом встановлено, що рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 11 листопада 2008 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання дитини 35% всіх видів заробітку (доходу), але не менше мінімального розміру аліментів, встановленого Сімейним кодексом, та не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На час призначення аліментів ОСОБА_3 працював зварювальником КМС смт Вапнярка Томашпільського району та отримував достатній дохід, а відповідно мав змогу сплачувати на утримання неповнолітнього сина аліменти в зазначеному у рішенні суду розмірі.

На даний час він не працює, що стверджується довідкою виконавчого комітету Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області №02827 від 30.09.2019 (а.с.8) та трудовою книжкою (а.с.6-7).

Позивач має нестабільні заробітки, в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів і його внесено до Єдиного реєстру боржників (а.с.5).

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду, вважає за можливе у зв`язку зі зміною матеріального стану ОСОБА_3 , змінити спосіб та зменшити розмір аліментів, що стягуються позивача на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши їх у сумі 1000 грн..

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 263-265, 268, 273 ЦПК України, чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст.180-182, 184, 192 СК України, п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд

ухвалив:

Позов задоволити.

Розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 11.11.2008 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини, змінити, стягуючи з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у сумі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, і до повноліття дитини.

Рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до чинного законодавства.

Виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданий на підставі рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 11.11.2008 року, повернути для приєднання до справи після завершення його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 12 березня 2020 року.

Суддя Ратушняк І. О.