печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Матійчук Г.О.,

секретар судового засідання Хабеця О.О.,

справа №757/21687/18-ц

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач-1: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (ТОВ «ОТП Факторинг Україна»)

відповідач-2: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» (ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал»)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» про визнання недійсними договорів факторингу та договорів відступлення прав вимоги за договорами іпотеки,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачів, в якому просив визнати недійсними договори факторингу № 27/12/2016-1, №27/12/2016-2, №27/12/2016-3 від 27.12.2016 року, укладені між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал»; визнати недійсними договір відступлення прав від 28.12.2016 року за договором іпотеки №PLM 700/342/2005 від 25.11.2005 року, укладеного між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал»; визнати недійсними договір відступлення прав від 28.12.2016 року за договором іпотеки №PCL-CNL 700/522/2007 від 05.03.2007 року, укладеного між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал»; визнати недійсними договір відступлення прав від 28.12.2016 року за договором іпотеки №РM-SME 701/032/2007 від 19.03.2007 року, укладеного між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал».

Свої вимоги обґрунтував тим, що за кредитними договорами №ML 700/342/2005 від 25.11.2005 р., № CNL 700/522/2007 від 05.03.2007 р., № СM-SME 701/032/2007 від 17.03.2007 р. отримав від ЗАТ «ОТП Банк» грошові кошти в сумах 80 000 доларів США, 38 930 доларів США та 146 650 доларів США відповідно.

В забезпечення вказаних кредитних договорів були укладені договори іпотеки: №РML 700/342/2005 від 25.11.2005 р.; №PCL-CNL 700/522/2007 від 05.03.2007 р. та № РM-SME 701/032/2007 від 17.03.2007 р.

18.03.2011 року між банком та ТОВ «ОТП Факторинг» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого банк відступив, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняв право грошової вимоги за зазначеними кредитними та іпотечними договорами.

27.12.2016 р. між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» укладені спірні договори факторингу № 27/12/2016-1, №27/12/2016-2, №27/12/2016-3 від 27 грудня 2016 року згідно п.п. 1.1 яких відповідач-1 відступив відповідачу-2 право грошової вимоги за кредитними договорами № ML 700/342/2005 від 25.11.2005 року, № CNL 700/522/2007 від 05.03.2007 року, № CM-SME 701/032/2007 від 19.03.2007 року, укладеними між ним та банком. Крім того, 28.12.2016 року між ТОВ «ОТП Факторинг» та ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» укладені договори про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки № РML 700/342/2005 від 25.11.2005 року, № PCL-CNL 700/522/2007 від 05.03.2007 року, № PM-SME 701/032/2007 від 19.03.2007 року, згідно п.п. 1.1 яких ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» наділений правами іпотекодержателя.

Посилаючись на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» вважає договори факторингу та договори відступлення прав вимоги, укладені 27.12.2016 р. та 28.12.2016 року між відповідачами недійсними, оскільки вони порушують його права.

Просив позов задовольнити.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.12.2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено в підготовче судове засідання. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву.

23.01.2019 року від відповідача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надійшов відзив на позов, в якому останній заперечує позовні вимоги, з підстав викладених у відзиві.

Відповідач ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» своїм правом надати відзив не скористався.

Представник позивача ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

За ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

У відповідності до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Стаття 203 ЦК України визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч.1 ст.215 ЦК України).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст.215 ЦК України).

Згідно з положеннями ч.3 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

В той же час, Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (в редакції на час укладення спірних договорів) в підпункті 3 частини 1 статті 1 визначав, що протягом дії цього Закону кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

В пункті 1 зазначеної статті визначено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

-таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

-загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» укладено ряд кредитних договорів:

-№ML 700/342/2005 від 25.11.2005 р., на суму 80 000 доларів США,

-№ CNL 700/522/2007 від 05.03.2007 р., на суму 38 930 доларів США,

-№ СM-SME 701/032/2007 від 17.03.2007 р., на суму 146 650 доларів США.

З метою забезпечення кредитних договорів між позивачем та банком укладені договори іпотеки:

-№РML 700/342/2005 від 25.11.2005 р.,

-№PCL-CNL 700/522/2007 від 05.03.2007 р.,

-№ РM-SME 701/032/2007 від 17.03.2007 р.

Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю б/н від 18.03.2011 року ПАТ «ОТП Банк» (правонаступник ЗАТ «ОТП Банк») відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитними договорами № МL700/342/2005 від 25.11.2005 року, № СNL700/522/2007 від 05.03.2007 року, № СМ-SМЕ701/032/2007 від 19.03.2007 року, укладеними між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 .

Вказані обставини встановлені судами при розгляді цивільної справи №640/15908/13-ц і визнаються відповідачем, що в силу ч. 1, ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню при розгляді даної справи.

27.12.2016 р. між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» укладені спірні договори факторингу № 27/12/2016-1, №27/12/2016-2, №27/12/2016-3 від 27 грудня 2016 року згідно п.п. 1.1 яких ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відступив ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» право грошової вимоги за кредитними договорами № ML 700/342/2005 від 25.11.2005 року, № CNL 700/522/2007 від 05.03.2007 року, № CM-SME 701/032/2007 від 19.03.2007 року, укладеними між ним та банком.

Як зазначає позивач у позові 28.12.2016 року між ТОВ «ОТП Факторинг» та ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» на підставі договорів факторингу№ 27/12/2016-1, №27/12/2016-2, №27/12/2016-3 від 27.12.2016 року укладені договори про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки № РML 700/342/2005 від 25.11.2005 року, № PCL-CNL 700/522/2007 від 05.03.2007 року, № PM-SME 701/032/2007 від 19.03.2007 року (при цьому позивач до позову додав лише копію договору про відступлення прав за договором іпотеки № PCL-CNL 700/522/2007 від 05.03.2007 року, де предметом договору є квартира АДРЕСА_1 ). В обґрунтування своїх вимог щодо інших договорів про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки позивач не надав. Проте факт укладання вказаних договорів відповідачем ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не заперечуються.

Згідно п.п. 1.1 договору відступлення прав за договором іпотеки № PCL-CNL 700/522/2007 від 05.03.2007 року ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» наділений правами первісного іпотекодержателя.

Згідно з ст.ст. 512, 516 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За ч. 1 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.

Підстави визнання правочину недійсним визначені законом, зокрема ст.ст. 215, 216 ЦК України.

Посилання позивача на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», як на підставу недійсності оспорюваних правочинів, неспроможні з огляду на обов`язкові умови застосування норм цього закону, а саме нерухоме майнопідпадає під дію закону за умови, що предмет іпотеки є місцем постійного проживання боржника і альтернативного у нього немає.

Як вбачається матеріалів справи, за позивачем зареєстрованого три об`єкта нерухомості, два з яких є житловими приміщеннями.

За ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст. 1079 ЦК України).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» № 2664-III від 12.07.2001 року фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

За п. 5 цієї ж статті закону до фінансових послуг відносяться операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Факторинг є фінансовою послугою, в розумінні п. 11 ч. 1 ст. 4 Закону № 2664-III. Фактор, для можливості надавати фінансові послуги, має бути включеним до державного реєстру фінансових установ.

Фактором за оспорюваними договорами №27/12/2016-1, №27/12/2016-2, №27/12/2016-3 від 27.12.2016 року є ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» (новий кредитор), а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за цими договорами є клієнтом.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» згідно КВЕД надає фінансові послуги.

За таких обставин укладення між відповідачами спірних договорів відбулось згідно з вимогами закону, в той же час позивач не надав суду доказів, що внаслідок їх укладення мали місце порушення його прав. До того ж він не є стороною цих договорів.

Із оспорюваних договорів не вбачається, що із заміною кредитора у боржника змінився (збільшився) обсяг відповідальності/обов`язків. Факт заміни кредитора жодним чином не вплинуло на обсяг зобов`язання позивача за кредитними договорами.

За таких обставин, у задоволені позову слід відмовити в повному обсязі.

Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволе них позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 203, 215, 216, 512, 516, 1077, 1079ЦК України; ст.ст. 4, 12,13, 77-81, 174, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» про визнання недійсними договорів факторингу та договорів відступлення прав вимоги за договорами іпотеки - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», , м. Київ, вул. Фізкультури, 28-д

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал», , м. Київ, вул. Грушевського, 4, н/п 53.

Суддя Г.О. Матійчук