Справа № 286/539/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

04 травня 2020 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л.

з секретарем Павленко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про відшкодування інфляційних втрат від знецінення сплачених коштів та трьох процентів річних від простроченої суми , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду та по уточнюючій позовній заяві просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти на відшкодування інфляційних втрат в сумі 490841 грн. 27 коп. від знецінення сплачених коштів, 3% річних від простроченої суми за користування чужими грошовими коштами в сумі 62064 грн. 13 коп., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 500 гривень та судовий збір в доход держави, мотивуючи тим, що у період з 29.08.2011 по 04.01.2013 відповідач по справі - фізична особа - підприємець ОСОБА_2 , отримав від неї грошові кошти в сумі 299184 грн. в якості оплати за обумовлене у майбутньому придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 14 травня 2019 року було стягнуто з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 299184 грн.. Вказане рішення суду набрало законної сили. Однак, до даного часу грошові кошти ФОП ОСОБА_3 їй не повернув. Він умисно тривалий час користується чужими грошовими коштами, які за рішенням суду повинні бути повернуті їй, а тому він повинен відшкодувати їй інфляційні втрати та три проценти річних за період з 04.01.2013 по день подачі позову до суду.

Розгляд справи проводиться відповідно до положень ст.279 ЦПК України в порядку спрощеного провадження, з повідомленням сторін.

Позивач надала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність, зазначивши, що в даній справі відповідач та його представник зловживають процесуальними правами та затягують розгляд справи. Просить не визначати будь-яких додаткових строків представнику відповідача - ОСОБА_4 .. Його заяви та заперечення відхилити, а її позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача надав відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що посилання позивача на те, що відповідач безпідставно тривалий час користувався її коштами є неприйнятним та голослівним, так як відповідно до договору №169/ЕМ купівлі майнових прав від 12 серпня 2011 року вартість квартири становить 318645 грн., але позивачка сплатила кошти лише в сумі 299184 грн., тобто для придбання квартири позивач повинна була доплатити відповідачу ще 19461 грн., але не сплатила, чим порушила домовленості між ними і, що, у свою чергу, унеможливило придбати квартиру саме по її вині. Всі кошти, які йому надавала позивач, він направляв на рахунок ТОВ «Еверест плюс» за договором №169/ЕМ купівлі майнових прав від 12 серпня 2011 року і повернуті вони йому зазначеним товариством не в повній сумі лише у 2019 році, тобто коли позивач почала вимагати повернути їй кошти, що підтверджується випискою по рахунку відповідача, яку позивач долучила до заяви в Овруцьке відділення поліції. Вважає, що відшкодування інфляційних втрат від знецінення сплачених коштів та трьох процентів річних від простроченої суми з нього - ФОП ОСОБА_2 , з січня 2013 року, як зазначає в своєму розрахунку позивач, є надуманим та безпідставним і не підтверджується будь-якими належними та допустимими доказами у справі, адже лише з вини позивача, яка не доплатила повну суму вартості квартири, було розірвано угоду про її придбання. Крім того, як було встановлено у рішенні Овруцького районного суду від 14.05.2019, під час своїх пояснень ОСОБА_1 показала, що між нею та відповідачем не було оговорено конкретної дати як придбання квартири, так і повернення коштів. Він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії, а тому має пільги зі сплати судового збору.

Позивачем надано відповідь на відзив, в якій вона просить критично поставитися до відзиву на позов та повністю задовольнити її позовну заяву. При цьому вказала, що замість того, щоб сплатити їй суму боргу відповідач затягує слухання справи, а борги необхідно повертати чи добровільно, чи у примусовому порядку з значними втратами. Адже проведення виконавчих дій, реалізація, проведення тендеру покладається на боржника. Представник відповідача намагається ввести в оману суд, що майнова відповідальність не настає, посилаючись на договори, не зважаючи на прийняте остаточне рішення Овруцьким районним судом в справі №286/311/19. У даній справі спір не розглядається, а вирішуються інші питання - відшкодування майнової шкоди в зв`язку з невиконанням рішення суду, відшкодування інфляційних втрат та 3-х процентів річних від простроченої суми. Крім того, зазначила, що відповідач не звільняється від сплати судового збору, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, а тому з нього підлягають до стягнення судові витрати. Вказала, що наданий представником відповідача відзив на позов подано після строків встановлених ухвалою суду, а також він не відповідає вимогам ст.178 ЦПК України.

В свою чергу, представником відповідача надано заперечення щодо відповіді на відзив, в якому він просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, зазначивши, що безпідставним є посилання позивача на невідповідність відзиву вимогам ч.3 ст. 178 ЦПК України. Відповідач підлягає звільненню від сплати судового збору як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії. Ухвалою Овруцького районного суду від 25.03.2020 у справі №286/539/20 продовжено відповідачу строк на подання відзиву на 15 днів з дня вручення відповідної ухвали, а також було встановлено позивачеві строк для подання відповіді на відзив до 24.04.2020 та строк для подання заперечення до 30.04.2020. Наполягає, що позовні вимоги ОСОБА_1 заявлено безпідставно, про що свідчать як додані нею до позовної заяви докази, так і докази, які надано до відзиву стороною відповідача.

Дослідивши письмові докази в справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У ч. 1 ст. 129-1 Конституції України закріплено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 14.05.2019 у справі №286/311/19, яке постановою Житомирського апеляційного суду від 27.11.2019 залишено без змін, було стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 299184 грн.. (а.с.2-7).

На даний час грошові зобов`язання відповідачем не виконані. Копія листа Овруцького районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 14.02.2020 №11371 підтверджує, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №286/311/19, виданого 09.12.2019 Овруцьким районним судом Житомирської області про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 299184 грн.. Державним виконавцем в ході здійснення виконавчого провадження винесено постанови: про звернення стягнення на доходи; про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника. Станом на 14.02.2020 коштів за вищевказаним виконавчим документом стягувачу перераховано не було (а.с.8).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (ч.2 ст.615 ЦК України).

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні (компенсації) матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Приписами ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18).

В постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 Верховний Суд дійшов таких висновків:

термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях; перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу; друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх (п. 34);

стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей (порушення позадоговірного зобов`язання, що виникло на підставі ст. 1212 ЦК України), нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК (п.п. 41, 42).

При розгляді справи №286/311/19 за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення коштів, процентів за користування чужими коштами та стягнення моральної шкоди встановлено, що відповідачем отримано у період з 29.08.2011 по 04.01.2013 від позивача 299184 грн. 00 коп., в якості оплати за обумовлене в майбутньому придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 318645 грн.. Кошти вносилися позивачем в касу ФОП ОСОБА_2 02.03.2015 сторонами було підписано акт звірки взаємних розрахунків за квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 згідно договору №169/ЕМ купівлі-продажу майнових прав від 12.08.2011, яким погоджено факт внесення ОСОБА_1 , тобто позивачем, в рахунок оплати за зазначену квартиру 299184 грн. та виведено залишок не внесених коштів в сумі 19461 грн.. Вказані обставини не заперечувалися сторонами та підтверджувалися копіями квитанцій до прибуткового касового ордеру, акту звірки взаємних розрахунків.

Копії договору купівлі-продажу майнових прав від 12.08.2011, додаткової угоди до договору купівлі-продажу майнових прав №169/ЕМ від 12.08.2011, додаткової угоди №2 до договору купівлі-продажу майнових прав від 12.08.2011 в свою чергу підтверджують факт укладення 12 серпня 2011 року між відповідачем та будівельною організацією ТОВ « Еверест плюс» договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомості - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 43, 65 кв. м вартістю 318645 грн.; факт заміни сторони у зобов`язанні, а саме: заміни продавця ТОВ «Еверест Плюс» на ТОВ «Флагман 1С» та факт зміни умов набуття права на купівлю майнових прав на об`єкт нерухомості - вищезазначену квартиру. При цьому, в додатковій угоді №2 було погоджено сторонами, тобто в тому числі і відповідачем, факт сплати ним коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «Еверест плюс» в сумі 158007 грн. 00 коп. та залишок в сумі 160644 грн. 30 коп., який погоджено було сплатити рівними частинами до 15.04.2018. Відповідачем надано було лише копії накладної №5 від 17.02.2012 на поставку дверних блоків ТОВ «Еверестплюс» на суму 90124 грн. та квитанцію до прибуткового касового ордера №307 від 29.08.2011, яка підтверджує факт внесення ФОП ОСОБА_2 коштів в сумі 103084 грн. 00 коп. в касу ТОВ «Еверестплюс» згідно договору купівлі-продажу майнових прав від 12.08.2011 №169/ЕМ.

Строк виконання зобов`язання сторонами визначено не було.

Згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно є встановленими і не потребують доказування обставини щодо сплати відповідачем коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «Еверест плюс» в сумі 158007 грн. 00 коп. та залишок в сумі 160644 грн. 30 коп. станом на 12.08.2011, тобто на дату укладення договору купівлі-продажу майнових прав №169/ЕМ від 12.08.2011 на об`єкт нерухомості - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 43, 65 кв. м вартістю 318645 грн., який погоджено було сплатити рівними частинами до 15.04.2018, а також факт внесення ФОП ОСОБА_2 коштів в сумі 103084 грн. 00 коп. в касу ТОВ «Еверестплюс» згідно договору купівлі-продажу майнових прав від 12.08.2011 №169/ЕМ 29.08.2011. Тобто, на дату першого внеску ОСОБА_1 коштів в касу ФОП ОСОБА_2 останнім було сплачено в якості внесків за квартиру НОМЕР_1 грн. 00 коп.. Відповідно станом на 04.01.2013 (дата останнього платежу позивача) відповідачем не було внесено в касу ТОВ «Еверест плюс» 38093 грн. (від загальної суми яка була внесена ОСОБА_1 ) та 57554 грн. від вартості квартири.

Виписка по рахунку ТОВ «Флагман 1С», долучена до відзиву, свідчить про внесення коштів відповідачем на рахунок вказаного товариства - правонаступника ТОВ «Еверестплюс», коштів по договору купівлі-продажу майнових прав №169/ЕМ від 12.08.2011 28.02.2018 в сумі 20000 грн.. Відтак, відповідач користувався безпідставно коштами ОСОБА_1 в сумі 38093 грн. у період з 04.01.2013 по 28.02.2018. У період з 28.02.2018 по 02.03.2018 він користувався сумою 18093 грн.. 02.03.2018 ним було внесено в касу ТОВ «Флагман 1С» 33600 грн. по вказаному договору. Відповідно у період з 02.03.2018 до 26.06.2018 кошти перебували на рахунку ТОВ «Флагман 1С». Причому, станом на 02.03.2018 ( строк платежів по додатковій угоді №2 від 12.08.2011 до 15.04.2018) відповідачем було внесено 314691 грн. вартості квартири. Недоплачено - 3954 грн., в той час як позивачем не внесено 19461 грн.. Згідно зазначеної виписки 26.06.2018 ТОВ «Флагман 1С» було повернуто ФОП ОСОБА_2 100000 грн. по заяві від 22.06.2018 згідно договору купівлі-продажу майнових прав від 12.08.2011 №169/ЕМ; 09.11.2018 - 50000 грн., 03.04.2019 - 31607 грн. та 03.04.2019 30000 грн., а всього повернуто 211 607 грн..

Посилання представника відповідача на відсутність вини ФОП ОСОБА_2 у не виконанні договору між ним та ОСОБА_1 , так як саме остання не виконала обов`язків щодо повної оплати коштів на придбання квартири, сплативши лише 299184 грн. замість необхідних 318645 грн., суд не може покласти в основу рішення по справі, оскільки будь-якими доказами факт розірвання договору по причині саме невнесення решти коштів ОСОБА_1 , з врахуванням внесення станом на 02.03.2018 ( строк платежів по додатковій угоді №2 від 12.08.2011 до 15.04.2018) відповідачем 314691 грн. вартості квартири (недоплачно - 3954 грн.), об`єктивно не підтверджено.

Крім того, відповідачем не доведено, що він вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання.

За встановлених обставин, оскільки строк виконання зобов`язання сторонами визначено не було, суд виходить із фактичних періодів безпідставного користування відповідачем коштами позивача, а тому підлягає обрахуванню інфляція за наступні періоди: з 04.01.2013 по 28.02.2018 - 38093 грн. (299184 грн. - 261091), з 28.02.2018 по 02.03.2018 - 18093 грн. (38093 грн.-20000 грн.), з 26.06.2018 - 100000 грн., з 09.11.2018 - 150000 грн., з 03.04.2019 - 211607 грн., з 27.11.2019 (дата набрання законної сили рішенням Овруцького районного суду від 14.05.2019 у справі №286/311/19) 299184 грн..

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 904/7401/16).

Базою для нарахування інфляційних втрат є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж.

Періодом, за який розраховуються інфляційні втрати, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць, у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 12.03.2018 у справі № 914/712/16.

Інфляційні втрати розраховуються за формулою:

(Індекс інфляції) - добуток щомісячних індексів за відповідний період

(Збитки від інфляції) = (Сума боргу) (Індекс інфляції) / 100% - (Сума боргу).

У зв`язку з наведеним стягненню з відповідача на користь позивача підлягає інфляція в сумі, розрахованій відповідно до механізму обчислення з врахуванням рекомендацій Верховного Суду України від 03.04.1997 та порогу індексації - за вищевказані періоди відповідно до таблиці індексів інфляції, що становить:

Місяці прострочення: січень 2013- лютий 2018.

Індекси інфляції:100.2; 99.9; 100; 100; 100.1; 100; 99.9; 99.3; 100; 100.4; 100.2; 100.2; 100.6; 102.2; 103.3; 103.8: 101; 100.4; 100.8; 102.9; 102.4; 101.9; 103.1; 105.3; 110.8; 114; 102.2; 100.4; 99; 99.2; 102.3; 98.7; 102; 100.9; 99.6; 101; 103.5; 100.1; 99.8; 99.9; 99.7; 101.8; 102.8; 101.8; 101.1; 101; 101.8; 100.9; 101.3; 101.6; 100.2; 99.9; 102; 101.2; 100.9; 101.5; 100.9.

Сукупний індекс інфляції: 221.44.

Сума боргу: 38093 грн.00 коп.

Сума боргу з урахуванням інфляції: 84353 грн.14 коп.

Збитки від інфляції: 46260 грн.14 коп. (38093 грн. х 221.44 :100% - 38093 грн.).

Всього: 46260 грн. 14 коп.

Місяці прострочення: березень 2018.

Індекси інфляції: 101.1.

Сукупний індекс інфляції: 101.10.

Сума боргу: 18093 грн.00 коп.

Сума боргу з урахуванням інфляції:18292.00

Збитки від інфляції: 199 грн.02 коп. (18093 грн. х 101.10 :100%-18093 грн.).

Всього: 199 грн. 02 коп.

Місяці прострочення: липень 2018 - жовтень 2018.

Індекси інфляції: 100; 101.9; 101.7.

Сукупний індекс інфляції: 102.91.

Сума боргу:100000 грн. 00 коп.

Сума боргу з урахуванням інфляції:102910 грн. 00 коп.

Збитки від інфляції: 2910 грн. 00 коп. (100000 грн. х 102.91 :100% - 100000 грн.).

Всього: 2910 грн. 00 коп.

Місяці прострочення: листопад 2018 - березень 2019.

Індекси інфляції: 101.4; 101; 100.5; 100.9.

Сукупний індекс інфляції: 103.85.

Сума боргу: 150000 грн. 00 коп.

Сума боргу з урахуванням інфляції: 155775 грн. 00 коп.

Збитки від інфляції: 5775 грн. 00 коп. ( 150000 грн. х 103.85 : 100% - 150000 грн.).

Всього: 5775 грн. 00 коп.

Місяці прострочення: квітень 2019 - листопад 2019.

Індекси інфляції: 101; 100.7; 99.5; 99.4; 99.7; 100.7; 100.7; 100.1.

Сукупний індекс інфляції:101.80.

Сума боргу:211607 грн. 00 коп.

Сума боргу з урахуванням інфляції:215415 грн. 93 коп.

Збитки від інфляції:3808 грн. 93 коп. (211607 грн. х 101.80 :100% - 211607 грн.).

Всього: 3808 грн. 93 коп.

Місяці прострочення: грудень 2019 - січень 2020.

Індекси інфляції: 100.2;

Сукупний індекс інфляції: 100.20.

Сума боргу: 299184 грн.00 коп.

Сума боргу з урахуванням інфляції:299782 грн. 37 коп.

Збитки від інфляції: 598 грн. 37 коп. (299184 грн. х 100.2 : 100% - 299184 грн.).

Всього: 598 грн. 37 коп.

Таким чином, загальна сума інфляційних втрат за період прострочення з 04.01.2013 по 25.02.2020 становить 59551 грн.46 грн..

У ч.2 ст. 625 ЦК України прямо зазначено, що 3% річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.

При обрахунку 3 % річних за основу береться розмір простроченої суми, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18).

Розрахунок 3% річних проводиться за наступною формулою: розмір боргу, помножується на кількість днів прострочення грошового зобов`язання, помножується на 3, ділиться на 100 та ділиться на 365 (днів у році).

Відповідно, розрахунок 3% річних за встановлені періоди:

З 04.01.2013 по 31.12.2013

38093 грн. х 3% : 100% : 365 днів = 3 грн. 13 коп.;

3 грн.13 коп. х 362 = 1133 грн. 40 коп.

За 2014 рік:

38093 грн. х 3% : 100% : 365 днів = 3 грн. 13 коп.;

3 грн.13 коп. х 365 = 1142 грн. 78 коп.

За 2015 рік:

38093 грн. х 3% : 100% : 365 днів = 3 грн. 13 коп.;

3 грн.13 коп. х 365 = 1142 грн. 78 коп.

За 2016 рік:

38093 грн. х 3% : 100% : 366 днів = 3 грн. 12 коп.;

3 грн.12 коп. х 366 = 1142 грн. 78 коп.

За 2017 рік:

38093 грн. х 3% : 100% : 365 днів = 3 грн. 13 коп.;

3 грн.12 коп. х 365 = 1142 грн. 78 коп.

З 01.01.2018 по 27.02.2018)

38093 грн. х 3% : 100% : 365 днів = 3 грн. 13 коп.;

3 грн.12 коп. х 58 = 181 грн. 59 коп.

З 28.02.2018 по 02.03.2018

18093 грн. х 3% : 100% : 365 днів = 1 грн. 48 коп.;

1 грн.48 коп. х 118 = 175 грн. 47 коп.

З 26.06.2018 по 08.11.2018

100000 грн. х 3% : 100% : 365 днів = 8 грн. 22 коп.;

8 грн.22 коп. х 136 = 1117 грн. 92 коп.

З 09.11.2018 по 31.12.2018

150000 грн. х 3% : 100% : 365 днів = 12 грн. 33 коп.;

12 грн.33 коп. х 53 = 653 грн. 42 коп., а всього за 2018 рік: 181 грн. 59 коп. +175 грн. 47 коп.+ 1117 грн. 92 коп.+ 653 грн. 42 коп. = 2128 грн. 40 коп.

З 01.01. 2019 по 02.04.2019

150000 грн. х 3% : 100% : 365 днів = 12 грн. 33 коп.;

12 грн.33 коп. х 92 = 1134 грн. 36 коп.

з 03.04.2019 по 26.11.2019

211607 грн. х 3% : 100% : 365 днів = 17 грн. 39 коп.;

17 грн.39 коп. х 238 = 4139 грн. 38 коп.

з 27.11.2019 по 31.12.2019

299184 грн. х 3% : 100% : 365 днів = 24 грн. 59 коп.;

24 грн.59 коп. х 35 = 860 грн. 65 коп., а всього за 2019 рік: 1134 грн.36 коп. + 4139 грн. 38 коп.+ 860 грн. 65 коп. =6134 грн. 39 коп.

з 01.01.2020 по 25.02.2020

299184 грн. х 3% : 100% : 366 днів = 24 грн. 52 коп.;

24 грн.52 коп. х 56 = 1373 грн. 30 грн., а всього 15340 грн. 63 коп.

Таким чином, загальна сума 3% річних від суми боргу за період прострочення з 04.01.2013 по 25.02.2020 становить 15340 грн. 63 коп..

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому позивач звільнена від сплати судового збору.

Відповідач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, проте у справі, що розглядається, він є відповідачем, а не позивачем, з огляду на що відсутні підстави для звільнення його від сплати судового збору (постанова Великої Палати Верховного суду від 27 лютого 2019 року у справі №404/4822/15-ц). Тому, відповідно до ст.141 ЦПК підлягає стягненню з відповідача в доход держави судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог, а саме: в сумі (552905,40х13,54%)=748 грн.62 коп.

При вирішенні питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 500 грн. суд враховує наступне.

Як передбачено ст. 15 ЦПК України - учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно ч.1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно положень ст. 137 вищевказаного кодексу, судові витрати на оплату послуг адвоката підлягають відшкодуванню лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату або адвокатському об`єднанню стороною, котрій такі послуги надавались, оплата послуг адвоката підтверджується відповідними фінансовими документами.

В матеріалах справи відсутні документи, які свідчать укладення договору на надання правничої допомоги між ОСОБА_1 та її представником, про оплату коштів на правову допомогу (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо).

Відтак, зважаючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту витрат на професійну правничу допомогу, що є її обов`язком відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, відсутні підстави для задоволення позову в даній частині.

Таким чином, аналізуючи та оцінюючи правовідносини, що склалися; норми права, що їх регулюють; всі докази в їх сукупності; виходячи із відповідності установлених судом вищевказаних обставин одному з основних завдань цивільного судочинства, регламентованому статтею 2 ЦПК України - справедливому розгляду і вирішенню цивільних справ, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, суд приходить до переконання про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 59551 грн.46 коп. та 3% річних за користування коштами в сумі 15340 грн. 63 коп. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,263-265,268,279 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ), який проживає та зареєстрований по АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ), яка проживає по АДРЕСА_3 , інфляційні втрати в сумі 59551 грн.46 коп., та 3% річних за користування коштами в сумі 15340 грн. 63 коп., а всього на загальну суму 74892 грн. 09 коп.

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ), який проживає та зареєстрований по АДРЕСА_2 в доход держави судовий збір в розмірі 748 грн. 62 коп..

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення суду до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд Житомирської області може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду, але не пізніше закінчення строку карантину.

Суддя: А. Л. Гришковець Повне рішення виготовлено 08.05.2020.