Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року Волноваський районний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Мохова Є.І.,

при секретарі - Бридні О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лебединської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно

встановив:

Позивач звернулася до суду з даним позовом, вказуючи, що її сину ОСОБА_2 належить жилий будинок АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 син помер. На момент смерті сина вони проживали однією сім`єю в зазначеному будинку, тому вона прийняла спадщину. Вона є єдиною спадкоємицею після смерті сина. Вона своєчасно не оформила спадщину, оскільки після смерті сина з`ясувалося, що свідоцтво про право на спадщину за законом втрачено. Отримати дублікат вона не може, оскільки свідоцтво видавалося Новоазовською державною нотаріальною конторою, яка залишилася на непідконтрольній українській владі території. 28.10.2020 року приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок та запропоновано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно.

Позивач в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача.

Відповідач, який в установленому законом порядку повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився і повідомлень про причини неявки від нього не надійшло, тому суд, відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України, розглядає справу в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.11.1992 року р-р 1946 позивачці та її сину ОСОБА_2 належить жилий будинок АДРЕСА_1 .

Земельна ділянка для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 площею 0,25 га та для особистого підсобного господарства площею 0,0063 га належить позивачці на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ДН 01055, виданого Лебединською сільською радою.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. На момент його смерті позивач проживала з ним однією сім`єю в зазначеному будинку. Вона є єдиною спадкоємицею після його смерті. Спадкова справа після його смерті не відкривалася.

Позивач своєчасно не оформила спадщину, оскільки після смерті сина з`ясувалося, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.11.1992 року втрачено. Вона не може отримати його дублікат, оскільки свідоцтво видавалося Новоазовською державною нотаріальною конторою, яка залишилася на непідконтрольній українській владі території. Право власності підтверджено реєстраційним посвідченням Маріупольського БТІ, згідно якого право власності на будинок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано 11.12.1992 року в реєстраційній книзі під №83.

Позивач з метою відновлення втрачених документів звернулася в ТОВ «Волноваське бюро технічної інвентаризації» та 26.10.2020 року отримала технічний паспорт на будинок, відповідно до якого він має загальну площу 92,2 кв.м, в тім числі житлову площу 40,9 кв.м.

Згідно інформаційної довідки ТОВ «Волноваське бюро технічної інвентаризації» від 26.10.2020 року вартість будинку складає 68700 грн.

28.10.2020 року листом №692/01-16 приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно та запропоновано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно.

Отже, у позивачки існують перешкоди для оформлення права власності в позасудовому порядку, що свідчить про неможливість здійснити досудове врегулювання спору.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права та інтересу є визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно з ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З вищезазначених підстав я вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав власності на Ѕ частину будинку у зв`язку з втратою документу.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до вимог ст.ст. 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно статті 1261Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають батьки спадкодавця.

Згідно роз`яснень, які містяться у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, у разів відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За таких обставин суд вважає, що позивач має право на спадкування після смерті сина шляхом визнання за нею права власності на Ѕ частину будинку, а також визнання за нею права власності на належну їй Ѕ частину будинку в зв`язку з втратою правовстановлюючого документу.

На стягненні судових витрат позивач не наполягає.

На підставі ст.ст. 16, 321, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1225, 1233, 1261 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 30, 81, 263 - 265, 268,273, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Лебединської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинок АДРЕСА_1 загальною площею 92,2 кв.м, в тім числі житловою площею 40,9 кв.м.

Рішення може бути оскаржене в Донецький апеляційний суд через Волноваський районний суд протягом 30-ти днів, з наступного дня, після його проголошення.

Відповідач може подати до Волноваського районного суду Донецької області заяву про перегляд заочного рішення протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Є.І.Мохов