Провадження № 4-с/643/65/20
УХВАЛА

17.12.2020

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бабельник І.В.,

скаржника: ОСОБА_1 ,

представника стягувача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за скаргою ОСОБА_1

на дії Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові

Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.

Харків) під час виконання виконавчого листа, виданого на виконання

судового рішення у справі № 643/12706/13-ц

за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_1

про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова зі скаргою на дії Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, відповідно до якої просить суд:

- визнати протиправними дії головного державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Баранової В.В. по складанню розрахунку заборгованості по аліментам від 03.08.2020 року у виконавчому провадженні № 58754941;

- скасувати розрахунок заборгованості по аліментам від 03.08.2020 року у виконавчому провадженні № 58754941;

- зобов`язати головного державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Баранову В.В. здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом № 643/1270613-ц від 13.11.2018, виданим Московським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , аліментів на утримання доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частин всіх доході заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.08.2013 року до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування скарги посилається на те, що у провадженні головного державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Баранової В.В. знаходиться виконавче провадження № 58754941 за виконавчим листом № 643/12706/13-ц від 13.11.2018, виданим Московським районним судом м. Харкова. 03.08.2020 року головним державним виконавцем Барановою В.В. було видано розрахунок заборгованості по аліментам, відповідно до якого заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 станом на 01.08.2020 р. складає 79 506, 40 грн. Скаржник вважає, що даний розрахунок заборгованості не відповідає вимогам чинного законодавства та сформований на підставі неправдивих відомостей, оскільки у розрахунку виданим державним виконавцем відсутні відомості про сплату ним аліментів за кожний місяць, а також не вказана заборгованість на 30 число поточного місяця, сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження.

17.11.2020 року від державного виконавця надійшов відзив на скаргу, відповідно до якого державний виконавець просить відмовити в задоволенні означеної скарги та зазначає, що розрахунок був складений на підставі матеріалів виконавчого провадження та даних розрахунків заборгованість від 01.05.2020 року, 01.12.2019 року, 01.10.2019 року, 30.04.2019, які не були оскарженні. Крім того, розрахунок заборгованості складений без застосування Автоматизованої системи виконавчого провадження, у зв`язку з технічною неможливістю, що ніяким чином не впливає на розмір заборгованості по аліментам, у зв`язку із чим не може порушувати права сторін виконавчого провадження. Стосовно посилання скаржника на неврахування до розрахунку заборгованості довідки про доходи боржника зазначила, що боржником не були надані до виконавчої служби довідки про доходи як того вимагає Закон України «Про виконавче провадження». Вважає, що всі дії державного виконавця вчинені в межах чинного законодавства.

20.11.2020 року до суду надійшов відзив на скаргу від стягувача, відповідно до якого стягувач просить суд відмовити у задоволені скарги, посилаюсь на те, що державний виконавець діяв відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» і не вийшов за межі закону. Крім того, стягувач зазначив, що державний виконавець робив розрахунки виходячи з наданих до перевірки квитанцій. Як видно з наданих до суду дублікатів квитанцій вони не містять в загалі відомостей про сплату аліментів за рішенням суду і тому в діях державного виконавця не вбачається ніяких порушень.

23.11.2020 року до Московського районного суду м. Харкова скаржником подані письмові пояснення, відповідно до змісту яких скаржник не погоджується з аргументами державного виконавця, викладеними у відзиві на скаргу, та зазначає, що оскарження розрахунків заборгованості є правом сторін виконавчого провадження, а не обов`язком. При цьому, законодавством не встановлено жодних обмежень у використанні особою даного права. Тобто, не оскарження боржником попереднього розрахунку заборгованості не є підставою для відмови у задоволенні скарги щодо скасування наступного розрахунку заборгованості. Також скаржник не погоджується з доводами державного виконавця про те, що розрахунок заборгованості від 03.08.2020 було зроблено, в тому числі, і на підставі розрахунку заборгованості від 30.04.2019, оскільки у вказаному розрахунку були враховані майже всі квитанції про сплату аліментів, які були надані боржником, та які були знехтувані при складанні наступних розрахунків. Одночасно, скаржник звертає увагу на те, що державний виконавець не пояснює, яким чином заборгованість по аліментам з травня 2019 року до листопада 2019 року зросла більш ніж у 6 разів. Не пояснює державний виконавець і чому відомості у розрахунках заборгованості за 30.04.2019 та 01.10.2019 значно відрізняються в частині сум сплачених аліментів. Крім того, у розрахунку від 03.08.2020 нарахування заборгованості за 2013-2018 роки проведені не помісячно за кожен рік, і навіть не станом на кінець кожного року, а просто вказана сума, яка незрозуміло як нарахована, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», де вказано, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. До того ж, навіть якщо станом на 01.01.2019 заборгованість дійсно була 57 279, 15 грн., станом на 30.04.2019 вона вже складала 10 440, 15 грн., що підтверджено відповідним розрахунком, який не було скасовано. Проте всупереч вказаним даним, розраховуючи заборгованість станом на 01.08.2020 державний виконавець знову вказує, що станом на 01.01.2019 заборгованість складає 57 279, 15 грн., що не відповідає дійсності.

Одночасно скаржник вказує на те, що навіть якщо ним і не було подано відомостей про розмір його доходів, розмір аліментів повинен відповідати 1/4 частини середньої заробітної плати працівника по Харківській області за відповідний період. Проте у розрахунку заборгованості від 03.08.2020 за деякі місяці суми не відповідають 1/4 частині середньої заробітної плати працівника по Харківській області за відповідний період.

25.11.2020 року скаржником були подані додаткові пояснення у справі.

Розглянувши подану ОСОБА_1 скаргу на дії державного виконавця суд вирішив задовольнити її, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Законом України «Про виконавче провадження» регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Верховний Суд у постанові від 15.01.2020 у справі № 910/7221/17 зазначив, що в силу приписів вищевказаної статті Закону виконавець повинен вчиняти виконавчі дії з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а також відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження. Отже, виконавець повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. В цьому реалізується «правомірна поведінка» виконавця.

Положеннями статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у пункті 4.1. рішення № 19-рп/2011 від 14.12.2011 (справа за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_1 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, частини третьої статті 110, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України та конституційним поданням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо офіційного тлумачення положень статей 97, 110, 234, 236 Кримінально-процесуального кодексу України, статей 3, 4, 17 Кодексу адміністративного судочинства України в аспекті статті 55 Конституції України (справа про оскарження бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо заяв про злочини) зазначив, що утвердження правової держави, відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України, полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту. Конституційний Суд України у своїх рішеннях послідовно підкреслював значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді (пункт 1 резолютивної частини Рішення від 25 листопада 1997 року N 6-зп , пункт 1 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року N 9-зп).

Пунктом 9 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що однією із засад виконавчого провадження є забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі статтею 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Акт державного органу - це юридична форма рішень цього органу, які спрямовані на регулювання тих чи інших суспільних відносин, породжують певні правові наслідки і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Згідно з положеннями Закону України «Про виконавче провадження», юридичним оформленням сукупності дій уповноваженої особи, направлених на виконання рішення суду є постанова державного виконавця.

Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

Відповідно до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

У статті 195 СК України передбачено порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу).

Згідно із частиною третьою статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Отже, боржник вправі звернутися до суду зі скаргою щодо розміру, способу виконання рішення суду зі сплати аліментів у порядку виконання судового рішення.

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 12 листопада 2018 року у справі № 465/926/06 та постанові від 05 серпня 2020 року у справі № 646/6206/18.

Верховний Суд у постановах від 01 квітня 2020 року у справі № 401/3734/16-ц та від 22 квітня 2020 року у справі № 523/7815/18 дійшов висновку, що спір про визнання незаконними розрахунків державного виконавця щодо заборгованості зі сплати аліментів може розглядатись у порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця.

В даному випадку, на розгляд суду передані вимоги про:

- визнання протиправними дій головного державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Баранової В.В. по складанню розрахунку заборгованості по аліментам від 03.08.2020 року у виконавчому провадженні № 58754941;

- скасування розрахунку заборгованості по аліментам від 03.08.2020 року у виконавчому провадженні № 58754941;

- зобов`язання головного державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Баранову В.В. здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом № 643/12706/13-ц від 13.11.2018, виданим Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , аліментів на утримання доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частин всіх доході заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.08.2013 року до досягнення дитиною повноліття.

Судом встановлено, що заочним рішенням суду від 11.12.2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі сімсот гривень, щомісячно, починаючи з 28.08.2013 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 21 січня 2014 року вищевказане судове рішення змінено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 серпня 2013 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення набрало законної сили та виконавчий лист було пред`явлено до виконання.

23.09.2019 року старшим державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Павличем Ю.В. відкрито виконавче провадженням за виконавчим листом № 643/12706/13-ц, виданим 13.11.2018 виданого Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.08.2013 р. до досягнення дитиною повноліття.

03.08.2020 державним виконавцем було складено розрахунок заборгованості по аліментам, згідно з яким заборгованість скаржника станом на 01.01.2019 складає 57 279, 15 грн.

Крім того, скаржнику нараховано у січні 2019 року - 2 177, 75 грн., у лютому 2019 року 2 177, 75 грн., у березні 2019 року - 2 177, 75 грн., у квітні 2019 року - 2 177, 75 грн., у травні 2019 року - 2 177, 75 грн., у червні 2019 року 1 092, 00 грн., у липні 2019 року 1 092, 00 грн., у серпні 2019 року 1 092, 00 грн., у вересні 2019 року 2 363, 25 грн., у жовтні 2019 року 2 363, 25 грн., у листопаді 2019 року- 2 363, 25 грн., у грудні 2019 року 2 363, 25 грн., у січні 2020 року 2 295, 50 грн., у лютому 2020 року 2 354, 00 грн., у березні 2020 року 2 455, 00 грн., у квітні 2020 року - 2 192, 00 грн., у травні 2020 року 2 248, 00 грн., у червні 2020 року - 2 248, 00 грн., у липні 2020 року 2 248, 00 грн.

Також, у вищевказаному розрахунку зазначено, що скаржником було оплачено у січні 2019 року 1 200, 00 грн., у лютому 2019 року 6 000, 00 грн., у березні 2019 року 0, 00 грн., у квітні 2019 року 0, 00 грн., у травні 2019 року 0, 00 грн., у червні 2019 року 0, 00 грн., у липні 2019 року 431, 00 грн., у серпні 2019 року 0, 00 грн., у вересні 2019 року 0, 00 грн., у жовтні 2019 року 2 000, 00 грн., у листопаді 2019 року- 2 000, 00 грн., у грудні 2019 року 0, 00 грн., у січні 2020 року 0, 00 грн., у лютому 2020 року 1 300, 00 грн., у березні 2020 року 2 000, 00 грн., у квітні 2020 року 1 300, 00 грн., у травні 2020 700, 00 грн., у червні 2020 року 0, 00 грн., у липні 2020 року 500, 00 грн.

Водночас, проаналізувавши оспорюваний розрахунок заборгованості по аліментам від 03.08.2020 року судом встановлено, що під час його складання державним виконавцем були враховані не всі платіжні документи, згідно з якими скаржник здійснював оплату аліментів на виконання рішення суду.

За правилами пункту 2 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5, виконавець протягом десяти днів з дня відкриття виконавчого провадження здійснює заходи для отримання інформації про доходи боржника та виносить постанову про звернення стягнення на доходи боржника, оформлену відповідно допункту 3розділу Х цієї Інструкції. Стягнення аліментів здійснюється відповідно до вимогстатті 70Закону та пунктів 3-10 розділу Х цієї Інструкції.

Зокрема, розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ( ч. 1 статті 70Закону України Про виконавче провадження)

Згідно з частинами першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

Пунктом 2 частини 4 даної норми Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі подання заяви стягувачем або боржником.

Порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), передбачений статтею 195 СК України, відповідно до якої заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України.

Враховуючи встановлені судом розбіжності в сумах здійснених скаржником оплат, які відображені в оскаржуваному розрахунку державного виконавця, та сумах оплат, які підтверджуються наданими скаржником квитанціями, невідповідність здійсненого державним виконавцем розрахунку вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, статті 195 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що здійснений державним виконавцем розрахунок заборгованості по аліментам не відповідає вищевказаним положенням чинного законодавства, у зв`язку з чим скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 447-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу ОСОБА_1 на дії Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Харків) під час виконання виконавчого листа, виданого на виконання судового рішення у справі № 643/12706/13-ц задовольнити.

2. Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Баранової В.В. по складанню розрахунку заборгованості по аліментам від 03.08.2020 року у виконавчому провадженні № 58754941.

3. Скасувати розрахунок заборгованості по аліментам від 03.08.2020 року у виконавчому провадженні № 58754941.

4. Зобов`язати державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Харків) здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом № 643/1270613-ц від 13.11.2018, виданим Московським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , аліментів на утримання доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частин всіх доході заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.08.2013 року до досягнення дитиною повноліття.

5. Відповідно до статті 261 Цивільного процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили після її проголошення, та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня підписання її повного тексту шляхом подання у відповідності до п. 15.5. ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Цивільного процесуального кодексу України апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова.

Повний текст ухвали складено 31.12.2020 року.

Суддя Н.В. Новіченко