ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2427/20 Справа № 183/5610/18 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Перцевої Ірини Миколаївни, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Перцевої Ірини Миколаївни №34166329 від 07 березня 2017 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким було зареєстровано право власності на ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0967 га кадастровий номер :02:016:0003, яка розташована в АДРЕСА_1 ; визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Перцевої Ірини Миколаївни №34166329 від 07 березня 2017 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким було зареєстровано право власності на ОСОБА_1 на домоволодіння, яке розташовано в АДРЕСА_1 ; витребування з чужого незаконного володіння домоволодіння, яке розташовано в АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_2 права власності на домоволодіння, яке розташовано в АДРЕСА_1 ; витребування з чужого незаконного володіння земельну ділянку площею 0,0967 га кадастровий номер :02:016:0003, яка розташована в АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку площею 0,0967 га кадастровий номер :02:016:0003, яка розташована в АДРЕСА_1 , -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до державного реєстратора Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Перцевої І.М., Остапенко О.В. та Лемешко В.В. про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Перцевої І.М. №34166329 від 07 березня 2017 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким було зареєстровано право власності на ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0967 га кадастровий номер :02:016:0003, яка розташована в АДРЕСА_1 ; визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Перцевої І.М. №34166329 від 07 березня 2017 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким було зареєстровано право власності на ОСОБА_1 на домоволодіння, яке розташовано в АДРЕСА_1 ; витребування з чужого незаконного володіння домоволодіння, яке розташовано в АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_2 права власності на домоволодіння, яке розташовано в АДРЕСА_1 ; витребування з чужого незаконного володіння земельну ділянку площею 0,0967 га кадастровий номер :02:016:0003, яка розташована в АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку площею 0,0967 га кадастровий номер :02:016:0003, яка розташована в АДРЕСА_1 , мотивуючи його тим, що рядом судових рішень, а саме рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2014 року та рішенням Дніпропетровського районного суду від 04 грудня 2015 року були задоволенні позовні вимоги ОСОБА_3 та на підставі вказаних рішень за нею було визнано право власності на домоволодіння та земельну ділянку розташовані в АДРЕСА_1 .

Наголошувала на тому, що 25 грудня 2015 року між нею та ОСОБА_3 було укладено нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , та земельної ділянки за тією ж адресою.

Вказувала, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2017 року було скасоване рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2015 року в частині встановлення юридичного факту, усунення від права на спадкування, визнання частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, визнання частково недійсними договорів купівлі-продажу, визнання права власності в порядку спадкування за законом, тобто фактично скасоване рішення, яким за нею було визнано право власності на 1/2 частину спірно домоволодіння та земельної ділянки, але на момент винесення рішення апеляційним судом, право власності на спірне майно було зареєстроване за нею.

Посилаючись на те, що державний реєстратор Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Перцева І.М. винесла рішення №34166329 від 07 березня 2017 року «про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», яким було зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на домоволодіння, розташоване в АДРЕСА_1 із численними порушеннями чинного законодавства, в той час коли фактично ОСОБА_1 не є власником спірного майна, просила суд ухвалити рішення, яким визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Перцевої І.М. №34166329 від 07 березня 2017 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким було зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0967 га кадастровий номер :02:016:0003, яка розташована в АДРЕСА_1 ; визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Перцевої І.М. №34166329 від 07 березня 2017 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким було зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 ; витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,0967 га кадастровий номер :02:016:0003, яка розташована в АДРЕСА_1 ; визнати за нею право власності на домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1 та право власності земельну ділянку площею 0,0967 га кадастровий номер :02:016:0003, яка розташована в АДРЕСА_1 .

Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені. Вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та відмовити у позові.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що 10 грудня 2012 року між нею та ОСОБА_4 було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу спірного домоволодіння та земельної ділянки та у 2014 році було зареєстровано її відповідне право власності, та рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2014 року були визнані частково недійсними договори купівлі-продажу в розмірі 1/2 частки, а тому вона є законною власницею 1/2 частини спірного нерухомого майна, а право власності є непорушним.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в оскаржуваній частині не відповідає з огляду на таке. Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що частину спірного майна ОСОБА_3 набула на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2015 року, по справі №0427/8242/2012 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа - Новомосковська районна державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сiм`єю без реєстрації шлюбу, зміну черговості спадкування, визнання права власності на майно.

Зокрема вказаним рішенням було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 , а саме: встановлено факт проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_7 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 грудня 2007 ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня його смерті; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 27 листопада 2012 року Новомосковською районною державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , видане ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 27 листопада 2012 року Новомосковською районною державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0967 га (кадастровий номер :02:016:0003) з цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку, видане ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_7 ; визнано частково недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 , посвідчений 10 грудня 2012 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Авдієнко О.В., укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , в розмірі 1/2 частки; визнано частково недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0967 га (кадастровий номер :02:016:0003, з цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку), посвідчений 10 грудня 2012 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу, Авдієнко О.В., укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в розмірі 1/2 частки; визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки АДРЕСА_1 , площею 0,0967 га (кадастровий номер :02:016:0003), з цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області по справі №175/4441/15-ц від 04 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_8 , ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики, зобов`язання укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна вирішено наступне: усунено ОСОБА_5 від права на спадкування після ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 27 листопада 2012 року Новомосковською районною державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 27 листопада 2012 року Новомосковською районною державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області, на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0967 га (кадастровий номер :02:016:0003), з цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку, на ім`я ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнано частково недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 , посвідчений 10 грудня 2012 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу, Авдієнко О.В., укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , у розмірі 1/2 частки; визнано частково недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0967 га (кадастровий номер :02:016:0003, з цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку), посвідчений 10 грудня 2012 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу, Авдієнко О.В., укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в розмірі 1/2 частки; визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки АДРЕСА_1 , площею 0,0967 га (кадастровий номер :02-016:0003), з цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку. Вказаним рішенням ОСОБА_3 набула право власності 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 та на 1/2 частину земельної ділянки АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0967 га (кадастровий номер :02:016:0003), з цільовим призначенням: будівництво та обслуговування житлового будинку.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2017 року по справі №175/4441/15-ц було скасовано рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_8 , ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики, зобов`язання укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна в частині встановлення юридичного факту, усунення від права на спадкування, визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, визнання частково недійсними договорів купівлі-продажу, визнання права власності в порядку спадкування за законом та в задоволенні цих вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Отже, апеляційним судом було скасовано рішення про набуття ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину спірного майна.

25 грудня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1 , який посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Суховаровою Н.В. та зареєстровано в реєстрі за №1612, за яким ОСОБА_2 набула право власності на домоволодіння.

25 грудня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки АДРЕСА_1 , площею 0,0967 га (кадастровий номер :02:016:0003), який посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Суховаровою Н.В. та зареєстровано в реєстрі за №1615, за яким ОСОБА_2 набула право власності на земельну ділянку.

01 березня 2017 року державним реєстратором Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Перцевою І.М. проведена державна реєстрація, номер запису про право власності 19338351, підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №34166329 від 07 березня 2017 року, яким було зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на домоволодіння АДРЕСА_1 .

01 березня 2017 року державним реєстратором Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Перцевою І.М. проведена державна реєстрація, номер запису про право власності 19338893, підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №34166329 від 07 березня 2017 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким було зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0967 га, кадастровий номер :02:016:0003, АДРЕСА_1 .

Підставою для реєстрації права власності став договір купівлі-продажу житлового будинку, серія та номер: 1663, від 10 грудня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Київським міським нотаріального округу Авдієнко О.В.; договір купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер: 1660, від 10 грудня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Київським міським нотаріального округу Авдієнко О.В., витяг про державну реєстрацію права №36653426, виданий 11 грудня 2012 року КП «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» ДОР; витяг про державну реєстрацію права №18904294, виданий 12 березня 2014 року КП «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» ДОР; рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області по справі №175/4441/15-ц від 15 грудня 2015 року; рішення апеляційного суду Дніпропетровської області по справі №175/4441/15-ц від 26 січня 2017 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що на момент винесення рішення апеляційним судом Дніпропетровської області по справі №175/4441/15-ц від 26 січня 2017 року та на момент прийняття державним реєстратором Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Перцевою І.М. рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №34166329 від 07 березня 2017 року та №34166329 від 07 березня 2017 року, саме позивач ОСОБА_2 набула право власності на спірне домоволодіння та земельну ділянку на підставі договорів купівлі-продажу від 25 грудня 2015 року. Державний реєстратор не мав право реєструвати право власності на майно за ОСОБА_1 на підставі судових рішень та не мав права реєструвати право власності на домоволодіння та земельну ділянку в цілому за ОСОБА_9 .

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені статтею 16 ЦК України, згідно з якою способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).

Підстави набуття права власності визначені у статті 328 ЦК України, згідно з якою право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Аналіз змісту статті 392 ЦК України у взаємозв`язку зі статтею 328 ЦК України дає підстави для висновку, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України у випадку оспорювання чи невизнання її права іншою особою або у разі втрати документа, який засвідчує право власності. При цьому право на звернення з такими вимогами має саме особа, яка уже є власником майна, набувши його раніше на законних підставах.

Умовами задоволення позову про визнання права власності на майно є наявність у позивача доказів на підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Такими доказами можуть бути правовстановлюючі документи, а також будь-які інші докази, що підтверджують приналежність позивачеві спірного майна. Тобто метою подання такого позову згідно статті 392 ЦК України є усунення невизначеності у суб`єктивному праві, належному особі, а також створення сприятливих умов для здійснення суб`єктивного права особою.

Саме власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України).

Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 17 лютого 2016 року (провадження №6-2407цс15)).

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом статті 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але надалі скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Саме такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року (провадження №6-251цс15).

Цей висновок також був неодноразово підтриманий і Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постановах від 05 грудня 2018 року (провадження №14-247цс18 та №14-179цс18).

Відповідач ОСОБА_1 набула право власності на спірне нерухоме майно на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу від 10 грудня 2012 року, укладених нею з ОСОБА_5 .

В подальшому, судовими рішеннями (Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2014 року №0427/8242/15, яке набрало законної сили, та Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2015 року №175/4441/15-ц, яке було скасоване), крім іншого було визнане недійсним свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину домоволодіння та земельної ділянки, видане ОСОБА_5 , та визнано частково недійсними договори купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, які укладені між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 та нотаріально посвідчені 10 грудня 2012 року, в розмірі 1/2 частки.

Позивач ОСОБА_2 вважає себе власником спірного майна, оскільки 25 грудня 2015 року вона уклала з ОСОБА_3 нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу спірного нерухомого майна.

У договорі купівлі-продажу зазначено, що відчужуване майно належить продавцю на підставі рішення суду №0427/8242/2012, виданого Новомосковським міськрайонним судом та на підставі рішення суду №2/175/1788/15, виданого 10 жовтня 2014 року Дніпропетровським районним судом.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2014 року залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2015 року.

Втім, колегія суддів звертає увагу, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2017 року, яке набрало законної сили та яке не може бути поставлене під сумнів, апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_5 задоволені. Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2015 року скасоване в частині задоволених позовних вимог та ухвалене нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 про встановлення юридичного факту, усунення від права на спадкування, визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, визнання частково недійсними договорів купівлі-продажу, визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Таким чином позивач фактично є власником лише 1/2 частині спірного нерухомого майна, в той час коли власником іншої 1/2 частини спірного нерухомого майна є саме відповідач ОСОБА_1 .

А тому доводи апеляційної скарги в частині непорушності права власності та порушення оскаржуваним рішення права власності на 1/2 частину майна відповідача приймаються до уваги, у зв`язку з чим рішення суду в частині витребування з незаконного володіння ОСОБА_1 спірного нерухомого майна та реєстрація на нього права власності за позивачем підлягає скасуванню, а позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення.

Позовні вимоги в частині визнання незаконними та скасування рішень державного реєстратора, якими право власності зареєстроване за відповідачем, також задоволенні безпідставно.

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16, провадження №14-208цс18, пункти 146-147.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17 (провадження №14-144цс18).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За загальним правилом державна реєстрація прав проводиться будь-яким державним реєстратором за заявами у сфері державної реєстрації прав (абзац четвертий частини п`ятої статті 3 зазначеного Закону).

Тобто державна реєстрація прав проводиться державним реєстратором не з власної ініціативи, а на підставі відповідної заяви, поданої зацікавленою особою. Відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії.

Отже, право або інтерес позивача, який вважає себе власником спірного домоволодіння та земельної ділянки, може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права іншої особи.

При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію.

Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (частина друга статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, прийнявши до уваги доводи, приведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Згідно з ч.ч.1,13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи результат розгляду даної справи, з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати по справі за подачу апеляційної скарги в розмірі 5 054,10 грн.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до державного реєстратора Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Перцевої Ірини Миколаївни, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Перцевої Ірини Миколаївни №34166329 від 07 березня 2017 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким було зареєстровано право власності на ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0967 га кадастровий номер :02:016:0003, яка розташована в АДРЕСА_1 ; визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області Перцевої Ірини Миколаївни №34166329 від 07 березня 2017 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким було зареєстровано право власності на ОСОБА_1 на домоволодіння, яке розташовано в АДРЕСА_1 ; витребування з чужого незаконного володіння домоволодіння, яке розташовано в АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_2 права власності на домоволодіння, яке розташовано в АДРЕСА_1 ; витребування з чужого незаконного володіння земельну ділянку площею 0,0967 га кадастровий номер :02:016:0003, яка розташована в АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку площею 0,0967 га кадастровий номер :02:016:0003, яка розташована в АДРЕСА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 5 054,10 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.