Справа № 658/1752/17
(провадження № 2/658/20/20)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року м. Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області в складі

головуючого судді Терещенко О.Є.,

за участю секретаря Суріковій А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Каховка цивільну справу за позовом ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ "ОТП Факторинг Україна" про визнання договорів недійсними,

в с т а н о в и в:

В лютому 2018 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факто-ринг Україна" звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтуванням позову, зазначено, що 01 листопада 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та гр. ОСОБА_1 укладений Договір про надання споживчого кредиту №, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 25 000 грн, на придбання товару у ФОП ОСОБА_4. Кредит наданий на строк 36 місяців.

Також, 07 серпня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та гр. ОСОБА_1 укладений Договір про надання споживчого кредиту №, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 20 200 грн, на придбання товару у ФОП ОСОБА_4. Кредит наданий на строк 36 місяців.

07 вересня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та гр. ОСОБА_1 укладений Договір про надання споживчого кредиту №, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 24 965 грн, на придбання товару у ФОП ОСОБА_4. Кредит наданий на строк 36 місяців.

Також, 20 листопада 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та гр. ОСОБА_1 укладений Договір про надання споживчого кредиту №, згідно якого відповідач отримав кредит у сумі 24 980 грн, на придбання товару у ФОП ОСОБА_5 .. Кредит наданий на строк 36 місяців.

Відповідно до умов Договору факторингу від 22 грудня 2014 року ПАТ «ОТП Банк» у відповідності до ст. ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитними договорами 1, 2, 3 - № , від 01.07.2013 р., № від 07.08.2013 р., № від 07.09.2013 р. та № від 20.11.2013 відповідно, укладеними між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем.

Позичальник грошові зобов`язання (щодо повернення кредиту, сплати відсотків за ко-ристування ним) за договором належним чином не виконує, у зв`язку із чим станом на 24.11.2016 за договором № від 01.07.2013 виникла заборгованість. За вказаних обставин представник позивача просить стягнути з відповідача 25 236,70 грн., з них: заборго-ваність за тілом кредиту 20 139,86 грн., заборгованість по відсоткам за користування креди-том 1,63 грн., комісія за обслуговування кредиту 5 095,21 грн.

Також за кредитним договором № від 07.08.2013 утворилася заборгова-ність. Представник позивача просить стягнути з відповідача 20 006,71 грн. заборгованості, яка складається з заборгованість за тілом кредиту 16 273,37 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 1,15 грн., комісія за обслуговування кредиту 3732,19 грн.

Також за кредитним договором № від 07.09.2013 утворилася заборгованість 26 513,63 грн., що складається: заборгованість за кредитом - 21 400,10 грн., заборгованість по відсоткам - 1,88 грн., комісія - 5 111,65 грн.

Окрім того, представник позивача просить стягнути заборгованість за кредитним договором № від 24.11.2016 в сумі 27 731,78 грн., з них: заборгованість за кредитом 22 841,95 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 1,93 грн., комісія - 4 887,90 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн.

В липні 2018 року відповідач ОСОБА_1 подав зустрічний позов, в якому просив визнати недійсним Договори про надання споживчого кредиту №, від 01.07.2013 р., № від 07.08.2013 р., № від 07.09.2013 р. та №2006 789275 від 20.11.2013 р.; визнати недійсним Договір Факторингу № 22/12/14/1-1 від 22.12. 2014 року, який був укладений між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», в частині передачі права грошової вимоги за Договорами про надання споживчого кредиту №, від 01.07.2013 р., № від 07.08.2013 р., № від 07.09. 2013 р. та № від 20.11.2013 р.

Позивач за зустрічним позовом посилався на те, що в Кредитних договорах, уповнова-женими особами з боку сторони ПАТ «ОТП Банк» витупили начальник управління підтрим-ки та адміністрування продажів ОСОБА_6 та начальник мереж продажів ОСОБА_7 в ча-стині 4 «Реквізити та підписи сторін», зазначених кредитних договорів містяться ксерокопії підписів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ксерокопія печатки банку.

Також, кредитні справи, всупереч Додатку №2 до Положення про порядок формування та використання банками України резервів для відшкодування можливих витрат за актив-ними банківськими операціями не місять: письмових заяв клопотань боржника (Пирогова) про надання кредиту; інформації про доходи фізичної особи боржника; рішення колегіальних органів банку про можливість надання або рішення колегіальних органів щодо надання повноважень визначеній особі банку приймати рішення про можливість надання кредитів, унесення змін до діючих умов договору про надання кредиту.

Крім того, кредитні справи в порушення приписів п. 1.2 ч. 1, ч.2 Правил надання бан-ками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту не містять письмового підтвердження споживача про попереднє ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість кредиту.

Вважає, що в порушення вимог ст.ст. 203, 215 ЦК України кредитні договори були під-писані за відсутності його волевиявлення та з порушенням його прав, як споживача, передба-чених Законом України « Про захист прав споживачів».

Виходячи з цього, ОСОБА_1 просив задовольнити зустрічний позов та відмовити у задоволенні первісного позову.

Ухвалою суду від 21.10.2020 року позовну заяву ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишено без розгляду.

21 жовтня 2020 року ухвалою Каховського міськрайонного суду провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсним Договору факторингу №22/12/14/1-1 від 22.12.2014 року укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», в ча-стині передачі права грошової вимоги за Договорами про надання споживчого кредиту №20 04462551, від 01.07.2013 р., № від 07.08.2013 р., № від 07.09. 2013 р. та № від 20.11.2013 р. закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

В судове засідання представник ТОВ "ОТП Факторинг Україна " не з`явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив.

Представником ТОВ "ОТП Факторинг Україна" 01.10.2018 року надано відзив на зу-стрічну позовну заяву, відповідно до якого вимоги зустрічного позову ТОВ "ОТП Факторинг Україна" не визнав та просив відмовити в задоволенні в повному обсязі.

Представник відповідача Востріков С.Г. проти первісного позову заперечував з підстав, викладених у зустрічному позові, який просить задовольнити та відмовити в первісному по-зові.

Заслухавши пояснення представника відповідача за первісним позовом, дослідивши ма-теріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, що за кредитним договором банк або інша фінан-сова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 01 липня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем був укладений Договір про надання споживчого кредиту № .

Згідно п. 1.2.1. Кредитного договору кредит був наданий для придбання товару та послуг, який відповідач, як позичальник, зобов`язувався повернути.

В пункті 1.2.2 договору зазначено, що з метою контролю за цільовим використанням кредиту банк перераховує визначені в п. 1.1. цього договору суми кредиту на користь продавців в рахунок оплати товару та послуг.

Продавцем 1 за умовами договору є ФОП ОСОБА_4 «Техностиль», вікна Rehau, який реалізує товари в рамках програми споживчого кредитування банку.

Підставою для перерахування коштів продавцю за умовами договору є оригінал До-говору.

Згідно умов Кредитного договору, що викладені у п. 1.4.1 - 1.4.7., позичальник зобов`я-заний повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов`я-зання, встановлені договором, не пізніше 01 липня 2016 року.

Сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначе-них в Графіку платежів. (т. 1 а.с. 4-5, а.с. 7 - зворотня сторона, а.с 8).

01 серпня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем був укладений Договір про надання споживчого кредиту № .

Згідно п. 1.2.1. Кредитного договору кредит був наданий для придбання товару та по-слуг, який відповідач, як позичальник, зобов`язувався повернути.

В пункті 1.2.2 договору зазначено, що з метою контролю за цільовим використанням кредиту банк перераховує визначені в п. 1.1. цього договору суми кредиту на користь про-давців в рахунок оплати товару та послуг.

Продавцем 1 за умовами договору є ФОП ОСОБА_4 «Техностиль», мотоблок Hyundai мотокоса Sadko, який реалізує товари в рамках програми споживчого кредитування банку.

Підставою для перерахування коштів продавцю за умовами договору є оригінал Дого-вору.

Згідно умов Кредитного договору, що викладені у п. 1.4.1 - 1.4.7., позичальник зобов`я-заний повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов`язан-ня, встановлені договором, не пізніше 07 серпня 2016 року.

Сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначе-них в Графіку платежів. (т. 1 а.с. 10-11, а.с. 13 - зворотня сторона, а.с 14).

07 вересня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем був укладений Договір про надання споживчого кредиту № .

Згідно п. 1.2.1. Кредитного договору кредит був наданий для придбання товару та послуг, який відповідач, як позичальник, зобов`язувався повернути.

В пункті 1.2.2 договору зазначено, що з метою контролю за цільовим використанням кредиту банк перераховує визначені в п. 1.1. цього договору суми кредиту на користь продавців в рахунок оплати товару та послуг.

Продавцем 1 за умовами договору є ФОП ОСОБА_4 «Техностиль», гаражні сек-ційні ворота Evrika. який реалізує товари в рамках програми споживчого кредитування бан-ку.

Підставою для перерахування коштів продавцю за умовами договору є оригінал Дого-вору.

Згідно умов Кредитного договору, що викладені у п. 1.4.1 - 1.4.7., позичальник зобов`я-заний повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов`я-зання, встановлені договором, не пізніше 07 вересня 2016 року.

Сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначе-них в Графіку платежів. (т. 1 а.с. 17-18, а.с. 20 - зворотня сторона, а.с 21).

20 листопада 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем був укладений Договір про надання споживчого кредиту № .

Згідно п. 1.2.1. Кредитного договору кредит був наданий для придбання товару та по-слуг, який відповідач, як позичальник, зобов`язувався повернути.

В пункті 1.2.2 договору зазначено, що з метою контролю за цільовим використанням кредиту банк перераховує визначені в п. 1.1. цього договору суми кредиту на користь про-давців в рахунок оплати товару та послуг.

Продавцем 1 за умовами договору є ФОП ОСОБА_5 «Техностиль», агроволокно 6,35 Укр., який реалізує товари в рамках програми споживчого кредитування банку.

Підставою для перерахування коштів продавцю за умовами договору є оригінал Дого-вору.

Згідно умов Кредитного договору, що викладені у п. 1.4.1 - 1.4.7., позичальник зобов`я-заний повністю повернути банку суму отриманого кредиту та виконати всі інші зобов`язан-ня, встановлені договором, не пізніше 20 листопада 2016 року.

Сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу та в розмірі, зазначе-них в Графіку платежів. (т. 1 а.с. 23-24, а.с.26 - зворотня сторона, а.с 27).

Відповідно до матеріалів справи встановлено, що умови договору позичальником не виконані, кредит у встановлений договором строк не погашений.

Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивіль-ного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні ви-моги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сто-рін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов дого-вору з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діло-вого обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови, ви-значені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Представник відповідача, заперечуючи проти позову, сам факт наявності у відповідача зобов`язань, а також неналежне виконання цих зобов`язань, не спростував.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслід-ки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок одно-сторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Таким чином, відповідач, як позичальник, не виконавши умови укладеного кредитного договору, допустив порушення зобов`язання, а тому у банку виникло право на звернення до суду за стягненням заборгованої суми кредиту.

Що стосується зустрічного позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони повинні усвідомлювати, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Тобто сторони, які укладають правочин, повинні насправді прагнути досягнення саме того правового результату, який завжди виникає при укладенні правочину такого виду.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами пер-шою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Частинами 1, 3 та 5 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може супе-речити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній во-лі.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законо-давства.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомо-гою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або ін-шого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, інши-ми актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають містити-ся зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Тобто, для застосування факсимільного підпису для оформлення правочинів, необхідна письмова згода сторін, яка може виражатись, зокрема, в укладеній між сторонами письмовій угоді, в якій погоджується використання факсиміле і зразки справжнього та факсимільного підписів посадових осіб або представників сторін договору чи іншого документу. Саме таким способом закріплюється юридична сила факсиміле як особистого підпису і засвідчені ним документи вважатимуться укладеними відповідно до вимог законодавства.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови, ви-значені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Таким актом цивільного законодавства є, у тому числі, Закон України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до преамбули Закону України « Про захист прав споживачів» цей Закон ре-гулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до п. «д» ч.2 ст.11 Закону перед укладенням договору про надання спожив-чого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: орі-єнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та по-верненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо).

За змістом ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством, нормативно-правовими актами Національного банку та угодами (договорами) між клієнтом і банком.

Згідно з п.2.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кре-дитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління НБУ № 168 від 10 травня 2007 року, банки зобов`язані перед укладенням договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту.

В пункті 3.1 Правил зазначено, що банки зобов`язані в кредитному договорі надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вар-тості всіх послуг, а також інших фінансових зобов`язань.

Відповідно до статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Зако-ну про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для спожи-вача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням дого-вору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку зміню-вати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передба-чення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його на-слідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Перелік несправедливих умов у договорах зі споживачами не є вичерпним.

Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним.

Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення дого-вору.

Зазначений висновок міститься в постанові Верховного Суду від 7 лютого 2018 року в справі №175/1543/16-ц, яка, відповідно до ч. 4 ст. 264 ЦПК України, має враховуватися судом.

З підпункту «г» пункту 3.15 Кредитних договорів вбачається, що відповідач при його підписанні підтвердив, що банк надав йому у письмовому вигляді та в повному обсязі інфор-мацію, передбачену п.2 ст.11 Закону України « Про захист прав споживачів».

З інформаційних листів про умови кредитування по продукту «Большая покупка» вбачається, що відповідач підтвердив надання йому банком повної інформації про умови кредитування з урахуванням вимог даного закону (т.1, а.с.8, 14, 21, 27).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами кредитного договору, відповідно до вимог ч.1 ст. 638 та ст.1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплату процентів, відповідальність сторін.

Судом встановлено, що при укладенні оспорюваних кредитних договорів сторони у на-лежній формі дійшли згоди щодо умов кредитування, визначених у кредитних договорів, а саме: ціни договору та відсоткової ставки за користування кредитними коштами.

Заперечень проти викладених у них умов представник відповідача не висловлював.

З укладених між сторонами кредитних договорів вбачається, що вони підписані сторо-нами, які досягли всіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним та відповідально їх внутрішній волі.

Крім того, представник відповідача не заперечував, що відповідач при укладенні дого-ворів не пред`являв будь-яких вимог в частині надання додаткової, незрозумілої йому інфор-мації, якщо таке нерозуміння мало місце, вся інформація про розмір грошових зборів і витрат та комісій була зазначена в договорі, з якою він погодився, підписавши договори.

За змістом Закону України «Про захист прав споживачів» він застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є по-рушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові про-центні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Констатуючи сам факт невідповідності умов договору Закону України «Про захист прав споживачів» з використанням приведених у ньому загальних фраз, які характеризують недійсність договору, будь-яких конкретних положень договору, які не відповідають вимо-гам закону та порушують права відповідача, як споживача, в позові не приведено і не приве-дено таких представником відповідача в судовому засіданні.

Крім того, суд зважає на те, що оспорюванні договори були укладені на протязі 2013 року, однак з позовом до суду відповідач звернувся лише після звернення позивача до суду з позовом про стягнення з нього заборгованості за умовами договору.

З урахуванням викладеного вище суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову в частині визнання кредитних договорів недійсним.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні до суду з позовом на позивача покладений тягар доведення об-ставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Зі змісту Кредитного договору вбачається, що в ньому зазначено про факсимільне від-творення підпису уповноваженої на підписання договору особи, та відтиску печатки банку.

Заперечень проти цього відповідач не висловив, підписавши оспорювані договори без зауважень.

Крім того, припускаючи невідповідність підпису відповідача в наданих позивачем при зверненні до суду документах, будь-яких доказів того, що вони не належать відповідачу, останній суду не надав.

Допускаючи такі припущення, представник відповідача, в той же час, ставить питання про визнання його недійсним з інших підстав, таким чином визнаючи як сам факт його ук-ладення, так і підписання відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і запере-чення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущен нях.

Будь-яких доказів, які б підтверджували, що укладення оспорюваних відповідачем до-говорів мало місце з порушенням умов законодавства, останній при зверненні до суду не надав.

З урахуванням приведеного вище, суд вважає, що і решта приведених відповідачем об-ставин не є підставою для висновку про невідповідність укладених договорів вимогам за-кону.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ТОВ "ОТП Фак-торинг Україна" про визнання договорів недійсними, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його прого-лошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини су-дового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішен-ня.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О. Є. Терещенко