ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1928/20
Провадження №2/477/862/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої - судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Дячок Л.С.,

розглянувши в приміщенні Жовтневого районного суду Миколаївської області в м.Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

26 жовтня 2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, який втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що відповідач протягом тривалого часу не проживає у вказаній квартирі та участі в її утриманні не приймає, а його реєстрація тягне для нього невиправдані матеріальні витрати, та перешкоджає розпоряджатись нерухомістю на свій розсуд, тому він звернувся з зазначеним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві (а.с.30).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-сайті судової влади. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав (а.с. 28.29).

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, у зв`язку з наявністю доказів щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового розгляду справи та відсутністю від нього заяв про відкладення судового засідання, таке проведено за відсутності відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 січня 2019 року, яке набрало законної сили 05.03.2019 року, за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та на 1/2 частину зазначеної вкартири в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 (а.с.8-9).

Зазначене підтверджено Витягами про реєстрацію права власності з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №162354058 та № 162362809 від 05.04.2019 року (а.с.10,11).

Відповідно до свідоцтв про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є братами (а.с.6.7).

Згідно акту про непроживання від 22 жовтня 2020 року відповідач ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 2002 року (а.с.12).

Зазначене підтверджується довідкою Первомайської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 22.10.2020 року №1918, відповідно до якої ОСОБА_2 зареєстрований у спірній квартирі з 23.04.2002 року, але за місцем реєстрації не проживає з 2002 року по теперішній час (а.с.13).

Вказану обставину також встановлено рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 січня 2019 року у справі №477/1440/18 (а.с.8).

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Отже, в даному випадку, підлягають застосуванню положення статей 317, 319, 391 та ч.2 ст.405 ЦК України, статті 156 ЖК України, які визначають права власника майна, та регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї.

Як встановлено в ході судового розгляду, відповідач не проживає у спірній квартирі більше одного року. За такого відповідач втратив право на користування житлом, належним позивачу, та оскільки відповідач, який зареєстрований за вказаною адресою, самостійно з реєстраційного обліку не знявся, захист прав позивача як власника вказаного майна можливий лише у заявлений ним спосіб.

Ураховуючи викладені обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає доведеним факт непроживання відповідача у спірній квартирі більше одного року без поважних причин і приходить до висновку про обгрунтованість позову та його задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, п. 3 Перехідних положень ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Л.М. Семенова