БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 361/681/18 провадження № 6/361/443/20
У Х В А Л А

«30» грудня 2020 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань Петренко С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського Олександра Анатолійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 у зведеному виконавчому провадженні № 63588258,

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський О.А. звернувся до суду із даним поданням, в якому просить тимчасово обмежити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, до виконання зобов`язань по зведеному виконавчому провадженню № 63588258 з примусового виконання виконавчих листів, виданих Броварським міськрайонним судом Київської області від 05 листопада 2020 року № 361/681/18 від

05 листопада 2020 року № 361/681/18 та від 04 листопада 2020 року № 361/8807/18.

В обґрунтування вимог зазначається про те, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області перебуває зведене виконавче провадження № 63588258 щодо виконання виконавчих листів: № 361/681/18, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області 05 листопада 2020 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу за договором позики у розмірі 212 000 доларів США та 3 % річних у розмірі 18 452 доларів 71 цент; суму боргу за договором позики у розмірі 208 000 доларів США та суму 3 % річних у розмірі 17 779 доларів 73 центи; № 361/681/18, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області 05 листопада 2020 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору у розмірі 8 810 грн. 00 коп.; № 361/8807/18, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області 04 листопада 2020 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики у розмірі 750 000 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить станом на дату ухвалення рішення за офіційним курсом НБУ становить 2 115 165 грн. 00 коп., 3 % річних в сумі 47 182 грн. 54 коп., судові витрати у розмірі 8 810 грн. 00 коп., всього 2 171 157 грн. 54 коп. Загальна сума заборгованості з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат становить 501 855 доларів 68 центів та 2 399 641 грн. 29 коп.

11 листопада 2020 року відкрито виконавчі провадження № 63586508, № 63586373 з виконання вищевказаних виконавчих листів.

11 листопада 2020 року об`єднано виконавчі провадження № 63586223, № 63586508,

№ 63586373 у одне зведене виконавче провадження № 63588258.

Рішення суду на сьогоднішній день боржником не виконано, будь-які документи від нього про виконання рішення до приватного виконавця не надходили.

З огляду на те, що боржник ухиляється від виконання обов`язку покладеного на нього судовим рішенням та не вживає заходів щодо його виконання за рахунок належного майна та доходів, приватний виконавець у порядку статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» змушений звернутися до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

У судове засідання приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський О.А. не з`явився, направив до суду листа про розгляд даного подання у його відсутність.

Відповідно до частини четвертої статті 441 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження у справі виїзду за межі України без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 04 листопада 2020 року Броварським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист у справі № 361/8807/18 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики у розмірі 750 000 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на дату ухвалення рішення за офіційним курсом НБУ становить 2 115 165 грн. 00 коп., 3 % річних в сумі 47 182 грн. 54 коп., судові витрати у розмірі 8 810 грн. 00 коп., всього 2 171 157 грн. 54 коп.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області

Валявського О.А. від 11 листопада 2020 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа № 63586373, зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно, а також попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

05 листопада 2020 року Броварським міськрайонним судом Київської області видано виконавчі листи у справі № 361/681/18 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу за договором позики у розмірі 212 000 доларів США та 3 % річних у розмірі 18 452 доларів 71 цент; суму боргу за договором позики у розмірі 208 000 доларів США та суму 3 % річних у розмірі 17 779 доларів 73 центи та суми судового збору у розмірі 8 810 грн. 00 коп.

Постановами приватного виконавця виконавчого округу Київської області

Валявським О.А. від 11 листопада 2020 року відкрито виконавчі провадження № 63586223

№ 63586508 із виконання вищевказаних виконавчих листів, зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно, а також попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області від

11 листопада 2020 року об`єднано виконавчі провадження № 63586223, № 63586508,

№ 63586373 у одне зведене виконавче провадження № 63588258.

У рамках зведеного виконавчого провадження № 63588258 постановою приватного виконавця від 11 листопада 2020 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди.

Постановою приватного виконавця від 11 листопада 2020 року у рамках виконавчого провадження № 63586223 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 501 855 доларів США

68 центів та 2 399 541 грн. 29 коп.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 11 листопада 2020 року вбачається, що все нерухоме майно ОСОБА_1 обтяжено шляхом накладення арешту, обтяжувачі приватний виконавець Трофименко М.М. та Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта від 11 листопада

2020 року власником будинку АДРЕСА_1 значиться ОСОБА_4

11 листопада 2020 року приватним виконавцем внесено обтяження до Державного реєстру обтяження рухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження.

З метою виконання судових рішень приватним виконавцем направлено запити до Національної комісії із цінних паперів та фондового ринку Державної фіскальної служби України щодо джерел отримання доходів, наявних рахунків, Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсію та про осіб- боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами. Інформація щодо боржника не знайдено.

11 листопада 2020 року направлено запит приватного виконавця до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області щодо наявності у ОСОБА_1 закордонного паспорту. 25 листопада 2020 року Центральним міжрегіональним управлінням ДМС у м. Києві та Київській області повідомлено, що ОСОБА_1 був документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , оформлений 19 червня 2015 року, орган видачі 3213 та серії FS № 667425, оформлений 25 вересня 2018 року, орган видачі 8079.

11 листопада 2020 року приватним виконавцем направлено вимогу до АТ «КБ «ПриватБанк» про надання інформації про перелік із зазначенням номерів усіх відкритих рахунків боржника, залишок коштів, стан рахунку, рух коштів та операції за рахунками (боржника) за період з 06 жовтня 2020 року на дату надання відповіді; договори боржника про зберігання цінностей, надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа.

11 листопада 2020 року приватний виконавець направив вимогу до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України про надання інформації щодо перетинання Державного кордону України громадянином ОСОБА_1 за період з 01 січня 2020 року по 11 листопада 2020 року.

25 листопада 2020 року приватним виконавцем Валявським О.А. направлено до АТ «КБ «ПриватБанк» платіжні вимоги.

За умовами пункту 4 частини 5 статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 1, 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з пунктом 19 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Отже ухилення від виконання зобов`язань завжди є актом свідомої поведінки особи. Під час розгляду справ зазначеної категорії державний виконавець має довести обставини того, що боржник свідомо ухиляється, має намір та може ухилитись від виконання судового рішення шляхом залишення території України.

Відповідно до частин першої та третьої статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Із системного аналізу зазначеної норми права вбачається, що задоволення подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання. Тобто, предметом доказування є саме факт (факти) умисних винних дій, спрямованих на ухилення боржника від виконання зобов`язань, за умови об`єктивної спроможності божника виконувати зобов`язання, відсутності перешкод для цього.

Пунктом 15 Правил перетинання державного кордону громадянами України постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року також передбачено, що громадянину може бути відмовлено у виїзді з України, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

З аналізу вказаного вище вбачається, що застосування такого заходу, як тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, є правом суду, з урахуванням всіх обставин, які свідчать про ухилення боржника від виконання зобов`язань.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно і свою власну. На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для охорони здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у частині третій статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з`ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

Схожі висновки ЄСПЛ ще раніше зробив у справі «Ігнатов проти Болгарії» («Ignatov v. Bulgaria», 02 липня 2009 року), де неможливість судового оскарження тривалого обмеження указаного вище права людини, що полягало у забороні видачі закордонного паспорту, була визнана порушенням статті 2 Протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції.

У справі «Хлюстов проти Росії» («Khlyustov v. Russia» від 11 липня 2013 року) ЄСПЛ застосував указані стандарти при вирішенні питання щодо заборони виїзду боржника за кордон у зв`язку з невиконанням судового рішення про стягнення заборгованості. Зокрема, у цій справі ЄСПЛ визнав порушення статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції через те, що рішення про заборону виїзду за кордон було застосовано «автоматично», тобто лише у зв`язку з тим, що боржник добровільно не сплатив заборгованість, та без належного обґрунтування з урахуванням індивідуальної ситуації заявника.

Застосовуючи зазначені стандарти до цієї справи, суд звертає увагу на те, що стаття

6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачає можливість тимчасового обмеження права громадянина України, який має паспорт, на виїзд за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання таких зобов`язань. Тобто Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань та/або судового рішення, а за ухилення від їх виконання.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Положеннями статті 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках: - якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (пункт 2); - якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов`язань (пункт 5); - якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (пункт 8).

З урахуванням наведеного вище та встановлених обставин щодо даної справи, суд дійшов висновку, що подання приватного виконавця взагалі не містять висновків щодо ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, тобто умисних винних дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань, за умови об`єктивної спроможності виконувати зобов`язання, відсутності перешкод для цього.

Подання приватного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України мотивоване тим, що у боржника існує заборгованість та відповідне стягнення не виконане, проте, в чому полягає ухилення боржника від виконання цих зобов`язань, приватним виконавцем взагалі не зазначено.

Дані, які б давали можливість зробити висновок про те, що боржник дійсно ухиляється від виконання зобов`язань, в матеріалах справи відсутні.

Так, з матеріалів справи достовірно встановлено, що виконавче провадження (зведене) відкрито приватним виконавцем 11 листопада 2020 року. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження направлена боржнику рекомендованим листом, про що свідчить список рекомендованих листів від 11 листопада 2020 року. Однак відомості щодо фактичного отримання постанови про відкриття виконавчого провадження у матеріалах зведеного виконавчого провадження відсутні. Суд враховує, що виконавче провадження у справі відкрито 11 листопада 2020 року, із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України приватний виконавець звернувся 16 грудня 2020 року. У ході виконання зведеного виконавчого провадження приватним виконавцем не направлено ряд запитів щодо виявлення у боржника іншого майна та грошових коштів, а також вимоги про явку та надання пояснень щодо невиконання рішення суду. За період з 10 листопада 2020 року по 14 грудня 2020 року боржник ОСОБА_1 державний кордон не перетинав, про що свідчить відповідь Державної прикордонної служби України на запит № 92576268 від 15 грудня 2020 року.

Враховуючи наведені обставини, суд зазначає, що тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

З огляду на недоведеність факту свідомого ухилення боржника від виконання судового рішення, у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись статтею 260 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

у х в а л и в:

У задоволенні подання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин