31.12.2020 Єдиний унікальний № 371/1083/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2020 року м. Миронівка

ЄУН 371/1083/19

Провадження № 2/371/129/20

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

секретаря судових засідань Сахненко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, приватний нотаріус Миронівського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Київській області Шепітко Валентина Василівна, про усунення від права на спадкування,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернулася до суду з вказаними позовними вимогами, посилаючись на ті обставини, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний дядько, ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 2,37 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Владиславської сільської ради Миронівського району Київської області.

Як спадкоємець п`ятої черги, вона подала відповідну заяву про прийняття спадщини та має перешкоди до оформлення спадкових прав. Такою перешкодою стало те, що із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Миронівського районного нотаріального округу Шепітко В.В. також звернулась відповідач ОСОБА_3 , яка на час смерті спадкодавця перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 та, відповідно до правил статті 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги.

Посилаючись на правила частини 5 статті 1261 ЦК України, вважає, що відповідач ОСОБА_3 підлягає усуненню від спадкування. Свої вимоги бгрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_3 протягом останніх двадцяти років разом зі спадкодавцем не проживала, шлюбні відносини з ним не підтримувала. ОСОБА_4 мав намір розлучитися з ОСОБА_3 , однак у зв`язку із смертю не успів це зробити.

Спадкодавець ОСОБА_4 мав похилий вік і часто хворів, з грудня 2018 року до дня смерті взагалі фактично перебував безпорадному стані, був прикутий до ліжка та не мав можливості себе обслуговувати, у зв`язку з чим потребував сторонньої допомоги. Відповідач ОСОБА_3 , маючи можливість надавати таку допомогу, та, будучи, відповідно до вимог ч. 1 ст. 55 СК України, зобов`язаною це робити, ухилялась від її надання та проявляла повну байдужість до спадкодавця.

Вона одноособово здійснювала догляд за спадкодавцем, за необхідності забезпечувала медичний супровід, придбавала ліки тощо. Відповідач неодноразові її звернення щодо необхідності надавати допомогу ОСОБА_4 ігнорувала, участі в його догляді, утриманні та похованні не приймала.

Просила усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 20 листопада 2019 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 20 січня 2020 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Відзив на позовну заяву

18 грудня 2019 року відповідачем подано відзив на позов. У відзиві відповідач вказала, що заявлені позовні вимоги не визнає, вважає, що провадження у справі підлягає закриттю через відсутність предмета спору.

Заперечуючи проти заявлених вимог, вказала, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 вона перебувала з ним в зареєстрованому шлюбі, який не було розірвано через небажання з боку ОСОБА_4 . У свій час вони з ОСОБА_4 переїхали з міста Магадан Російської Федерації в Україну, на його Батьківщину, в село Владиславка, мали велику суму спільно нажитих коштів. Вона влаштувалася на роботу телятницею в колгосп «Зоря», в гуртожитку якого вона проживала. ОСОБА_4 , привласнивши собі сімейні кошти, проживав у своєму будинку, влаштовував своє особисте життя, підтримуючи відносини з іншими жінками, безвідповідально ставився до свого здоров?я. Натомість, вона сама мала незадовільний стан здоров?я, потребувала стороннього догляду, для чого змушена була викликати свою доньку.

Вважає, суперечливими посилання позивачки на постійність догляду за спадкодавцем, оскільки вона мала основне місце роботи на посаді помічника вихователя. Також вважає суперечливим твердження про те, що спадкодавець потребував догляду.

Зазначила, що спадкове майно ОСОБА_4 у вигляді земельної ділянки (пай) належить іншій особі.

Також вважає, що твердження позивача про постійні хвороби дядька, великі затрати на його лікування та витрати на поховання не підтверджені виписками з лікувальних закладів про перебування на лікуванні в стаціонарних закладах, доказами про витрати на ліки тощо. Позивач надала лише довідки за останні місяці перед смертю з негативними діагнозами про алкогольне отруєння, цироз печінки, алкогольний синдром. Вважає, що поховання спадкодавця також здійснено не виключно за кошти позивача, оскільки вона отримала пенсію та різного виду допомоги на покійного, а також плату за оренду його земельної ділянки.

Посилаючись на правила частини 2 статті 255 ЦПК України, просила закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю предмету спору.

Аргументи учасників справи

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені вимоги підтримали, в поясненнях послалися на обставини, які викладені у позовній заяві.

Додатково представник позивача пояснив, що спадкодавець ОСОБА_4 тривалий час проживав з позивачкою і останні пів року перед смертю дуже хворів. За два місяці до смерті він взагалі втратив здатність до самообслуговування і потребував постійного стороннього догляду, що підтверджується актами обстеження та довідками лікаря, які були надані суду. Такий догляд за ним здійснювала позивачка. Перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з спадкодавцем ОСОБА_3 , відносин ніяких з ним не підтримувала. Позивачка зверталася до відповідачки з проханням допомогти у догляді за ОСОБА_4 чи його утриманням. Проте відповідач відмовляла у будь - якій допомозі.

Позивачка, надаючи пояснення в судовому засіданні, зазначила, що ОСОБА_4 є її дядьком. Свого житла він не мав, останні роки проживав з нею, оскільки його цивільна дружина його вигнала і йому не було куди йти. Перед смертю, з вересня 2018 року, дядько дуже хворів, а з грудня 2018 року перебував у безпорадному стані. Догляд за хворіючим дядьком ОСОБА_4 вона здійснювала самостійно. Про те, що дядько хворів, відповідач ОСОБА_3 знала достовірно, оскільки вона неодноразово зверталася до неї з проханням допомогти у догляді за дядьком. Ці звернення мали місце як на початку перебігу його хвороби, так і коли він був вже в безпорадному стані. Відповідач бачила як вона придбавала ліки та предмети особистої гігієни для ОСОБА_4 , проте свідомо відмовляла у допомозі. Свою відмову пояснювала тим, що оскільки він проживає у позивача то саме вона має доглядати за ним.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву, в якій позовні вимоги не визнала, просила справу розглядати у її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_5 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Третя особа приватний нотаріус Миронівського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Київській області Шепітко Валентина Василівна у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином.

Фактичні обставини справи

Судом встановлені такі фактичні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 .

Вказана обставина підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Владиславської сільської ради Миронівського району Київської області 25 січня 2019 року (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_4 приватним нотаріусом Миронівської районної державної ностаніальної контори 07 лютого 2019 року у Спадковому реєстрі було відкрито спадкову справу за № 63726902 (а.с. 8).

ОСОБА_4 , на підставі розпорядження Миронівської районної державної адміністрації від 15 грудня 2003 року № 465, було передано у власність земельну ділянку площею 2,37 га, розташовану на території Владиславської сільської ради Миронівського району Київської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Право власності ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії КВ № 078458 від 24 грудня 2003 року. Зазначений державний акт було зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 24 грудня 2003 року за № 97 (а.с. 9).

Таким чином вказана земельна ділянка ввійшла до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_4 .

Позивач ОСОБА_1 є племінницею померлого ОСОБА_4 .

Вказані обставини підтверджуються даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Владиславською сільською радою Миронівського району Київської області 2 серпня 1982 року, свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Миронівського районного управління юстиції Київської області 7 червня 2003 року, свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виданого Владславською сільською радою Миронівського району Київської області 27 квітня 1982 року, свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції у Київській області 5 жовтня 2012 року, актового запису про народження № 24 від 13 липня 1953 року складеного виконавчим комітетом Владиславської сільської ради Миронівського району Київської області (а.с., а.с. 10-13, 201).

На момент смерті ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_3 . Така обставина підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 , виданого селищем Палатка Хасинського райбюро ЗАГСа Магаданської області 8 травня 1992 року (а.с. 50).

Будучи спадкоємцем п?ятої черги позивач ОСОБА_1 7 лютого 2019 року звернулася із заявою про прийняття спадщини. Вказана заява зареєстрована приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Київської області Шепітко В.В. 07 лютого 2019 року (індекс 93/02-14).

28 лютого 2019 року відповідач ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса Миронівського районного нотаріального округу Київської області Шепітко В.В. із заявою про прийняття спадщини. У заяві зазначила, що крім неї інших спадкоємців першої черги не має.

18 вересня 2019 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 2.3743 га, кадастровий № :01:004:0027, зареєстровану за номером запису про право власності 33276688 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.181).

24 вересня 2019 року приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Шепітко В.В. на ім?я відповідача ОСОБА_3 було видано свідоцтво № НОМЕР_7 про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на земельну ділянку кадастровий № :01:004:0027, (а.с.186).

Вищевказані обставини також підтверджуються матеріалами спадкової справи № 30/2019 (а.с.158-187).

Судом встановлено, що ОСОБА_4 з лютого 2015 року до дня смерті проживав у будинку позивача ОСОБА_1 , що розташований по АДРЕСА_1 . Він мав похилий вік, часто хворів, з грудня 2018 року до дня смерті перебував у безпорадному стані, був нездатний до самообслуговування, потребував постійного стороннього догляду. Догляд за ОСОБА_4 , його утриманням, повністю здійснювала його племінниця ОСОБА_1 , яка в подальшому за власні кошти також здійснила його поховання.

Відповідач ОСОБА_3 з ОСОБА_4 фактично не проживала протягом останніх двадцяти років, догляд за ним не здійснювала, не провідувала його, ухилялась від надання йому матеріальної чи будь-якої іншої допомоги, не приймала участь у його похованні.

На звернення ОСОБА_1 щодо необхідності допомоги у здійсненні догляду та утримання ОСОБА_4 , який перебував у безпорадному стані і потребував стороннього догляду, відповідач не реагувала, у такій допомозі відмовляла.

Зазначені обставини підтверджуються даними акту обстеження від 27 липня 2019 року, складеного депутатом Владиславської сільської ради Миронівського району Київської області Корнієнко Н.В. за участі свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в будинку по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , згідно з яким з лютого 2015 року в даному будинку разом з ОСОБА_1 проживав її рідний дядько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мав похилий вік, часто хворів, останній місяць перед смертю за станом здоров?я перебував у безпорадному стані, а тому потребував сторонньої допомоги, яку йому надавала ОСОБА_1 . За час проживання ОСОБА_4 в будинку ОСОБА_1 ОСОБА_3 , яка перебувала з ним в зареєстрованому шлюбі, з ним не проживала, жодного разу його не провідувала і ніякої допомоги йому не надавала. Також ОСОБА_3 не приймала участі у похоронах ОСОБА_4 , який був похований за кошти ОСОБА_1 (а.с.14).

Згідно з даними довідок № 526 від 23 липня 2019 року та № 560 від 05 серпня 2019 року, виданих виконавчим комітетом Владиславської сільської ради Миронівського району Київської області, ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_4 в одному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та здійснювала за ним догляд, як за таким, що не може пересуватися, до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , похоронила його за власні кошти (а.с.15, 17).

Відповідно до даних довідки сімейного лікаря Владиславської амбулаторії загальної практики сімейної медецини ОСОБА_8 від 13 серпня 2019 року, ОСОБА_4 , що проживав за адресою АДРЕСА_1 , за станом здоров?я потребував постійного стороннього догляду та постійного нагляду (а.с. 18).

Відповідно до даних медичних виписок сімейного лікаря Владиславської амбулаторії загальної практики сімейної медицини ОСОБА_8 , ним проводився огляд ОСОБА_4 16 вересня 2018 року, 22 грудня 2018 року, 23 січня 2019 року за зверненням племінниці ОСОБА_1 . Виписки містять перелік діагностованих у ОСОБА_9 хвороб та призначення щодо лікування (а.с.19-21).

За даними накладної № 14 від 24 січня 2019 року, виданої ФОП ОСОБА_10 , ОСОБА_1 понесла витрати на придбання необхідних для поховання предметів на суму дві тисячі дев?ятсот сім грн. (а.с.22).

Також встановлені судом обставини підтверджуються показами свідків, допитаних в судовому засіданні.

Допитана в судовому засіданні як свідок, ОСОБА_11 по суті справи показала, що проживає за адресою АДРЕСА_2 та є сусідкою позивачки ОСОБА_1 . Може засвідчити, що позивач ОСОБА_1 являлася племінницею померлого ОСОБА_4 , який проживав у неї протягом останніх чотирьох років перед смертю. ОСОБА_4 хворів, останні два місяці перед смертю був прикований до ліжка, потребував постійного догляду та не був здатен обслуговувати себе самостійно. Саме позивачка здійснювала за ним догляд, годувала його, купувала необхідні ліки, предмети гігієни для лежачих людей. За проханням позивача вона допомагала їй у догляді за дядьком, зокрема годувала його, коли позивач була на роботі. Після смерті ОСОБА_4 , саме позивач організовувала його поховання, несла витрати по його похованню. Стверджує, що з відповідачкою ОСОБА_3 померлий ОСОБА_4 не проживав близько 18 років. Відповідач ніякої участі у догляді за ОСОБА_4 не приймала, жодного разу його хворого не відвідувала, матеріальної допомоги на лікування та поховання не надавала. Їй відомо, що позивач ОСОБА_1 зверталася до відповідача ОСОБА_3 , оскільки знала, що вона є його дружиною, з проханням допомогти у догляді за дядьком. Також свідок підтвердила, що сама неодноразово в розмові з ОСОБА_3 говорила їй, щоб вона допомогла ОСОБА_1 з доглядом та утриманням ОСОБА_4 . Проте відповідач ОСОБА_3 відповідала, що не має ніякого відношення до нього.

Свідок ОСОБА_12 показала, що проживає по АДРЕСА_4 . Останні роки позивач ОСОБА_1 здійснювала догляд за своїм дядьком ОСОБА_4 . Він проживав разом з нею у будинку, хворів і потребував догляду. Протягом останніх двох місяців перед смертю він був прикутий до ліжка, потребував стороннього догляду, оскільки не був здатен до самообслуговування. Зазначила, що їй відомо, що що відповідач перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 , проте разом вони не проживали вже багато років. Пояснила, що сама вказувала відповідачу ОСОБА_3 на те, що вона мала б, як дружина, допомогти позивачу здійснювати догляд за дядьком. Проте відповідач відповідала, що їй це не потрібно.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 по суті справи пояснив, що проживає по АДРЕСА_5 . З позивачкою ОСОБА_1 знайомий, оскільки є її сусідом. Відповідачку ОСОБА_3 знає як односельчанку. Повідомив, що позивач проживає у хаті, яка раніше належала батькам її матері та дядька ОСОБА_4 , являється племінницею останнього. Близько чотирьох років перед смертю ОСОБА_4 хворів та проживав у племінниці ОСОБА_1 . Вона здійснювала за ним догляд. А за два-три місяці до смерті ОСОБА_4 за станом здоров?я вже взагалі втратив здатність до самообслуговування, був прикутий до ліжка. Позивач повністю здійснювала догляд за ним, годувала, купувала предмети гігієни, просила сусідку ОСОБА_11 годувати його та доглядати, коли вона на роботі.

За показаннями свідка ОСОБА_14 , вона проживає в АДРЕСА_6 та товаришує з позивачкою ОСОБА_15 . Відповідачку ОСОБА_3 знає так як проживають в одному селі. По суті справи пояснила, що ОСОБА_4 був дядьком позивачки, останнім часом перед смертю він дуже хворів, був прикутий до ліжка. Догляд за ОСОБА_4 повністю здійснювала ОСОБА_1 . Вона ж організовувала його поховання, закуповувала все необхідне для поминального обіду в магазині, в якому працює свідок. Щодо відповідачки ОСОБА_3 , то свідок стверджує, що ніколи не бачила, щоб вона відвідувала ОСОБА_4 . Про те, що ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 дізналася лише в зв?язку з даною справою.

Мотиви суду та застосовані норми права

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, свідків, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права.

У статті 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За правилами частини 5 статті 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом за рішенням суду, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

З огляду на зміст зазначеної норми закону, суд при вирішенні такої справи повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Із роз`яснень, наданих судам у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що правило частини п`ятої стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади).

При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій

Сукупність досліджених в судовому засіданні доказів дає підстави для висновку про доведеність позовних вимог.

У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх пояснення об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Із пояснень позивача, досліджених письмових матеріалів справи та показань допитаних в судовому засіданні свідків вбачається, що останні місяці життя спадкодавець ОСОБА_4 перебував у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу, у стані, коли йому потрібна була підтримка та допомога.

Безпорадність стану ОСОБА_4 та потреба в постійному догляді та допомозі підтверджується даними медичних документів, показами свідків.

Допомогу спадкодавцю ОСОБА_4 надавала позивач ОСОБА_1 . Відповідач ОСОБА_3 , будучи дружиною спадкодавця та спадкоємицею першої черги, достовірно знала про свій обов?язок надавати допомогу та піклуватися про ОСОБА_4 . Також відповідачу ОСОБА_3 було достовірно відомо про хворобу та безпорадний стан ОСОБА_4 . Проте на звернення ОСОБА_1 та односельців щодо необхідності здійснення догляду за ним ОСОБА_3 , надання йому допомоги не реагувала, свідомо ухилялася від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю.

Посилання відповідача у відзиві на незадовільний стан здоров?я є недоведеними відповідачем, оскільки додані відповідачем до відзиву копії медичних документів не підтверджують її фізичну чи матеріальну неспроможність здійснювати догляд за іншою особою, в тому числі за ОСОБА_4 . Інших доказів, які б спростовували обставини відсутності догляду або неспроможності надання такого догляду з боку відповідача за ОСОБА_4 , суду надано не було.

Таким чином, ухилення ОСОБА_3 від догляду за спадкодавцем ОСОБА_4 пов`язане з винною її поведінкою, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

А тому обставини вчинення відповідачем умисних дій чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, в зв?язку з чим вона повинна бути усунена від права на спадкування за законом, судом вважаються доведеними.

Висновки за результатами розгляду

Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, мали місце, позовні вимоги є доведеними.

На підставі зібраних, досліджених ьв судовому засіданні та оцінених доказів, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_3 підлягає усуненню від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

Щодо розподілу судових витрат

При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок.

Вказані витрати підтверджені документально та, згідно з правилами статті 141 ЦПК України, підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263 - 264, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, приватний нотаріус Миронівського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Київській області Шепітко Валентина Василівна, про усунення від права на спадкування задовольнити повністю.

Усунути спадкоємця ОСОБА_3 від права на спадкування за законом на майно, яке залишилося після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 1 Розділу ХШ «Перехідні положення» ЦПК України в новій редакції до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_8 , виданий Миронівським РВ ГУ МВС України в Київській області 14 серпня 2003 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_9 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_10 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_7 .

Третя особа: Приватний нотаріус Миронівського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Київській області Шепітко Валентина Василівна, адреса місцезнаходження : АДРЕСА_3 .

Суддя підпис Л.О. Капшук

Згідно з оригіналом

Суддя Л.О. Капшук