Справа № 569/4289/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2020 року

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Смолій Л.Д., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Адміністратції господарського суду Рівненської області, Державної судової адміністрації України, Кабінету Міністрів України про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовною заявою в інтересах ОСОБА_2 до Адміністратції господарського суду Рівненської області, Державної судової адміністрації України, Кабінету Міністрів України про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Відповідно до ч.2 ст.175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Позовна заява підписана від імені позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 , який на підтвердження своїх повноважень подав довіреність на право представлення інтересів громадянина України, яка посвідчена секретарем Кустинської сільської ради Дем`янчук Аллою Миколаївною.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини першої ст.58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Чинне цивільне процесуальне законодавство надає сторонам судового процесу право здійснювати представництво власних інтересів в суді особисто (самопредставництво) або мати для цього свого представника. Тобто, в якості останнього можуть виступати:

1.законні представники (батьки, усиновлювачі, піклувальники, опікуни та інші визначені законом особи);

2.адвокат;

3.особа, яка досягла вісімнадцяти років та має цивільну процесуальну дієздатність, якщо справа стосується спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи), з урахуванням деяких функціональних обмежень, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ст. 62 ЦПК України в чинній редакції повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи, свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Вважаю за необхідне роз`яснити, що до моменту набрання чинності Законом України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів від 03.10.2017 № 2147-VIII (тобто до 15 грудня 2017 року), відповідна норма Цивільного процесуального кодексу України виглядала дещо інакше та наводила чіткий перелік суб`єктів, які разом із нотаріусом могли посвідчувати таку довіреність. До них, відповідно до ст. 42 ЦПК України в попередній редакції, відносилися посадова особа організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні чи за рішенням суду, або за місцем його проживання.

Таким чином, до 15 грудня 2017 року, довіреність фізичної особи на ведення справ в суді, окрім нотаріуса, могла бути посвідчена, зокрема, також за місцем проживання довірителя, що було прямо передбачено основним законодавчим актом, який регулював питання цивільного процесу в судах.

З набуттям чинності Законом № 2147, яким Цивільний процесуальний кодекс України було викладено в новій редакції, перелік осіб, який раніше, на ряду із нотаріусами, був уповноважений посвідчувати довіреності був буквально виключений із тексту нової норми (ст. 62), яка зараз виглядає так: Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Із спільного аналізу змісту статей 244, 245 Цивільного кодексу України і ст. 62 Цивільного процесуального кодексу України можна дійти наступних висновків:

1.Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально;

2.Довіреність військовослужбовця або іншої особи, яка перебуває на лікуванні у госпіталі, санаторії та іншому військово-лікувальному закладі, може бути посвідчена начальником цього закладу, його заступником з медичної частини, старшим або черговим лікарем.
3.Довіреність військовослужбовця, а в пунктах дислокації військової частини, з`єднання, установи, військово-навчального закладу, де немає нотаріуса чи органу, що вчиняє нотаріальні дії, також довіреність працівника, члена його сім`ї і члена сім`ї військовослужбовця може бути посвідчена командиром (начальником) цих частини, з`єднання, установи або закладу.
4.Довіреність особи, яка тримається в установі виконання покарань чи слідчому ізоляторі, може бути посвідчена начальником установи виконання покарань чи слідчого ізолятора.
5.Довіреність особи, яка проживає у населеному пункті, де немає нотаріусів, може бути посвідчена уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, довіреностей на управління і розпорядження корпоративними правами та довіреностей на користування і розпорядження транспортними засобами.
6.Довіреність суб`єкта права на безоплатну вторинну правову допомогу, за зверненням якого прийнято рішення про надання такої допомоги, може бути посвідчена посадовою особою органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
7.Довіреності, посвідчені зазначеними посадовими особами, прирівнюються до нотаріально посвідчених.
8.Довіреність на одержання заробітної плати, стипендії, пенсії, аліментів, інших платежів та поштової кореспонденції (поштових переказів, посилок тощо) може бути посвідчена посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на стаціонарному лікуванні, або за місцем його проживання.
9.Довіреність на право участі та голосування на загальних зборах, видана фізичною особою, посвідчується у порядку, визначеному законодавством.
Аналогічний перелік довіреностей, які прирівнюються до нотаріально посвідчених, наведений також в частині другій ст. 40 Закону України «Про нотаріат».

Із змісту вказаних положень вбачається, що наразі чинне законодавство дозволяє посвідчення довіреностей фізичної особи за місцем проживання, крім нотаріуса, лише у населеному пункті (в якому проживає довіритель) уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, де немає нотаріусів.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 проживає в с. Сергіївка, Рівненського району, Рівненської області, ОСОБА_1 проживає в с. Кустин Рівненського району, Рівненської області, територія яких віднесена до нотаріального округу із працюючими приватними нотаріусами, зокрема ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та інших.

Що стосується інших випадків посвідчення довіреностей за місцем проживання, то предметом такої довіреності можуть бути лише повноваження на одержання заробітної плати, стипендії, пенсії, аліментів, інших платежів та поштової кореспонденції (поштових переказів, посилок тощо).

Окрім того, звертаю увагу, що відповідно до ч. 1,2 ст. 37 ЗУ «Про нотаріат», чинної на даний час у сільських населених пунктах уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії:
1) вживають заходів щодо охорони спадкового майна;
2) посвідчують заповіти (крім секретних);
3) видають дублікати посвідчених ними документів;
4) засвідчують вірність копій (фотокопій) документів і виписок з них;
5) засвідчують справжність підпису на документах;
6) видають свідоцтва про право на спадщину;
7) видають свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя.
Дії, передбачені пунктами 6 і 7 частини першої цієї статті, вчиняють уповноважені посадові особи органу місцевого самоврядування, які мають вищу юридичну освіту, досвід роботи у галузі права не менше трьох років, пройшли протягом року стажування у державній нотаріальній конторі або приватного нотаріуса, завершили навчання щодо роботи з єдиними та державними реєстрами, що функціонують в системі Міністерства юстиції України, та склали іспит із спадкового права у порядку, встановленому Міністерством юстиції України.
Отже, довіреність фізичної особи на ведення справ в суді, яка посвідчена посадовою особою органу місцевого самоврядування в населеному пункті, в якому є нотаріус (територія якого включена до відповідного нотаріального округу із працюючим в ньому нотаріусом), а також довіреність, посвідчена за його місцем проживання щодо повноважень представляти фізичну особу перед судом цивільної юрисдикції починаючи з дня набрання чинності новою редакцією ЦПК України (з 15 грудня 2017 року) не може бути визнана документом, що підтверджує повноваження представника у цивільному процесі в розумінні статті 62 ЦПК України. За даних обставин така довіреність обов`язково має бути посвідчена лише нотаріально.

Згідно п.1 ч. 4 ст.185 ЦПК України, заява повертається у випадку, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або посадове становище якої не вказано.

Згідно ч.7 ст.185 ЦК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.185 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Адміністратції господарського суду Рівненської області, Державної судової адміністрації України, Кабінету Міністрів України про витребування майна з чужого незаконного володіння, повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 - VIII від 03 жовтня 2017 року).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним Кодексом України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя -