Номер провадження 2/205/884/20
04 грудня 2020 року
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
23 листопада 2019 року представник Чижова А.О. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позов обґрунтований тим, що 16 вересня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу, який знаходився під керуванням відповідача ОСОБА_2 , та автомобіля, який належить позивачу ОСОБА_1 .
Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 (далі Відповідач 1) застрахована приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» (ПрАТ «СК «АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ», Відповідач 2) у розмірі 100 000 грн. зі встановленою франшизою в 1 000 грн.
Позивач звернувся до Відповідача 2 з повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку та з заявою про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП.
Матеріальні збитки, завдані внаслідок ДТП позивачу відповідно до висновку судового експерта Дроздова Ю.В. від 07 жовтня 2019 року, копія якого 16 жовтня 2019 року отримана Відповідачем 2, складають 125 760,46 грн.
Таким чином, сума страхового відшкодування з вирахуванням розміру франшизи становить 99 000 грн. Однак, ПрАТ «СК «АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» виплачено позивачеві суму на 4 711,00 грн. менше вказаної, а саме в розмірі 94 289,00 грн.
Тому позивач просить стягнути солідарно з Відповідача 2 та Відповідача 1 недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 4 711,00 грн.
Також, з урахуванням виплаченої суми, а також 4 771, 00 грн. недоплаченої суми страхового відшкодування, просить стягнути з ОСОБА_2 грошове відшкодування різницю між завданими матеріальними збитками в розмірі 125 760,46 грн. та страхового відшкодування 99 000,00 грн., а саме суму в 26 760,46 грн., з яких 1 000 грн. розмір франшизи, а також стягнути витрати на складання експертного висновку по визначенню вартості матеріальної шкоди в розмірі 3 000 грн.
Окрім того, у зв`язку з ДТП, позивач на час відновлюваних робіт автомобіля втратив можливість переміщення єдиним транспортним засобом, що завдало йому дискомфорту та душевних страждань. На підставі вказаного, просить стягнути з ОСОБА_2 компенсацію моральної шкоди у грошовому виразі в розмірі 5 000 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
05 лютого 2020 року від представника ПрАТ «СК «АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» надійшов відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позову, оскільки свої зобов`язання ПрАТ «СК «АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» виконало належним чином, розраховуючи розмір страхового відшкодування за звітом про матеріальний збиток № 30091902, за змістом якого матеріальний збиток складає 114 915,75 грн., а без ПДВ та розмірі франшизи становить 94 763,12 грн., що і було сплачено позивачеві.
30 вересня 2020 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_3 надійшла відповідь на відзив, в якій заперечувала проти позиції Відповідача 2, викладеній у відзиві на позов, через її безпідставність та просила задовольнити позов у повному обсязі.
Сторони в судове засідання не з`явилися.
Від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 надійшла заява, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.
Від представника відповідача ПрАТ «СК «АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» надійшла заява, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутністю.
За таких обставин, суд проводить розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Вивчивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, наявні в матеріалах справи докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
У ході судового розгляду встановлено, що 16 вересня 2019 року о 15 годині 30 хвилин у м. Дніпро на вул. Набережна Заводська в районі електроопори № 349, відбулася ДТП за участю автомобіля «Skoda», державний номер НОМЕР_1 , який був під керуванням ОСОБА_2 , і транспортного засобу «Audi», державний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .
Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.12).
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, вина відповідача встановлена та в порядку ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає.
Власником автомобіля «Audi», державний знак НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є ОСОБА_1 ( а.с.10).
На момент ДТП транспортний засіб винного був забезпечений діючим полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 193570738, виданий ПрАТ «СК «АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» (а.с.13).
Згідно полісу, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, визначений в розмірі 100 000,00 грн., розмір франшизи 1 000 грн. (а.с.14).
Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про страхове відшкодування відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачем надіслано 17 вересня 2019 року до ПрАТ «СК «АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» (а.с.15-16).
Згідно до наданого страховиком звіту № 30091902 про матеріальний збиток, завданий власнику Audi Q7 TDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження, сума матеріального збитку складає 114 915,75 грн. (а.с.58-62). Відповідно до ремонтної калькуляції № 30091902, наданої страховиком, вартість відновлюваних робіт становить 114 915,75 грн. (а.с.72).
Відповідач 2 у відзиві зазначає, що з розміру вартості відновлюваних робіт вирахував розмір податку на додану вартість (далі - ПДВ) з усієї суми та франшизу, таким чином нарахував до виплати ОСОБА_1 94 763,12 грн.
ПрАТ «СК «АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» 17 жовтня 2019 року фактично була перерахована ОСОБА_1 сума у розмірі 94 289,30 грн. (а.с.34).
Відповідно до висновку експерта № 0810/19/19 (авто товарознавчої експертизи з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу) від 07 жовтня 2019 року, наданого судовий експертом ОСОБА_4 на замовлення позивача, встановлено, що
- вартість відновлюваного ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінних складових частин, колісного транспортного засобу (далі - КТЗ) автомобіля «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП складає 115 173,50 грн.;
- вартість відновлюваного ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінних складових частин, КТЗ автомобіля «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, без врахування складової ПДВ, становить 100 017,12 грн.;
- вартість матеріального збитку (з урахуванням втрати товарної вартості), завданого власнику КТЗ - автомобіль «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, складає 125 760,46 грн.
У позові зазначено, що оскільки вартість відновлюваного ремонту без ПДВ складає 100 017,12 грн., враховуючи страхову суму на одного потерпілого відповідно до полісу, з вирахуванням розміру франшизи, сума до виплати страховиком складає 99 000 грн.
Частиною 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно правового висновку наведеного в постанові Верховного Суду у справі № 753/7281/15 від 23.01.2018 року відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
Відповідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Джерелом підвищеної небезпеки, згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Частиною 2 ст. 22 ЦК України вказано, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
Відповідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Страховик, згідно ч. 1 ст. 990 ЦК України, здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, зокрема, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності і власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Згідно ч. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламенної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Порядок розрахунку вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу визначено Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою спільним наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, згідно якої сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ визначається за формулою: С = С (вартість ремонтно-відновлювальних робіт) + С (вартість необхідним матеріалів) + С (вартість нових складників, що підлягають заміні) х (1-Е (коефіціент зносу)). Саме зазначені складові впливають на розмір відшкодування.
Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.
Отже, у висновку експерта № 0810/19/19, наданому позивачем, вартість відновлюваного ремонту КТЗ зазначена без ПДВ, а у звіті, наданому Відповідачем 2, не зазначено щодо ПДВ. До того ж розрахунок, вказаний у відзиві ПрАТ «СК «АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ», за яким визначено суму страхового відшкодування не відповідає дійсності, оскільки, як зазначено у цьому ж відзиві ставка ПДВ, на яку необхідно зменшити суму страхового відшкодування, складає 20 відсотків, а алгоритм, за страховиком визначено суму відшкодування збитків не відповідає арифметичним діям, які необхідно зробити для вирахування ПДВ.
На підставі викладеного, суд вважає, що сума, яку Відповідач 2 повинен був сплатити позивачеві з урахування розміру франшизи становить 99 000 грн.
Таким чином, суд, враховуючи, що страховиком фактично було сплачено суму страхового відшкодування в розмірі 94 289,30 грн., доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовної вимоги щодо стягнення з ПрАТ «СК «АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» суми недоплаченої страхової виплати, а саме в розмірі 4 710,70 грн.
Вирішуючи вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 залишку суми відшкодування збитків у розмірі 26 760, 46 грн., суд встановив наступне.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави дійти висновку, що, в даному випадку, страховик виплачує страхове відшкодування в розмірі оціненої шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, а в іншій частині відшкодування покладається на винну особу, так як між відповідачем та його страхувальником укладено договір обов`язкового страхування.
Як встановлено з матеріалів справи, відповідальність відповідача була застрахована, ліміт майнової шкоди становить 100 000,00 грн. Після настання страхового випадку, позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, до виплати підлягає сума в розмірі 99 000 грн., з якої 94 289,30 грн. вже сплачено страховиком.
Відповідно до висновку експерта № 0810/19/19 від 07 жовтня 2019 року, вартість матеріального збитку (з урахуванням втрати товарної вартості), завданого власнику КТЗ - автомобіль «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, складає 125 760,46 грн., а сума страхового відшкодування становить 99 000 грн., таким чином, залишок суми відшкодування матеріальних збитків становить 26 760,46 грн., з яких 1 000 грн. розмір франшизи.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в цій частині та стягнення з ОСОБА_2 залишку суми відшкодування матеріальних збитків у розмірі 26 760,46 грн.
Окрім того, судом встановлено, що позивачем було здійснено витрати на складання експертного висновку з визначення вартості матеріальної шкоди, які, відповідно до квитанції про оплату експертних послуг від 07 жовтня 2019 року (а.с.37) складають 3 000 грн.
Оскільки ці витрати здійсненні у зв`язку з ДТП, винним у якій визнано Відповідача 1, вони підлягають стягненню з ОСОБА_2 .
Вирішуючи позовну вимогу щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 5 000 грн., завданої внаслідок ДТП, суд доходить наступного.
Відповідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.
Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
З роз`ясень, наданих в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин, та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.
Відповідно п.9 вказаної Постанови при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.
Безумовно, у зв`язку з пошкодженням автомобіля позивач зазнав душевні переживання. Ця обставина свідчить про те, що йому була заподіяна моральна шкода. Водночас, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд доходить висновку, що розмір моральної шкоди в сумі 2 000 грн. 00 коп. буде достатнім для відновлення немайнових втрат позивача.
Відтак позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, підлягають частковому задоволенню у розмірі 2 000,00 грн.
Таким чином, суд доходить висновку про достатність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача залишок суми відшкодування матеріальних збитків у розмірі 26 760,46 грн., відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 000 грн., витрати на складання експертного висновку по визначенню вартості матеріальної шкоди у розмірі 3 000 грн., у загальній сумі 31 760,46 грн., а також стягнення з ПрАТ «СК «АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» на користь позивача залишку суми страхового відшкодування збитків у розмірі 4 710,70 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 1921,00 грн., з ПрАТ «СК «АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову, у розмірі 768,40 грн.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Враховуючи, що позивачем серед доказів на підтвердження розміру витрати на професійну правничу допомогу адвоката, не надано квитанції або платіжного доручення про сплату суми у 10 000 грн., вказаної в акті про надання послуг від 15 листопада 2019 року, суд не вбачає правових підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн. з ОСОБА_2 через їх недоведеність.
Керуючись ст.ст. 22, 23, 979, 990, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 2, 4, 10, 12, 80, 81, 82, 137, 141, 247, 265, 354 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «АСКО-ДОНБАС ПІВНІЧНИЙ» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) залишок суми відшкодування матеріальних збитків у розмірі 26 760,46 грн., відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 000 грн., витрати на складання експертного висновку по визначенню вартості матеріальної шкоди у розмірі 3 000 грн., у загальній сумі 31 760,46 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 1921 грн.
У задоволені позову в іншій частині відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Н.Г. Остапенко