Номер провадження 2/754/2218/20
РІШЕННЯ

Іменем України

24 грудня 2020 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Панченко О.М.,

за участю секретаря судових засідань - Тимошенко К.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

04.09.2019 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ТОВ «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 102 464,80 грн., яка складається з: 2400,00 грн. - основний борг, 47 908,80 грн. - заборгованість по відсоткам, 52 156,17 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, а також судові витрати у розмірі 1921,00 грн.

В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що 09.08.2016 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики № 62301 в електронній формі, відповідно до умов якого, ТОВ «ВЕЛЛФІН» надав відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 2 400,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позика надається строком на 21 день. Датою погашення боргу є 30.08.2016 року. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення договору позики між позичальником і позикодавцем.

Представник позивача вказує, що ТОВ «ВЕЛЛФІН» в порядку, встановленому п.1.4. договору позики, на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики у розмірі 2400,00грн.

Таким чином, представник позивача стверджує, що позивачем належним чином виконані умови договору позики, в той час як відповідачем отримані грошові кошти в передбачені строки не повернуті, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість за договором позики зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів.

Порушення відповідачем зобов`язань по укладеному договору позики №62301 від 09.08.2016 року щодо своєчасного повернення позики зумовило звернення ТОВ «ВЕЛЛФІН» до суду із даним позовом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2019 року головуючим суддею по розгляду даної справи визначено суддю Панченко О.М.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 10.09.2019 року було відкрито провадження по цивільній справі за правилами загального позовного провадження, з призначенням по справі підготовчого засідання.

22.10.2019 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшов відзив ОСОБА_1 на позовну заяву про стягнення заборгованості.

Протоколом судового засідання від 05.12.2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

06.12.2019 року від ТОВ «ВЕЛЛФІН» надійшла до суду відповідь на відзив сторони відповідача на позовну заяву про стягнення заборгованості за договором позики.

23.12.2019 року від відповідача по справі ОСОБА_1 надійшли до суду письмові заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи міститься заява представника позивача, про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості, згідно яких сторона відповідача заперечує стосовно позовної заяви ТОВ «ВЕЛЛФІН». Просять суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, застосувати до позовної заяви строки позовної давності, оскільки перебіг строку позовної давності за договором позики №62301 від 09.08.2016 року закінчився 09.08.2019 року, однак позивач звернувся до суду з позовною заявою 04.09.2019 року. Крім того, вказують, що позивачем було надано фінансову послугу ОСОБА_1 шляхом обрання форми укладення договору № 62301 від 09.08.2016 року за допомогою інформаційно - телекомунікаційної системи, проте відповідачем не було підписано даний договір. ТОВ «ВЕЛЛФІН» не надано доказів укладення між сторонами по справі відповідного договору; не надано обґрунтувань щодо суми заборгованості нарахованої відповідачу за договором № 62301 від 09.08.2016 року, а розмір нарахованих відсотків значно перевищує розмір заборгованості за кредитом.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, 09.08.2016 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики № 62301 від 09.08.2016 року в електронній формі, відповідно до умов якого, ТОВ «ВЕЛЛФІН» надав ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 2 400,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, за користування позикою зазначені у п.1.5. цього договору.

Пунктами 1.2.-1.4. договору позики № 62301 від 09.08.2016 року передбачено, що строк дії договору 21 день, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Позика надається строком на 21 день. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладання договору позики між позичальником і позикодавцем.

Відповідно до п.1.5. та п.1.6. договору позики № 62301 від 09.08.2016 року, нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 1,8 процента від суми позики, але не менше ніж 20 гривень 00 копійок за перший день користування позикою; 1,8 процента від суми позики щоденно, починаючи з другого дня в межах строку зазначеного в п.1.2 цього договору; 3,8 проценти від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п. 1.2 цього договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. У разі повернення суми позики та сплаті процентів за користування позикою протягом 3 днів після закінчення строку визначеного п. 1.2 цього договору позики, нарахування процентів у розмірі 3,8 проценти від суми позики, що не була повернута своєчасно не проводиться, в іншому випадку, проценти нараховуються відповідно до умов п. 1.5 цього договору.

Пунктом 3.1. договору позики передбачено, що позичальник зобов`язаний здійснювати повернення позики та нарахованих процентів на умовах, встановлених цим договором. Сторони досягли згоди у тому, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься у відповідності до графіку розрахунків.

В розділі 8 договору позики «Реквізити та підписи сторін» зазначено, що цей договір підписано за допомогою електронного підпису.

Позивач взяті на себе зобов`язання виконав в повному обсязі.

Згідно довідки щодо заборгованості за договором № 62301 від 09.08.2016 року, станом на 22.08.2019 року загальна сума заборгованості позичальника перед позикодавцем за вищевказаним договором позики та всіма нарахованими відмотками згідно нього становить 102 464,80 грн., яка складається з: 2 400,00 грн. - основний борг, 47 908,80 грн. - заборгованість по відсоткам, 52 156,17 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 44).

Невиконання відповідачем по справі - ОСОБА_1 своїх зобов`язань по вищезазначеному договору щодо своєчасного погашення позики, зумовило звернення позивача - ТОВ «ВЕЛЛФІН» до суду із відповідним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем).

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, де позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Умови договору укладеного між сторонами не містять зміни тривалості позовної давності.

Як вбачається зі змісту договору позики, позика надається строком на 21 день, дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладання договору позики між позичальником і позикодавцем, тобто позику було надано 09.08 2016 року, кінцевий термін повернення позики є 30.08 2016 року. Позивач скористався своїм правом на пред`явлення позову до суду, шляхом направлення його засобами поштового зв`язку - 28.08.2019 року, що підтверджується відповідною печаткою на конверті, а судом було отримано дану позовну заяву - 04.09.2019 року, про що наявна відмітка канцелярії суду, відтак строк позовної давності позивачем не пропущено.

Клопотання відповідача про застосування наслідків строку позовної давності, задоволенню не підлягає.

Крім того, судом встановлено, що видача позик ТОВ «ВЕЛЛФІН» здійснюється на підставі «Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ВЕЛЛФІН» затверджених наказом директора ТОВ «ВЕЛЛФІН» №2-1 від 27.10.2015 року, які знаходяться на сайті Creditup.com.ua та є додатком 5 до позовної заяви.

Згідно п.п. 4.1., 4.2. Правил, заявник, що має намір отримати позику, проходить реєстрацію в Особистому кабінеті на Сайті Товариства. Заявник для оформлення позики здійснює оформлення Заявки на Сайті Товариства шляхом заповнення всіх полів Заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення. Заявка для отримання позики, заповнена на Сайті відповідачем, є додатком 6 до позовної заяви.

Згідно з п. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» закріплює три можливі механізми підписання електронного правочину:

«Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписанні використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Пунктом 6 Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ «ВЕЛЛФІН» встановлено порядок надання грошових коштів у позику. Згідно п.6.3. Правил, у разі прийняття позитивного рішення Товариство інформує Заявника шляхом відправлення CMC-повідомлення на телефонний номер, зазначений в Заявці, розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в Особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електронну адресу, зазначену в Заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню Заявник отримує електронну копію договору.

Пунктом 6.7. Правил визначено, що для підписання форми договору позики, Заявник здійснює вхід на Сайт Товариства та за допомогою Логіну та Паролю входить до Особистого кабінету.

Пунктом 6.8. Правил закріплено, що заявник погоджується на використання у відносинах, що засновані на першому Договорі позики та на всіх наступних договорах позики, інших договірних угодах, що можуть бути укладені між Заявником та Товариством з використанням свого Логіну та Паролю Особистого кабінету в якості аналогу власноручного підпису між Товариством та Заявником.

Що ж стосується порядку погодження сторонами на умови договору, то у відповідності ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», п. 4.9. Правил воно здійснюється шляхом використання одноразового ідентифікатору - тобто шляхом обміну сторонами електронними повідомленнями, а не з застосуванням електронного цифрового підпису. До позовної заяви з метою деталізації процедури укладення договору було додане графічне зображення покрокового порядку підписання електронного договору одноразовим ідентифікатором.

Окрім того, відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики № 62301 від 09.08.2016 року сукупна вартість позики складає 2 400 грн.

Таким чином вимоги позивача в частині стягнення суми позики в розмірі 2 400 грн. та відсотки в межах строку дії позики у сумі 907,20 грн. (43.20 грн. за перший день та 907,20 гривень за 21 день , а вього 3 307, 20 грн. є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заявлених вимог в частині стягнення заборгованості по відсоткам в іншій частині суд виходить з наступного.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Таким чином право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 28.03.2018 року у цивільній справі № 444/9510/12.

З огляду на викладене, суд вважає вимоги ТОВ «ВЕЛЛФІН» в частині стягнення процентів за межами строку кредитування безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ст. ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову ТОВ «ВЕЛЛФІН».

Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов ТОВ «ВЕЛЛФІН» задоволено частково, суд, згідно до положень ст. 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з урахуванням вимог законодавства, виходячи з розрахунку: 3 307,20 грн. (розмір задоволених позовних вимог) * 1 921,00 грн. (сума сплаченого судового збору) / 102 464,80 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 62,00 грн. Однак, у відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача підлягає сплаті судовий збір в розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 133, 141, 144, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» заборгованості за договором позики в розмірі 3 307 грн. 20 коп., а також, 768 грн. 40 коп. судового збору.

В решті вимог позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», , адреса: 03061, м. Київ, вул. Героїв Севастополя, 48.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя: О.М. Панченко