Справа № 135/161/20
Провадження № 2/135/392/20
РІШЕННЯ

іменем України

03.12.2020 м. Ладижин Вінницької області

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Волошиної Т.В.,

за участі секретаря судового засідання Басараб О.Д.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області в залі суду в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

05.02.2020 ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним вище позовом, у якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 12.03.2016 у справі №135/299/16-ц з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 700 грн до 3 000 грн щомісячно, до досягнення дочкою повноліття.

На обґрунтування позову посилалась на те, що рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 12.03.2016 з відповідача ОСОБА_1 стягуються аліменти на її користь на утримання їх неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 700 грн щомісячно. На той час відповідач ніде не працював. Однак, на даний час, відповідач працює і має достатньо великий дохід, тобто його матеріальний стан змінився в бік поліпшення. Вважає, що визначений 12.03.2016 розмір аліментів занадто малий для утримання дитини, адже відбулося значне зростання цін на основні життєво-необхідні товари та продукти.

Тому просила стягувати з відповідача ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 3 000 грн щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

02.12.2020 від позивача ОСОБА_2 надійшла заява, у якій вона просить розглянути справу у її відсутність.

ІІІ. Пояснення сторін в судовому засіданні.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнав частково та погодився сплачувати аліменти в розмірі 1 200 грн щомісячно. Вважає, що аліменти в розмірі 3 000 грн є необґрунтовано великими та неспівмірним з його доходами. Поряд з цим стверджує, що упродовж першого півріччя 2020 року через запроваджений у країні карантин він не міг знайти офіційної роботи, а лише 04.06.2020 працевлаштувався у ТОВ «Будівельна компанія «Інтер-білдінг». Його заробітна плата становить 5 000 грн. Такий дохід унеможливлює стягнення з нього аліментів у розмірі, більшому, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку. Інших джерел доходу в нього немає.

Крім цього, ОСОБА_1 не погоджується з розрахунками витрат позивача на правничу допомогу. Згідно з актом на арк. №38 складання позову про збільшення розміру аліментів нібито вимагало від адвоката 8 годин часу, що не відповідає дійсності і не може коштувати 2 000 грн.

Тому вважає, що вказана сума є необґрунтованою та завищеною.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 04 червня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Згідно з копією рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 01.06.2018 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 8-11).

Відповідно до заочного рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 12 березня 2016 року та виконавчого листа виданого 16.04.2018, відповідач зобов`язаний щомісячно сплачувати аліменти в розмірі по 700 грн щомісячно на утримання доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення дитиною повноліття (а.с.12-13, 14).

Судом досліджено копію довідки виданої ТОВ «Будівельна компанія «Інтер-Білдінг» від 26.10.2020 №0000-000035, з якої вбачається, що ОСОБА_1 працює в даному підприємстві та займає посаду Машиніст крана. Дохід в період з 04.06.2020 по 30.09.2020 склав 19 250 грн (а.с. 54).

Згідно з вимогами ст.ст. 81, 263, 264 ЦПК України та принципу оцінки доказів (ст.89 ЦПК України) суд перевірив доводи сторін як у підтвердження, так і в заперечення позову та факти, які підлягають встановленню, з метою з`ясування та дослідження матеріального стану, стану здоров`я сторін, наявність у відповідача інших дітей і непрацездатних членів сім`ї, його спроможності сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірах, визначених у позовній заяві.

Судом встановлено, що матеріальне становище малолітньої дочки сторін змінилося у зв`язку із зростанням розміру прожиткового мінімуму, подорожчанням продуктів харчування та інших товарів першої необхідності, необхідних для забезпечення належного утримання і виховання дитини. На утримання дитини відповідач за рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 12 березня 2016 року сплачує аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн, щомісячно, що є недостатнім для забезпечення належного рівня виховання та утримання дитини. Водночас змінилося у сторону покращення матеріальне становище відповідача, оскільки на час призначення аліментів він не працював. На сьогодні відповідач офіційно працевлаштований та має стабільний дохід.

Перешкод для пред`явлення позову про збільшення розміру аліментів, судом не встановлено.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 Х11 від 27.02.1991), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей… першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини.

Статею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Згідно ст.8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За приписами ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

У пункті 54 рішення ЄСПЛ у справі "Хант проти України" від 07.12.2006 зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Ослон проти Швеції" №2 від 27.11.1992) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За приписами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України).Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

За приписами ч.1ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2ст.182 СК України).

Законом України "Про Державний бюджет України на 2020рік" прожитковий мінімум для дитини вікoм від 6 до 18 років з 1 липня 2020 року становить 2 318 грн, а з 01 грудня 2020 року 2 395 грн на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я, забезпечення набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

VІ. Висновки суду

Судом встановлено, що матеріальне становище сім`ї позивача погіршилось у зв`язку з подорожчанням продуктів харчування та інших товарів першої необхідності, необхідних для забезпечення належного утримання і виховання дитини. На утримання дочки відповідач за рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 12 березня 2016 року сплачує аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн на дитину, що є менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і є недостатнім для забезпечення належного рівня виховання та утримання дитини. Також встановлено, що з моменту постановлення рішення суду матеріальне становище відповідача покращилося, оскільки він офіційно працевлаштувався та отримує стабільний дохід.

При збільшенні розміру аліментів, суд, відповідно до ст.182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів і приходить до висновку, що, оскільки відповідач є працездатною людиною, офіційно працевлаштований, має стабільний дохід та задовільний стан здоров`я (протилежного суду не надано), інших утриманців не має, тому зобов`язаний утримувати власну дитину та спроможний сплатити аліменти на утримання дочки, які суд визначає у розмірі в розмірі 2 000 гривень щомісячно.

Враховуючи, що усі обставини, які становлять предмет доказування, мають бути підтверджені визначеними у ч.2 ст.76 ЦПК України засобами доказування, суд вважає достовірно встановленими, що сторони мають дитину неповнолітню дочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , утримання якої є предметом даного спору. На утримання дитини відповідач сплачує аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн щомісяця, у зв`язку з чим на позивача ОСОБА_2 , з якою проживає дочка, покладено більший обсяг обов`язків по утриманню дитини, ніж на відповідача, що ставить сторони у нерівні умови.

Таким чином, судом встановлено, що розмір сплачуваних відповідачем аліментів недостатньо та в неповній мірі забезпечує матеріальне становище дитини для її гармонійного розвитку, що суперечить вимогам ч.2 ст.182 СК України.

При цьому суд виходить із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина має тоді, коли утримується обома батьками та отримує надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька.

VIІ. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840 грн 80 коп.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, у тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1-5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За вимогами статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 , скориставшись своїм правом на правничу допомогу, 30.01.2020 уклала договір про надання правової допомоги з адвокатом Анісімовою А.М. № 30/01-1, згідно з яким їй надана правнича допомога та на підтвердження понесення витрат на надання правничої допомоги позивачем надано Акт виконаних робіт №1 від 04.02.2020 відповідно до якого адвокатом було надано юридичну консультацію, складено позовну заяву до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, підготовка додатків до позовної заяви, подача позову до суду, що зайняло 8 годин та становить 2 000 грн та підтверджується квитанцією №04/02-1/20 від 04 лютого 2020 року.

Вказані обставини свідчать, що витрати у вигляді оплати на правничу допомогу в сумі 2 000 грн пов`язані з розглядом справи є обґрунтованими та пропорційними до предмета спору, доказів зворотнього відповідач ОСОБА_1 не надав та заявленої суми нічим не спростував.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 10- 13, 81, 83, 89, 133, 141, 247, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 279 ЦПК України, ст. ст. 150, 179, 180, 181, 182, 183, 192 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Змінити розмір стягнення аліментів, що стягуються на підставі заочного рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 12 березня 2016 року по справі №135/299/16-ц, а саме з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 700 (сімсот) гривень, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви 05 лютого 2016 року і до досягнення дитиною повноліття на аліменти у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до повноліття дитини, з наступною індексацією зазначеного розміру відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 840 грн 80 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 000 грн витрати у вигляді оплати на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ладижинський міський суд Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.268 ЦПК України).

Рішення складено та підписано суддею 03.12.2020.

Ім`я (найменування) сторін:

- позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серія та номер НОМЕР_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ;

- відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя