ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7253/20 Справа № 213/4626/19 Головуючий у першій інстанції: Алексєєв О. В. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на заочне рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи - Орган опіки та піклування Апостолівської райдержадміністрації Дніпропетровської області, Виконком Інгулецької районної у місті ради як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з серпня 2006 року по квітень 2011 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем без реєстрації шлюбу, від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_6 . На час спільного проживання з відповідачем її (позивачки) прізвище було ОСОБА_1 . 18 липня 2014 року вона уклала шлюб та змінила дошлюбне прізвище на прізвище чоловіка - ОСОБА_1 . Відповідач після розриву стосунків участі у вихованні дитини не приймає, її життям та навчанням не цікавиться, з донькою не спілкується, матеріально не допомагає, рішення суду про стягнення аліментів не виконує. Борг по аліментах станом на 01.09.2019 склав 104200,70 грн. Тому позивач просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2020 року в задоволенні позову відмовлено. Вирішено також попередити ОСОБА_2 про необхідність зміни ставлення до виховання малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з покладанням на Орган опіки та піклування Інгулецької районної у місті ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області контролю за виконанням ним батьківських обов`язків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного заочного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення її позову.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області 16.04.2009 року (а.с.11).

18 липня 2014 року позивач змінила прізвище, у зв`язку з укладенням шлюбу, з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого виконкомом Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області 28.07.2014 року (а.с.10).

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2011 року у цивільній справі №2-579/11 з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05.05.2011 року до повноліття дитини. Рішення набрало законної сили 20.06.2011 року (а.с.13).

Згідно копії довідки-розрахунку, складеного державним виконавцем Інгулецього відділу ДВС м. Кривий ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області, станом на 01.09.2019 за відповідачем значиться заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 104200,70 грн (а.с.14, 15).

З березня 2019 року по серпень 2019 року включно ОСОБА_1 не отримувала аліменти з ОСОБА_2 на утримання дитини (а.с.16).

ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_1 ,та разом з нею зареєстрованими значаться: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області №1822 від 13.11.2019 року (а.с.9).

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов, складеного секретарем опікунської ради виконкому Зеленодольської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області 01.10.2019 року, зокрема, житлово-побутові умови сім?ї позивача добрі, санітарний стан квартири задовільний, жилі кімнати просторі, світлі, оснащені необхідними меблями; у дітей окремі кімнати в яких є все необхідне для повноцінного розвитку та навчання дітей; в родині панує атмосфера любові та злагоди, стосунки в сім?ї дружні та доброзичливі (а.с.19).

Згідно висновку опікунської ради при виконавчому комітеті Зеленодольської міської ради у м. Зеленодольську №7, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Зеленодольської міської ради від 18 жовтня 2019 року №166, опікунська рада вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17,18).

Зазначений вище висновку обґрунтований, зокрема, тим, що ОСОБА_2 з часу стягнуння з нього аліментів став звільнятися з роботи та переховуватися; з 2013 року з донькою не спілкується, матеріально не утримує, має заборгованість по аліментам; на вимогу позивачки згоду на удочеріння спільної доньки її нинішнім чоловіком - не надав, обов?язки передбачені ст.ст. 150, 180 СК України не виконує, місцезнаходження його не відоме.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №12388 від 03.12.2019 року, виданої Відділом реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Інгулецької районної у місті Кривому Розі ради, місце проживання відповідача ОСОБА_2 зареєстроване за адресою по АДРЕСА_2 (а.с.23).

Відповідно до ч. ч. 2, 5 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє їх від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Батько або мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона: 1) не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для встановлення таких обставин суду потрібно ретельно перевіряти докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, обов`язково здійснювати необхідні дії для залучення відповідача у справі та з`ясування його позиції й обґрунтувань.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Згідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Виходячи з викладеного та інтересів дитини, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; враховуючи, що законодавством передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав, - колегія дійшла висновку про недоведеність факту винної поведінки відповідача та відсутність підстав для застосування виключного заходу - позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Належних та допустимих доказів свідомого ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків, зокрема, щодо сплати аліментів, які б були підставою для позбавлення його батьківських прав, - позивачем не надано, клопотань про витребування відповідних доказів судом не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи, протоколом судового засідання.

Висновок опікунської ради №7, затверджений рішенням Виконавчого комітету Зеленодольської міської ради від 18 жовтня 2019 року №166, про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно доньки ОСОБА_6 , є необґрунтованим, адже сам лише факт неспілкування батька з дитиною не є самостійною підставою для позбавлення його батьківських прав. При складанні зазначеного вище висновку опікунською радою не було отримано також пояснень відповідача щодо його відношення до доньки та позбавлення батьківських прав.

Більше того, у висновку опікунської ради №7, затвердженому рішенням Виконавчого комітету Зеленодольської міської ради від 18 жовтня 2019 року №166, вказано, що позивач просила відповідача надати нотаріально завірену згоду на удочеріння спільної доньки теперішнім чоловіком позивача; зазначено, що ОСОБА_2 "не відмовив, але і робити нічого не став та знову зник" (а.с. 18).

Тобто ОСОБА_2 не виявив бажання відмовитись від своєї доньки ОСОБА_6 та не надав позивачу письмової згоди на удочеріння дівчинки чоловіком позивачки.

Крім викладеного, у висновку опікунської ради №7 не вказано перелік заходів, які були вжиті органом опіки для налагодження стосунків відповідача з донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка має повних одинадцять років.

Не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо утримання дитини самий лише факт стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача аліментів на утримання доньки за судовим рішенням, оскільки це є одним із способів захисту прав дитини на належне матеріальне забезпечення та свідчить про спонукання батька до надання дитині належного утримання.

Факт тривалого неспілкування відповідача з донькою та наявність заборгованості по аліментам не є безумовними підставами для позбавлення батька його батьківських прав відносно дитини.

Отже, рішення місцевого суду про відмову у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав є обґрунтованим, правомірним, тому підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та необхідність залишення оскаржуваного заочного рішення місцевого суду без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді