Справа № 555/1744/20
Номер провадження 2/555/381/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2020 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі :

головуючий суддя - Старовецька Ю.В.

при секретарі - Григорієвій В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

АТ комерційний банк «ПриватБанк» звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

І.Стислий виклад позиції позивача.

Позивач в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 27.05.2011 року ОСОБА_2 отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України.

Позивач покликається на те, що АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак позичальником не виконується зобов`язання щодо повернення кредиту та плати за користування ним, в зв`язку з чим станом на 13.08.2020 року утворилась заборгованість в сумі 17 167 грн. 97 коп., що включає: 14 094,07 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3 073,90 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати у розмірі 2102.00 грн.

ІІ.Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

16.10.2020 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі.

Представник позивача згідно письмової заяви підтримав позовні вимоги в повному об`ємі, просить розглядати справу у його відсутності; у випадку неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Будь-які інші заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися.

Відповідач ОСОБА_1 повторно в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Як вбачається із повідомлень про отримання рекомендованих поштових відправлень, яким відповідачу надсилались судові повістки (поштове відправлення №267, поштове відправлення №389), ОСОБА_1 03.11.2020 року, 15.12.2020 року отримав судові повістки.

Відповідно до ч.1 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день вручення судової повістки під розписку.

На підставі вказаного положення ЦПК України суд приходить до висновку, що відповідач, належним чином та своєчасно сповіщений про час та місце судового засідання.

Відзиву ОСОБА_1 не подав.

Зі згоди позивача, що викладена у письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

ІІІ.Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Відповідно до ч. 2, 3 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до підписаної заяви № б/н від 27.05.2011 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

23.04.2018 року кредитний ліміт був збільшений до 15 000,00 грн., що вбачається із довідки про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 станом на 13.08.2020 року утворилась заборгованість в сумі 17 167 грн. 97 коп., що включає: 14 094,07 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3 073,90 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Таким чином, розрахунк заборгованості та надана суду виписка за договором №б/н підтверджують, що ОСОБА_1 знімав кошти з карткового рахунку та користувалася ними.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Пред`являючи вимоги про погашення кредиту, окрім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), банк просить також стягнути заборгованість за простроченими відсотками.

Позивач, посилаючись на ч. 2 ст. 625 ЦК України зазначає, що сторони погодили розмір відсоткової ставки в договорі: 86,4% для картки "Універсальна" та 84% для картки "Універсальна голд".

Проте розмір відсотків сторонами узгоджений не був, так як в анкеті-заяві позичальника від 27.05.2011 року процентна ставка не зазначена.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався також на витяг з тарифів банку та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у банку як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з Тарифів та з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів) та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом не може бути, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування.

Позивачем не надано розрахунку 3 % річних, який передбачений на підставі закону, який би містив відомості про розмір простроченої суми, на яку нараховуються відсотки, а також період, за який ці відсотки нараховані.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про

сплату процентів за користування кредитними коштами наданий банком витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

З урахуванням зазначеного, на думку суду, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ "Приватбанк" дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону "Про захист прав споживачів" про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які банк вважав узгодженими.

Такі висновки відповідають правовому висновку, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту; суд вважає, що підстави для стягнення заборгованості за простроченими відсотками відсутні.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжного доручення від 17.09.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» сплатило 2102 грн. судового збору при зверненні із позовом до суду, а тому дані судові витрати підлягають стягнення з відповідач на користь позивача.

Керуючись ст.ст.526,546,548,549,550,611 ЦК України, ст.ст.263-265,280-289 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 14 094 (чотирнадцять тисяч дев`яносто чотири) грн. 07 коп. заборгованості за тілом кредиту.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 2102 (двітисячі стодві) грн. 00 коп. судових витрат з оплати судового збору.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач: акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги,50), р/р НОМЕР_1 , МФО 305299, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційну скаргу може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду до Рівненського апеляційного суду через Березнівський районний суд Рівненської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя: Старовецька Ю. В.