Ухвала

17 березня 2020 року

м. Київ

справа № 527/605/17-ц

провадження № 61-8803св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Новомосковськ Агро»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Триголова В. М., Дорош А. І., Лобова О. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новомосковськ Агро» (далі - ТОВ «Новомосковськ Агро») про розірвання договору оренди земельної ділянки та зобов`язання передати земельну ділянку.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона є власником земельної ділянки площею 3,43 га, розташованої на території Глобинської міської ради Глобинського району Полтавської області. 03 березня 2009 року між нею та ТОВ «Новомосковськ Агро» укладений договір оренди зазначеної земельної ділянки, зареєстрований 10 лютого 2012 року відділом Держкомзему у Глобинському районі Полтавської області. Відповідно до умов вказаного договору, плата за користування земельною ділянкою становить 3 % від нормативно грошової оцінки цієї земельної ділянки у розмірі 1 399,46 грн, яку ТОВ «Новомосковськ Агро» повинно сплачувати не пізніше 20 грудня кожного року з подальшими індексаціями. ТОВ «Новомосковськ Агро» взяті на себе зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконувало, взагалі не сплачувало орендну плату за користування земельною ділянкою, на її звернення щодо сплати цих коштів відмовляло.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила розірвати договір оренди землі від 03 березня 2009 року, укладений між нею та ТОВ «Новомосковськ Агро», зобов`язати відповідача передати їй земельну ділянку площею 3,43 га, розташовану на території Глобинської міської ради Глобинського району Полтавської області у стані, придатному для цільового використання.

Суди неодноразово розглядали цю справу.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 29 червня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено. Договір оренди землі, укладений 03 березня 2009 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Новомосковськ Агро», зареєстрований 10 лютого 2012 року відділом Держкомзему у Глобинському районі Полтавської області, розірвано. Зобов`язано ТОВ «Новомосковськ Агро» передати ОСОБА_1 земельну ділянку площею 3,43 га, розташовану на території Глобинської міської ради Глобинського району Полтавської області в стані, придатному для цільового використання. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження виконання ним умов договору оренди землі у частині сплати позивачу коштів за користування орендованою земельною ділянкою у розмірах та у строки, встановлені цим договором. Тому з урахуванням пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України наявні підстави для розірвання цього договору. Позовна давність не пропущена, так як строк дії договору 49 років, а позов пред`явлено про його розірвання.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 17 серпня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ «Новомосковськ Агро» відхилено. Рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд керувався тим, що взяті на себе зобов`язання за договором оренди землі відповідачем не виконано, а, отже, підставою для розірвання вказаного договору є систематична несплата ним орендної плати за користування належною позивачу земельною ділянкою. Посилання ТОВ «Новомосковськ Агро» на сплату ним орендної плати шляхом взаємозаліку коштів, отриманих позивачем як безвідсоткова позика, є безпідставними, оскільки не підтверджені відповідними доказами укладення між сторонами письмового договору позики і внесення відповідних змін до договору оренди землі у частині порядку внесення орендної плати. Також безпідставними є посилання відповідача на бухгалтерські довідки і копії рахунків, так як ці документи не підтверджують факт виплати і отримання грошових коштів позивачем, як орендодавцем. Визнаний позивачем факт отримання від відповідача грошових коштів у розмірі 16 800,00 грн, як винагороду за укладення договору оренди землі на значний строк, що не передбачено умовами спірного договору оренди, не є належним доказом виконання орендодавцем обов`язку зі сплати орендної плати.

Постановою Верховного Суду від 06 березня 2019 року касаційну скаргу ТОВ «Новомосковськ Агро» задоволено частково. Ухвалу суду апеляційної інстанції скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи ухвалу суду апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції виходив із того, що суд фактичні обставини справи, від яких залежить правильне вирішення спору, не встановив. У порушення частини другої статті 315 ЦПК України 2004 року доводи апеляційної скарги про позовну давність взагалі не зазначив, питання щодо її застосування не вирішив, не звернув уваги на те, що строк позовної давності необхідно обчислювати з дня першої несплати орендної плати за спірним договором оренди землі, а за його умовами це не пізніше 20 грудня поточного року (пункт 4.3 договору), тобто з дати, коли позивач довідався чи міг довідатися про своє порушене право. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 527/600/17 (провадження№ 61-28431св18). Крім того, апеляційному суду при новому розгляді справи необхідно належним чином перевірити, що за суму вказано ТОВ «Новомосковськ Агро» у податковому розрахунку, оскільки відповідач зазначив про те, що вказано суму саме орендної плати за спірним договором оренди землі, яку отримав позивач.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що місцевий суд дійшов правильного висновку, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження виконання ним умов договору оренди землі у частині сплати позивачу коштів за користування орендованою земельною ділянкою у розмірах та у строки, встановлені цим договором. Проте вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_1 пропустила строк позовної давності, який необхідно обчислювати з дня першої несплати орендної плати за спірним договором оренди землі, а за його умовами це не пізніше 20 грудня поточного року (пункт 4.3 договору), тобто з дати, коли позивач довідався чи міг довідатися про своє порушене право, а саме з грудня 2009 року.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги

У травні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Полтавського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року, в якій просить скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вказує на те, що позовні вимоги у частині розірвання договору оренди земельної ділянки містили посилання саме на систематичну несплату орендної плати, то для такого способу захисту прав орендодавця не може існувати строку позовної давності, якщо на момент звернення його до суду ця систематичність буде безперервною.

У серпні 2019 року ОСОБА_1 подала додаткові пояснення до касаційної скарги, у яких зазначено, що у Верховному Суді склалася судова практика щодо позовів до ТОВ «Новомосковськ Агро» про розірвання договорів оренди.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 01 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Новомосковськ Агро» про розірвання договору оренди земельної ділянки та зобов`язання передати земельну ділянку, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року призначити до судового розгляду на 25 березня 2020 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак
І. Ю. Гулейков Г. І. Усик