Справа № 138/2506/18
Провадження №:2/138/45/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:

головуючого судді Київської Т.Б.,

за участю: секретаря Політанської Т.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, зокрема, що 05.03.2005 на зборах співвласників майнових паїв КСП імені Шевченка с. Сказинці її було обрано головою спілки співвласників майнових паїв. Також позивач є депутатом Сказинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області. Їй доводилось часто спілкуватись із сільським головою, яка в своїй роботі діє в інтересах окремих громадян, а не усієї громади і між ними виник конфлікт, оскільки позивач вимагає однакового відношення до людей.

Так, на початку квітня 2018 року позивач разом із ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прийшла до Сказинецької сільської ради, щоб з`ясувати у ОСОБА_3 чому не розглядається питання про надання номерів приміщенням гаражного комплексу, який входить до пайового фонду колишнього КСП с. Сказинці. ОСОБА_3 почала руками в груди виштовхувати позивача до коридору, а в коридорі почала обзивати її «коровою, смердючою, що вона засмерділа їй весь кабінет». Вказані дії та слова принизили позивача як голову спілки, депутата та як жінку.

Також, 19 травня 2018 року відбулася сесії Сказинецької сільської ради на якій позивач повинна була бути присутньою, однак не з`явилась за станом здоров`я. ОСОБА_3 своїм одноособовим рішенням, оскільки більшість депутатів голосує по всіх питаннях виключно по вказівці ОСОБА_3 , на три сесії позбавила позивача права голосування. 20 червня 2018 року відбулося засідання сесії сільської ради, про яке позивача не було повідомлено. Про питання і порядок денний її теж не повідомили. Цим самим відповідач показувала перевагу на позивачем.

Крім того, позивач є членом народно-аматорського ансамблю «Діброва» с. Сказинці. 18.06.2018 ОСОБА_3 зателефонувала до художнього керівника ансамблю ОСОБА_9 і на підвищеному тоні вимагала від неї, щоб вона відсторонила позивача від участь в ансамблі. При цьому, ОСОБА_3 говорила відносно позивача в принизливому тоні і сказала, щоб позивача не було 06.07.2018 на святкуванні дня села. В протилежному випадку для ОСОБА_9 все закінчиться погано. Зважаючи на особу ОСОБА_3 , її погрози сприймаються як реальні, а тому це негативно відобразиться як на роботі ансамблю так і на особистих справах її учасників. Про це стало відомо всім учасникам ансамблю, які поділились з іншими односельчанами і в результаті позивача стала об`єктом для насмішок, пересудів. Від вказаних подій у позивача підвищився тиск і 20.06.2018 вона була вимушена звернутись за медичною допомого до Могилів-Подільської ОЛІЛ.

11.02.2020 позивач подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, мотивовану тим, що після подій, викладених позивачем в позовній заяві, відповідач замість того, щоб попросити у неї пробачення і припинити приниження продовжує публічно принижувати її. Так, 28.11.2019 біля приміщення сільської ради, після того як позивач задала деякі робочі питання відповідачу вона, в присутності жителів с. Сказинці, безпричинно обізвала позивача «сукою», чим знову принизила її в очах оточуючих. Зважаючи на викладене, позивач збільшила позовні вимоги і уже з врахуванням поданої заяви просила суд зобов`язати відповідача вибачитись перед позивачем на сесії Сказинецької сільської ради та на сході с. Сказинці Могилів-Подільського району Вінницької області, а також стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

В позові вказано, що це тільки декілька фактів із того, що відповідач принижує позивача і такими діями вона завдала їй безмежної моральної шкоди, яка виразилась у принижені честі, гідності та ділової репутації і позивач оцінює компенацію такої шкоди в розмірі 10 000,00 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2018 головуючим суддею було обрано суддю ОСОБА_10 .

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11.09.2018 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

25.10.2018 до суду надійшов відзив на позов, мотивований тим, зокрема, що відповідач позовні вимоги не визнає. Так, ОСОБА_1 зазначає, що відповідач її ображала, обмежувала в правах, як депутата та, як голову спілки співвласників майнових паїв, але її твердження безпідставні, оскільки не підтверджуються жодними доказами. Крім того, ОСОБА_1 є публічною особою і критика публічної особи є значно ширшою ніж критика пересічного громадянина. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів, вчинків і повинні це усвідомлювати. Зважаючи на викладене, в позові відсутні обставини, які б доводили, що дії сільського голови цілеспрямовано направлені на приниження честі, гідності та ділової репутації ОСОБА_1 . Крім того, оціночне судження, думки, переконання не є предметом судового захисту. Так, згідно ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Зважаючи на викладене, відповідач просить відмовити в задоволенні даного позову.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 12.12.2019 в підготовчому судовому засіданні було призначено проведення процедури врегулювання спору у справі за участю судді та зупинено підготовче провадження у справі.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11.01.2020 припинено врегулювання спору за участю судді у даній цивільній справі. Відновлено підготовче провадження і справу передано до канцелярії Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області для проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2020 головуючим суддею обрано суддю Київську Т.Б.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13.01.2020 справу було прийнято до провадження судді Київської Т.Б. та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11.02.2020, крім іншого, було прийнято заяву позивача про збільшення позовних вимог та закрито підготовче провадження у справі.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04.03.2020 було вирішено клопотання позивача про виклик свідка.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали. Позивач зазначила, що в квітні 2018 року вона прийшла до ОСОБА_3 , як голова спілки співвласників, та попросила, щоб та зробила нумерацію пайового фонду. Нумерацію ОСОБА_3 надала лише землевпоряднику, а іншим людям не надала. ОСОБА_3 їй відмовила і виштовхала її з дверей в коридор, де сказала їй «корова вонюча», «завоняла кабінет», «хоч би підмилася». Вказані вислови принизили її, як жінку. Зазначила, що вона гіпертонік вже десь 4 роки і дуже важко перенесла цю образу. Свідком цієї події була ОСОБА_11 . Крім того, також ОСОБА_3 подзвонила керівнику ансамблю «Діброва» і сказала, що позивач не виступала на дні села. В колективі позивач була з 2016 року. ОСОБА_3 також зателефонувала позивачу та сказала, щоб вона не йшла на день села, оскільки будуть негативні наслідки, як для ансамблю, так і для неї. Свято дня села організовує ОСОБА_3 , як сільський голова, оскільки питання про проведення свята вона ставила на голосування на сесії сільської ради. Також відповідач розклеювала по всьому селі листівки з написом, що в позивача борг по кредиту. В 2018 році сесія Сказинецької сільської ради прийняла рішення про відсторонення позивача від голосування на три сесії. Протоколу вона не бачила і копію не отримувала. Крім того, після сесії сільської ради в листопаді 2019 року позивач задала ОСОБА_3 питання щодо коштів, які сплачуються за транспортування та харчування дітей які не проживають на території села, однак відвідують дитячий садок в селі. Після засідання сесії, уже на дворі, біля сільради ОСОБА_3 обізвала позивача «сукою» і зателефонувала невістці позивача щоб та відтепер не їздила автобусом, який возить тих дітей. Свідком події була ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 10 000,00 грн., оскільки відповідач постійно її ображає, після кожної сесії позивач п`є ліки. Конфлікт між сторонами виник після того, як ОСОБА_3 надала нумерацію паю ОСОБА_15 , тоді як всім іншим пайовикам не надала. Позивач зверталась в правоохоронні органи 5-6 раз відносно дій відповідача, однак по факту відкрито лише 1 кримінальне провадження. Чоловік ОСОБА_15 перебуває в спілці співвласників паїв. Всього є 12 депутатів Сказинецької сільської ради і лише 3 депутатів голосують незалежно, а усі інші голосують так, як скаже сільський голова.

Представник позивача в судовому засіданні зазначила також, що обставини про які вказує позивач підтверджуються показанням свідків та доказами, доданими до позову.

Відповідач та її представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували з підстав зазначених у відзиві на позов та наданих суду усних поясненнях. Як на доказ, послались на показання свідків та документи надані суду. Відповідач зазначила, що в квітні 2018 року розглядалось питання про надання нумерації майнових паїв спілці співвласників. Вказана спілка в травні 2018 року припинила свою діяльність про що було зроблено оголошення в газеті. ОСОБА_1 зверталась письмово і усно про нумерацію майнових подій. Співвласникам було надано відповідь, що питання спірне, в зв`язку з чим, неможливо його вирішити. В квітні 2018 року ОСОБА_1 прийшла до відповідача і не випускала її з кабінету, стояла в дверях. В сільській раді так повелось, що секретар чи сільський голова стукали в стіну сусіднього кабінету, щоб із нього хтось зайшов із колег. Того дня, ОСОБА_3 постукала в стіну сусіднього кабінету, щоб зайшов хтось із колег і тим самим з`явилась можливість вийти із кабінету не зважаючи на перешкоди з боку ОСОБА_1 . Між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не було ніяких розмов після того. Також в кабінеті був ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_11 . Позивача вона ніяк не обзивала і не говорила до неї. З 2015 року свято ОСОБА_19 , воно ж свято села, проводилось в одному селі, але потім його вирішили об`єднати. ОСОБА_3 бере на цей день відпустку та як приватна особа проводить це свято. Вона запрошує колективи, знайомих, розвішують оголошення та проводять свято. Жодних рішень виконкому з цього питання не має. Кошти з бюджету сільської ради не витрачаються. В двох селах є два колективи, в тому числі « ОСОБА_20 ». Відповідач дійсно просила ОСОБА_21 , яка є художнім керівником ансамблю «Діброва», в червні 2018 року, щоб ОСОБА_1 не брала участь у святі, оскільки у них неприязні відносини. На даний момент ОСОБА_1 не є членом ансамблю, по якій причині сама відповідач не знає. Жодних погроз ОСОБА_21 відповідач не висловлювала. В листопаді 2019 року дійсно була ситуація біля Сказинецької сільської ради. «Сукою» вона позивача не обзивала. Вона тоді зателефонувала бабусі однієї з дітей, а саме ОСОБА_22 , що ОСОБА_1 підняла питання щодо фінансування транспортування та харчування дітей. Відповідач увімкнула в телефоні функцію «гучна мова» і саме ОСОБА_22 сказала «ну сука, розпродала все майно». Також, вона зателефонувала невістці ОСОБА_1 та повідомила, що тепер її не зможуть підвозити, оскільки ОСОБА_1 підняла питання про фінансування. При розмові з бабусею тієї дитини була ОСОБА_1 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_23 . Також рішенням сесії сільської ради Котовську Н.Г. було відсторонено від участі у сесіях, однак це було рішенням комісії по питаннях депутатської етики і його лише було затверджено рішенням сесії сільської ради. З свідком ОСОБА_12 відповідач перебуває в неприязних стосунках, як з людиною.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні надала показання про те, що вона є односельчанкою ОСОБА_1 . Вона, як голова дільнично-виборчої комісії по селі Сказинці, була майже на всіх засіданнях сільської ради. Після закінчення сесії сільської ради в грудні 2019 року ОСОБА_1 спитала, чи перечислюють гроші на дитячий садок для дітей, що приїжджають з с. Садова. Після закінчення сесії, ОСОБА_3 вийшла з сільради та подзвонила невістці ОСОБА_1 і сказала, що та не буде їздити автобусом. ОСОБА_1 спитала ОСОБА_3 , навіщо вона це говорить, а ОСОБА_3 назвала її «скотиною вонючою». Ще вона бачила, що відносно ОСОБА_1 було наклеєно листівку, що в неї все майно будуть забирати. Це було наклеєно в магазині на ящику з пряниками. Було написано, що в неї мають забрати все майно, бо вона не сплачує кредит вчасно. На сільську раду виконавча служба прислала повідомлення, що вона не сплачує кредит. Це повідомлення повішала голова сільської ради. ОСОБА_24 магазину спитала, хто це розклеїв, і йому продавець сказала, що це зробила голова сільської ради. Розвішувались об`яви неодноразово. Розмова між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 відбулась на дворі. Ще ОСОБА_3 дзвонила в с. Садова питала чи гроші перечислили. Дзвонила тим людям, які возять дітей в дитячий садок. Слова в адресу ОСОБА_1 були висловленні безпричинно. Також при цій ситуації була ОСОБА_13 ОСОБА_3 ще дзвонила до ОСОБА_21 , яка є художнім керівником ансамблю «Діброва». Сказала їй, щоб вони йшли виступати на святі ОСОБА_19 , але щоб ОСОБА_1 там не було, бо ОСОБА_3 організовує це свято. Це було в 2019 році. ОСОБА_21 це розповіла ОСОБА_12 при розмові. ОСОБА_1 тоді на святі не було. Про погрози вона нічого не знає. ОСОБА_25 в селі організовує директор будинку культури, а голова сільської ради просто запрошує туди своїх людей.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні надала показання про те, що вона односельчанка з ОСОБА_1 . Одного дня вони прийшли в сільську раду. Зайшла свідок, ОСОБА_1 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 ОСОБА_3 стояла біля дверей. ОСОБА_1 стояла в дверях. ОСОБА_3 виходила в коридор і ОСОБА_1 вийшла з нею. Свідок розмови не чула. ОСОБА_28 пішла також в коридор. ОСОБА_29 в кабінет не заходила. Не чула, щоб ОСОБА_3 стукала в стіну. Коли вони вийшли в коридор, вона від ОСОБА_11 чула, що ОСОБА_3 казала ОСОБА_1 , що «прийшла від худоби, не помилась». Коли ОСОБА_3 пішла, ОСОБА_1 плакала і казала, що їй образливо. Свідок прийшла з ОСОБА_1 в кабінет секретаря сільської ради, щоб забрати документи. ОСОБА_3 на сході села свідку і ОСОБА_1 дала дозвіл на розпаювання нерухомого майна. В той день вони прийшли, щоб забрати всі необхідні документи. Спір виник, оскільки ОСОБА_3 не надала їм нумерацію майнових паїв. ОСОБА_1 сказала, що ОСОБА_3 має надати їм таку нумерацію, а ОСОБА_3 відмовила. Все відбулось більше ніж півтора року тому, а можливо вже і два роки тому. В кабінеті ОСОБА_3 не казала образливих слів.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні надала показання про те, що в квітні 2018 року вона з ОСОБА_1 , ОСОБА_18 пішли в сільську раду до ОСОБА_3 . Коли вони прийшли, ОСОБА_3 сказала до ОСОБА_1 «ти смердюча, вонюча, вийди бо ти мені весь кабінет засмерділа». Також, їй відомо, що ОСОБА_3 сказала керівнику ансамблю «Діброва», щоб ОСОБА_1 не приходила на свято ОСОБА_19 , оскільки в протилежному випадку ніякого свята не буде. Це було в тому році. Вона теж була в цьому колективі і вона це почула зі слів художнього керівника ОСОБА_21 , яка при свідку сказала ОСОБА_1 щоб та не йшла на свято співати. Секретар і голова сільської ради сидять в одному кабінеті. Вони зайшли спитати за майнові паї. В кабінеті були лише свідок, ОСОБА_1 , ОСОБА_18 , ОСОБА_3 та секретар. Як такої, сварки в кабінеті не було, однак коли ОСОБА_3 виходила з кабінету, вона в дверях сказала ОСОБА_1 , щоб та вийшла, бо «кабінет провоняла». Що говорили в коридорі, вона не чула. З кабінету вона виходила з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 і пішла додому. ОСОБА_18 залишилась в кабінеті. Коли вийшли з кабінету, ОСОБА_3 ще залишилась в коридорі з ОСОБА_1 , а свідок пішла додому. ОСОБА_1 коли вийшла з кабінету, плакала, бо образилась. В коридорі також була ОСОБА_21 , а хто ще був там уже не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні надала показання про те, що ОСОБА_1 приходила до неї на прийом, оскільки вона сільський медик. Свідок назначила ОСОБА_1 лікування і ставила їй капельниці, оскільки у неї був стрес і підвищений тиск. Це було в червні 2018 року. ОСОБА_3 під час засідання сесії сільської ради дуже різко реагує на різні запитання уточнюючі. При цьому, ОСОБА_1 часто задає різні питання. ОСОБА_3 закупили за кошти депутата транспорт, щоб дітей возити в дитячий садок. ОСОБА_1 запитала ОСОБА_3 чи Конівська сільська рада перераховує гроші на перевезення дітей. ОСОБА_3 після сесії зателефонувала невістці ОСОБА_1 та сказала, що її возити вже не будуть, оскільки ОСОБА_1 проти. Розмова відбулась на сходах сільської ради, там була ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_12 . При цьому, ОСОБА_3 ображала ОСОБА_1 , однак вона не пам`ятає які саме це були слова. Свідок намагалась їх заспокоїти. Це були події листопада 2019 року.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні надала показання про те, що вона працює секретарем сільської ради в с. Сказинці. В 2018 році був випадок, коли прийшла ОСОБА_1 , вона попросила рішення про нумерацію пайового майна, однак видати рішення не було змоги, оскільки це було спірне питання. Люди не могли поділити майно на паї, а тому ОСОБА_3 не могла надати рішення про присвоєння нумерації паїв. В секретаря свій кабінет, а в голови свій. Коли ОСОБА_3 зайшла до кабінету то пояснила чому рішення не може видати та те, що люди самі між собою повинні домовитись. В кабінеті секретаря ніхто нікого не ображав. В подальшому були якісь розмови на коридорі, але свідок не чула що саме говорили бо з кабінету не виходила. ОСОБА_3 поспішала, але ОСОБА_1 стояла в дверях і не пропускала сільську голову залишити кабінет. Враховуючи таку ситуацію ОСОБА_3 постукала в стіну, щоб зайшов хтось із колег із сусіднього кабінету, коли так і сталось то вона отримала змогу вийти. Рішення про присвоєння нумерації не виносилось. Були лиш відповіді для людей по цьому питанню. Коли ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розмовляли, це відбувалось на підвищених тонах. Образ і криків не було. Коли ОСОБА_3 виходила, вона пройшла «в притик» до ОСОБА_1 . При цьому, ні штовханини, ні образ в бік ОСОБА_1 не було. Землевпорядник, яка зайшла із сусіднього кабінету теж вийшла слідом. ОСОБА_1 вийшла за ОСОБА_3 та більше не поверталась до кабінету. Перепалки словесної між ними свідок не чула. ОСОБА_1 до неї не зверталась з приводу скарг на ОСОБА_3 . Відносно ОСОБА_1 було рішення про усунення її, як депутата від участі у трьох сесіях. Чия це була ініціатива, вона не знає. Коли вирішувалось питання про відсторонення ОСОБА_1 , її при вирішенні цього питання не було. Від ОСОБА_3 вона чула лише, що та обурювалась через крики депутатів на сесіях сільської ради. ОСОБА_1 на сесіях сільської ради буває обурюється. Не завжди коректно себе поводить. Про відсторонення було рішення сесії. Були один чи два голоси, що утримались. Інші проголосували «за». Свідок веде протоколи сесії. Тиску з боку ОСОБА_3 на депутатів немає. З ОСОБА_1 також приходила ОСОБА_11 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 . В кабінеті лишились ОСОБА_31 та ОСОБА_32 . В свою чергу ОСОБА_24 , ОСОБА_28 і Котовська вийшли в коридор і двері за собою зачинили. Свято Івана Купайла організовує сільський голова, але як приватна особа. Вона це робить за свої гроші і бере відпустку на час проведення свята. В грудні 2019 року та в листопаді 2019 року були сесії сільської ради. Знає, що в листопаді 2019 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 була сварка, однак вона нічого не чула. Депутат ОСОБА_13 зробила зауваження, що не потрібно сварок і треба мати повагу, бо це ж сільський голова. Там стояли ОСОБА_1 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_3 . При цьому ОСОБА_13 казала, щоб припинили ці крики, і щоб мали повагу до голови сільської ради. Сільська рада закупляла частину костюмів ансамблю «Діброва». Коли саме, вона не пам`ятає. Як саме кошти виділялись, вона не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні надала показання про те, що кабінет секретаря сільської ради та кабінет бухгалтера, в якому працює свідок, знаходиться через стіну. Коли хто когось викликає, вони стукають один одному у стіну. Крім неї, в кабінеті також сидять бухгалтери. Коли постукали в стіну, свідок пішла подивитись, що сталось. В дверях на вході до секретаря сільської ради стояла ОСОБА_1 . Коли вона намагалась зайти до кабінету то ОСОБА_1 відійшла в сторону щоб дати їй дорогу. ОСОБА_3 , яка була в кабінеті, сказала «добре, що ти прийшла, я маю можливість вийти». Коли вона заходила, ОСОБА_3 вийшла в коридор, де її очікувала бухгалтер. Тобто, ОСОБА_1 не пропускала ОСОБА_3 . На час події ніяких образ не було. ОСОБА_3 вийшла в коридор до бухгалтера, а ОСОБА_1 зайшла в кабінет до секретаря. Потім свідок пішла в бухгалтерію, і що було далі не бачила і не чула. В момент виходу ОСОБА_3 ніяких образ в бік ОСОБА_1 не звучало. Жодних виразів «корова вонюча, засмерділа кабінет» від ОСОБА_3 вона не чула. Перша з кабінету вийшла ОСОБА_3 . Все відбувалось в листопаді чи грудні 2018 року. На засіданнях сесії сільської ради від ОСОБА_1 майже завжди звучать репліки, що те чи інше питання вирішується не правильно. ОСОБА_1 ходить не на кожну сесію сільської ради. ОСОБА_25 в селі організовує ОСОБА_3 , як приватна особа, оскільки кожен раз бере відпустку. ОСОБА_3 організувала ремонт дитячого садка, інших будівель в селі. ОСОБА_3 шукала спонсорів, щоб допомогти транспортом ансамблю «Діброва». Також купляли костюми за допомогою депутата Верховної ради. В селі є два колективи, і для них виділялись рівні суми на свята. А саме на новий рік з бюджету сільської ради виділяються кошти із спеціального фонду, в тому числі на ансамбль «Діброва». Бачила один раз, коли ОСОБА_3 з ОСОБА_1 стояли на площадці перед сільською радою, оскільки про щось говорили, але про що саме вона не знає.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засідання надала показання про те, що вона працює бухгалтером в Сказинецькій сільській раді з 01.08.2016. На сесіях сільської ради була лише в окремих випадках. В кінці 2019 року вона була майже на кожній сесії, оскільки були питання по бюджету. В жовтні, листопаді та грудні 2019 року були сесії, на яких вона була присутня. Після сесії в листопаді 2019 року вона почула бесіду на підвищених тонах між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які стояли на дворі. Також ОСОБА_3 говорила по телефону. Між ними була лише розмова на підвищених тонах. Образ ніяких не чула.

Заслухавши позивача та відповідача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, відзив, оцінивши докази в їх сукупності суд, прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, враховуючи таке.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як на одну із підстав позову, ОСОБА_1 посилається на те, що в квітні 2018 року вона разом із ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прийшла до Сказинецької сільської ради, щоб з`ясувати чому не розглядається питання про надання номерів приміщенням гаражного комплексу, який входить до пайового фонду колишнього КСП с. Сказинці. Сільський голова ОСОБА_3 почала руками в груди виштовхувати позивача з кабінету секретаря сільської ради до коридору, а уже в коридорі почала ображати її назвавши «коровою, смердючою» та зазначивши, що вона «засмерділа їй весь кабінет». Вказані дії та слова позивач розцінює, як приниження її честі, гідності та ділової репутації, оскільки вона літня жінка, обіймає посаду депутата сільської ради та голови спілки співвласників майнових паїв.

Суд встановив, що ОСОБА_1 була обрана головою спілки майнових паїв КСП імені Шевченка с. Сказинці, що підтверджується копією протоколу № 1 Зборів співвласників майнових паїв від 05.03.2005 (а.с.8). Суду також надано дві вирізки з газет, в яких містяться оголошення про припинення діяльності такої спілки в 2018 році.

Та обставина, що позивач є також депутатом Сказинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області визнана відповідачем.

Також, відповідач визнає ту обставину, що в квітні 2018 року позивач дійсно приходила в Сказинецьку сільську раду та запитувала її з приводу нумерації нерухомості для розпаювання майна і така розмова між ними відбувалась в кабінеті секретаря сільської ради.

В ході розгляду справи твердження позивача про те, що в квітні 2018 року ОСОБА_3 виштовхувала її з кабінету та образила в коридорі сільської ради словами «корова», «смердюча» не знайшли свого підтвердження.

Так, як уже зазначалось вище, ні свідки, які допитувались за клопотанням позивача, а саме ОСОБА_18 та ОСОБА_11 , ні свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які допитувались за клопотанням відповідача не підтвердили такі обставини.

Разом з тим, свідок ОСОБА_11 підтвердила ту обставину, що в коридорі сільської ради, того дня, ОСОБА_3 сказала позивачу, що вона «провоняла кабінет» та «прийшла від худоби і не помилась».

Таким чином, суд вважає доведеною лише ту обставину, що в квітні 2018 року в приміщенні коридору Сказинецької сільської ради з боку ОСОБА_3 мали місце висловлювання оціночних суджень на адресу позивача про те, що вона «провоняла кабінет» та «прийшла від худоби і не помилась». Показання інших свідків не спростовують таку обставину, оскільки вони зводяться фактично до того, що таких слів вони не чули і не перебували безпосередньо біля сторін спору в момент їх перебування в коридорі сільради. Інших доказів на підтвердження обставин про які вказує позивач, що стосується цієї події, суду надано не було.

Тобто, такі обставини не стосуються безпосереднього виконання сторонами спору обов`язків чи повноважень сільського голови та депутата сільської ради чи голови спілки пайовиків.

З аналізу змісту ст. ст. 30 Закону України «Про інформацію» та ст. 277 ЦК України слідує, що оціночні судження визнанню неправдивою інформацією не підлягають, а отже у спосіб, передбачений Законом, спростовані бути не можуть.

Також, суд вважає недоведеним твердження позивача про те, що ОСОБА_3 одноособово відсторонила її від голосування на три сесії Сказинецької сільської ради, оскільки суду було надано Протокол постійної комісії з питань планування бюджету, фінансів, соціально-економічного розвитку, депутатської діяльності, етики, дотримання законності і правопорядку Сказинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області від 18.04.2018 в якому вказано, зокрема, що ОСОБА_1 не відвідує періодично сесії сільської ради та порушує порядок на засіданнях сесії, не дає іншим депутатам висловлювати свою думку, скандалить, допускає на сесія лайливі висловлювання, чим принижує статус депутата та порушує Регламент сільської ради. Комісія в складі депутата ОСОБА_33 , ОСОБА_34 та голови комісії ОСОБА_35 проголосували одноголосно про позбавлення ОСОБА_1 права голосу і присутності на засіданнях трьох сесій сільської ради. Зазначений вище протокол було затвердження рішенням Комісії від 18.04.2018 (а.с.112, 113).

Того ж дня, вказане вище рішення було затверджено рішенням 37 сесії 7 скликання Сказинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області № 227 (а.с.114).

Вказане рішення сесії сільської ради позивачем оскаржено не було.

Крім того, суд встановив, що в червні 2018 року ОСОБА_3 телефонувала ОСОБА_21 та просила, щоб ОСОБА_1 не з`являлась на свято дня села. Дана обставина була визнана самою ж ОСОБА_3 в судовому засіданні. Разом з тим, інші обставини, що стосуються цієї події, зокрема, висловлювання образ на адресу позивача чи погроз за невиконання її прохання відповідач не визнала, а позивач на їх підтвердження суду не надала жодних доказів.

Від свого клопотання про допит свідка ОСОБА_36 , яке суд задовольнив, позивач в ході розгляду справи відмовилась. Інші свідки, які допитувались за клопотанням позивача такі обставини не підтвердили з підстав того, що вони не були безпосередніми свідками такої розмови, а зазначали, що про такий факт їм відомо зі слів ОСОБА_36 .

Натомість, відповідач надала суду довідку виконкому Сказинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області № 83 від 19.02.2020 в якій зазначено, що організатором проведення свята ОСОБА_19 та Дня села в 2017 та 2018 роках, із залученням окремих художніх колективів району та аніматорів була ОСОБА_3 (а.с.117).

Також, в судовому засіданні свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , які допитувались за клопотанням відповідача, підтвердили ту обставину, що ОСОБА_3 організовує свята ОСОБА_19 та День села, як приватна особа і не за кошти з бюджету територіальної громади.

Тобто, стороною позивача не доведено, що ОСОБА_3 , як сільський голова, у вказаній телефонній розмові принижувала честь, гідність і ділову репутацію позивача.

Та обставина, що між сторонами спору склались неприязні відносини підтверджено самими ж сторонами в ході розгляду справи, а тому прохання відповідача адресоване керівнику аматорського народного співочого колективу про те, щоб позивач не брала участь у святі, організація та проведення якого відбувається без залучення коштів бюджету територіальної громади та вчинення будь-яких дій з даного приводу відповідачем саме, як головою сільської ради, не може розцінюватись, як порушення честі, гідності чи ділової репутації позивача.

Щодо твердження позивача, стосовно приниження її честі, гідності та ділової репутації, що мало місце в листопаді 2019 року суд зазначає таке.

Суд встановив, що 28 листопада 2019 року після закінчення чергової сесії Сказинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 дійсно мала місце розмова біля приміщенням сільської ради.

Дана обставина була визнана відповідачем.

Тобто, аналогічно до ситуації, яка мала місце в квітні 2018 року, обставини стосуються сторін спору, як фізичних осіб, оскільки вони не виникли безпосередньо при виконанні обов`язків сторін спору, як голови сільської ради та депутата такої ради.

Як зазначила позивач в заяві про збільшення позовних вимог та в судовому засіданні, відповідач образила її в ході такої розмови назвавши її нецензурним словом «сука».

На підтвердження вказаної обставини, в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 зазначила, що ОСОБА_3 образила ОСОБА_1 сказавши, що вона «скотина вонюча».

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні надала показання, що вона була безпосереднім свідком розмови, яка відбулась між сторонами спору та ОСОБА_12 біля приміщення сільської ради по закінченню чергової сесії в листопаді 2019 року. Вона чула, що ОСОБА_3 ображала позивача. Дослівно відтворити в пам`яті сказані ОСОБА_3 образи вона не може, однак висловлювання дійсно були образливого характеру та були адресовані саме позивачу. Підтвердила, що вона намагалась припинити їх розмову та просила їх мати повагу один до одного.

Відповідач не визнала ту обставину, що вона образила позивача будь-якими словами. Натомість вона стверджувала, що зателефонувавши при такій розмові бабусі однієї із дітей, які проживають в сусідньому селі та відвідують дитячий садочок у селі Сказинці, саме ця особа, а саме ОСОБА_22 , назвала позивача «сука» і таку образу позивач дійсно почула в свою адресу, але лише тому, що в телефону була увімкнута функція гучномовця. Разом з тим, на підтвердження такої обставини відповідач суду не надала жодного доказу.

Допитані за клопотанням відповідача свідки ОСОБА_23 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 у зазначених вище показаннях не спростували факту про який вказує позивач та підтверджують свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , оскільки їх показання знову ж таки зводились до того, що образ зі сторони відповідача на адресу позивача вони не чули так як і усієї їх розмови та її суті.

Тобто, суд встановив, що в ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 образила ОСОБА_1 . При цьому, суд бере до уваги не стільки буквальний зміст такої образи, як то слово «сука» чи «скотина вонюча», скільки сам факт нанесення образи, висловленої в принизливій та грубій формі. Крім того, на переконання суду вказане слово та словосполучення мають схожий сенс та в умовах сварки можуть сприйматись її учасниками, як одна суть. Також, розбіжності в конкретизації формулювання образи позивачем та свідком ОСОБА_12 суд вважає такими, що свідчать про відсутність попередньої домовленості між позивачем та даним свідком з приводу повідомлення такої обставини суду.

При вирішенні спору суд зважає на те, що відповідно до ст. 3 Конституції України, честь та гідність людини визнаються вищими соціальними цінностями. Кожен має право на повагу до його гідності (ст. 28 Конституції України). Аналогічні положення є й у міжнародних актах з прав людини.

Конституцією України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації (ч. 4 ст. 32).

Статтею 201 ЦК України визначено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Нормами ЦК України кожному гарантується право на повагу до його гідності й честі (ч. 1 ст. 297 ЦК України); гідність і честь фізичної особи є недоторканими (ч. 2 цієї ж статті).

Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Зокрема під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки), загальноприйнятим уявленням про добро і зло ( п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

У доктрині цивільного права поняття «честь» визначається як суспільна оцінка особистості, міра її духовних, соціальних цінностей. Гідність є її внутрішньою самооцінкою громадянина - його властивостей, здатностей, світогляду, суспільного значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Проте оціночне судження в образливій формі тільки тоді не тягне за собою відповідальності як за висловлення оціночного судження, коли воно має під собою достатні фактичні підстави і не є надмірним, з огляду на ситуацію та обставини, за якими відбулося поширення таких висловлювань (рішення ЄСПЛ від 01 липня 1997 року «Обершлік проти Австрії (№ 2)»).

Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду ( п. 19 постанови Пленуму ВСУ).

Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому і самореалізації кожної окремої особи. З обмеженнями, зазначеними у п. 2 ст. 10 Конвенції, свобода гарантується не лише для позитивно сприятливих і необразливих висловлювань, але й тих, що ображають, обурюють, викликають неспокій, шокують і хвилюють державу або будь-яку частину її населення, цього потребують плюралізм, толерантність і відкритість демократичного суспільства (рішення у справі «Карпюк та інші проти України» від 06 жовтня 2015 року).

Суд вважає, що позивач довела факт висловлення відповідачем ОСОБА_3 в листопаді 2019 року біля приміщення Сказинецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області образи на її адресу в принизливій та грубій формі, що принизило її гідність та честь.

Вказані обставини є підставою для покладення на відповідача обов`язку відшкодування моральної шкоди, однак інші вимоги позову слід залишити без задоволення.

При вирішенні даного спору суд, також не бере до уваги позицію відповідача з приводу того, що позивач є публічною особою і критика публічної особи є значно ширшою ніж критика пересічного громадянина. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів, вчинків і повинні це усвідомлювати. Така позиція суду, ґрунтується на вказаних вище обставинах, що були встановлені в ході вирішення спору по суті, а саме те, що правовідносини, що виникли між сторонами спору стосуються їх безпосередньо, як фізичних осіб, і виникли вони внаслідок тривалих неприязних відносин, що склались між ними.

За загальним правилом фізична особа, особисте немайнове право якої порушено, в силу ст. 280 ЦК України має право на відшкодування майнової та (або) моральної шкоди, яку їй завдано у зв`язку з таким порушенням.

Як уже вказувалось вище, згідно ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Компенсація моральної шкоди - це вчинення стосовно людини, котрій спричинено таку шкоду порушенням її загальносоціальних (природних) прав чи свобод, певних дій, які спрямовані на усунення або ж послаблення в неї негативних психічних станів і процесів, викликаних - внаслідок цього порушення - приниженням оцінки її гідності.

Право на компенсацію моральної шкоди - це можливість людини, котрій заподіяно таку шкоду внаслідок порушення її загальносоціальних (природних) прав чи свобод, вимагати від порушника його обов`язку вчинити певні дії, спрямовані на усунення або ж послаблення в неї негативних психічних станів та процесів, викликаних (внаслідок цього порушення) приниженням оцінки її гідності; а також її можливості звернутися, в разі потреби, до компетентних національних чи міжнародних органів по примусове забезпечення виконання зазначеного обов`язку.

У деяких випадках оцінка гідності людини стає безпосереднім, самостійним і, можливо, навіть єдиним об`єктом умисного, цілеспрямованого її приниження. Але ця оцінка страждає також і тоді, коли відбувається порушення яких би то не було прав чи свобод людини. Підрив, руйнація гідності людини - це неминучий супутник, соціальна «тінь» будь-чийого зазіхання на всяке її право, оскільки й у таких випадках у потерпілого зазвичай виникають почуття приниженості, образи й інші негативні переживання, стан психічної пригніченості тощо.

Таким чином, там, де є порушення якогось права людини чи якоїсь свободи, завжди потерпає її гідність. Отже, немає такого порушення права чи свободи людини, яке не призвело б до виникнення в неї конкретного права на компенсацію моральної шкоди, конкретної можливості вимагати такої компенсації.

Аналогічні висновки зроблені в постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року справа №308/2695/15-ц.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності, також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини.

Усі наведені позивачем обставини, що стосувались дій відповідача по відношенню до неї трактувались позивачем, як такі, за яких їй було спричинено моральну шкоду відповідачем і що таку шкоду вона оцінює в загальному розмірі 10000,00 грн.

Суд, визначаючи розмір стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди, враховуючи принцип розумності та справедливості, а також права, приходить до висновку, що враховуючи також ступінь вини відповідача, яка, знаходячись у громадському місці образливо висловлювалась на адресу позивача, глибину їх моральних страждань через приниження вважає, що достатнім розміром для відшкодування такої шкоди буде 2500,00 грн.

Крім того, слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Решту судових витрат слід залишити за позивачем.

Враховуючи положення ст. 3 Конституції України, ст. 30 Закону України «Про інформацію, ст.23, 201, 275, 277, 297, 1167 ЦК України та керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Відмовити в задоволенні позову в іншій частині позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати у виді судового збору в розмірі 176 (сто сімдесят шість) гривень 20 копійок.

Решту судового збору в розмірі 1233 (одна тисяча двісті тридцять три) гривні 40 копійок залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні у судовому засіданні можуть оскаржити рішення суду першої інстанції до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16.03.2020.

Суддя: Т.Б.Київська