Провадження № 22-ц/4808/445/20
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Девляшевського В.А., Томин О.О.

секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Дорошенко О.В. про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 24 січня 2020 року, постановлену у складі судді Бородовського С.О. в м.Івано-Франківську,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Дорошенко Олени Володимирівни про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Заява мотивована тим, що вона є дочкою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Останній постійно проживав та зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 . Йому належала частина квартири АДРЕСА_1 . Посилаючись на те, що вона має намір прийняти спадщину після його смерті, просила надати їй як спадкодавцю строк до трьох для прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 03 січня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху і надано строк 5 днів з часу отримання ухвали для виправлення недоліків зазначених в ухвалі суду.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 24 січня 2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Дорошенко Олена Володимирівна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

На дану ухвалу ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали з передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, вказуючи на те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального та матеріального права. Апелянт зазначила, що вона просить поновити строк для подання заяви про прийняття спадщини, при цьому відмова у відкритті провадження за її заявою обмежує її у реалізації спадкових прав.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони та учасники справи у встановленому законом порядку повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, проте у судове засідання не з`явились, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, щодо яких наявні відомості про вручення судової повістки не є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд першої інстанції виходив з того, що існує спір про право, а саме, право спадкування для встановлення якого чинним законодавством встановлено інший порядок звернення до суду. Встановлення фактів, які просить заявник, можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших спадкоємців, яких позивачем не зазначено в жодній з поданих заяв, у відкритті провадження по даній справі слід відмовити, оскільки з заявлених вимог вбачається спір про право

Висновок суду є передчасним і погодитись з ним не можна.

Судом встановлено і вбачається з матеріалів справи, що грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Дорошенко Олени Володимирівни про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те,що вона є дочкою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Останній постійно проживав та був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 і йому належала частина цієї квартири. Вказуючи на те, що вона має намір прийняти спадщину після його смерті, просила надати їй як спадкодавцю строк до трьох для прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді "Верховенство права", схваленої Венеційською комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25 - 26 березня 2011 року).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів" ("Dombo Beheer B. V. v. The Netherlands") від 27 жовтня 1993 року, заява N 14448/88, § 33).

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статті 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За приписами частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

За змістом ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо:1) заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;2) є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами; 3) у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; 4) є рішення третейського суду, прийняте в межах його компетенції, щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за винятком випадків, коли суд відмовив у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або скасував рішення третейського суду і розгляд справи в тому самому третейському суді виявився неможливим; 5) є рішення суду іноземної держави, визнане в Україні в установленому законом порядку, щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; 6) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , суд першої інстанції не обґрунтував ухвалення такого процесуального рішення та не навів жодної виключної підстави, передбаченої у частині першій статті 186 ЦПК України для відмови у відкритті провадження у справі.

Крім цього, судом першої інстанції не прийнято рішення щодо виконання ухвали Івано-Франківського міського суду від 03 січня 2020 року, якою позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху і надано строк 5 днів з часу отримання ухвали для виправлення недоліків зазначених в цій ухвалі.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню в справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин, ухвала постановлена з порушенням вимог процесуального права, тому її слід скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 24 січня 2020 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду.

Постанова набирає набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 18 березня 2020 року.

Судді: В.Д. Фединяк

В.А. Девляшевський

О.О.Томин