Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2566/19
Провадження № 2/376/139/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2020 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді: Коваленка О.М.,

при секретарі: Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом Ради опіки та піклування Рудянської сільської ради Сквирського району Київської області в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Сквирської райдержадміністрації про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

Встановив:

Представник позивача Ради опіки та піклування Рудянської сільської ради - Згардівська Н.А. звернулася до суду з вищевказаним позовом.

В обгрунтування позовних вимог представник позивача вказала, що відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до даних Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 виданий Фастівським міжрайонним управлінням юстиції у Київській області від 08.10.2014 року.

ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_1 проживають без реєстрації в АДРЕСА_1 квартиронаймачами.

24 вересня 2019 року до сільської ради звернулася старша донька ОСОБА_2 з заявою, що мати 2 тижні не проживає з дитиною, веде бродячий спосіб життя, пиячить, місце її перебування не відомо.

Батько дитини ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 , видане виконавчим комітетом Насташівської сільської ради Рокитнянського району Київської області.

24 вересня 2019 року комісією у складі сільського голови Згардівської Наталії Анатоліївни, депутатів сільської ради - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї та виявлено, що ОСОБА_2 на даний час не проживає з дитиною, про що було направлено повідомлення за №139 від 24.09.2019 року до Відділу у справах дітей та сім`ї Сквирської РДА про ухилення від належного виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 стосовно її малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи вищевикладене 25 вересня 2019 року виконавчим комітетом Рудянською сільською радою було прийнято рішення про негайне відібрання малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з безпосередньою загрозою життю та здоров`ю малолітній.

25.09.2019 року до Служби у справах дітей та сім`ї Сквирської райдержадміністрації було направлено лист - повідомлення про негайне відібрання. Після отримання вказаного повідомлення представником служби у справах дітей та сім`ї спільно із представниками Сквирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, Комунального некомерційного підприємства Сквирської міської ради «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги» та Сквирського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді було проведено оцінку рівня безпеки дитини. З`ясовано, що дитина має зовнішні ознаки недогляду та занедбаності. Встановлено низький рівень гігієни дівчинки. За результатами проведення оцінки рівня безпеки дитини комісія дійшла висновку, що перебування дитини в таких умовах є загрозливим для її життя та здоров`я і тому малолітню негайно було направлено до дитячого відділення Сквирської центральної районної лікарні для обстеження стану її здоров`я.

Службою у справах дітей та сім`ї Сквирської райдержадміністрації було вжито всіх необхідних заходів щодо подальшого влаштування малолітньої ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Тому, на підставі вищезазначеного представник позивача просить суд:

Відібрати у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без позбавлення батьківських прав, малолітню доньку ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання її малолітньої дочки ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини від усіх її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму , щомісячно, до досягнення нею повноліття.

Накласти заборону відчуження житла за місцем реєстрації малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_2 .

Представник позивача Ради опіки та піклування Рудянської сільської ради Сквирського району Київської області Згардівська Н.А. в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з заявою, просить провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та не здійснювати фіксування судового засідання технічними засобами (а.с.26).

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.33,38,47), відзиву на позовну заяву не надавала.

Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Сквирської райдержадміністрації в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується розписками (а.с.31,49), причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 виданий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області 08.10.2014 року повторно, актовий запис 639 (а.с.10).

ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_1 проживають без реєстрації в АДРЕСА_1 квартиронаймачами, що підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї від 24.09.2019 року (а.с.13).

24 вересня 2019 року до сільської ради звернулася старша донька ОСОБА_2 з заявою, що мати 2 тижні не проживає з дитиною, веде бродячий спосіб життя, пиячить, місце її перебування не відомо.

Батько дитини ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 , видане виконавчим комітетом Насташівської сільської ради Рокитнянського району Київської області, актовий запис 28 (а.с.11).

24 вересня 2019 року комісією у складі сільського голови Згардівської Наталії Анатоліївни, депутатів сільської ради - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї та виявлено, що ОСОБА_2 на даний час не проживає з дитиною, про що було направлено повідомлення за №139 від 24.09.2019 року до відділу у справах дітей та сім`ї Сквирської РДА про ухилення від належного виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 стосовно її малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15).

25 вересня 2019 року виконавчим комітетом Рудянської сільської ради було прийнято рішення про негайне відібрання малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з безпосередньою загрозою життю та здоров`ю малолітній дитині (а.с.12).

25.09.2019 року до служби у справах дітей та сім`ї Сквирської райдержадміністрації було направлено лист - повідомлення про негайне відібрання. Після отримання вказаного повідомлення представником служби у справах дітей та сім`ї спільно із представниками Сквирського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, Комунального некомерційного підприємства Сквирської міської ради «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги» та Сквирського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді було проведено оцінку рівня безпеки дитини. З`ясовано, що дитина має зовнішні ознаки недогляду та занедбаності. Встановлено низький рівень гігієни дівчинки. За результатами проведення оцінки рівня безпеки дитини комісія дійшла висновку, що перебування дитини в таких умовах є загрозливим для її життя та здоров`я і тому малолітню негайно було направлено до дитячого відділення Сквирської центральної районної лікарні для обстеження стану її здоров`я.

Службою у справах дітей та сім`ї Сквирської райдержадміністрації було вжито всіх необхідних заходів щодо подальшого влаштування малолітньої ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, суд приходить до висновку, що відповідачка самоусунулась від виховання своєї дитини, здоров`ям та розвитком дитини не цікавиться.

В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до вимог статті 8 Закону України « Про охорону дитинства» , кожна дитина має право на рівень життя , достатній для її фізичного , інтелектуального, морального, культурного , духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України .

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст.151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

В ст.155 СК України вказано, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У ч.1 ст.157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Частиною 1 ст. 170 СК України визначено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" у п. 16 роз"яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Частиною 2 ст. 170 СК України встановлено, що у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків.

При цьому слід зазначити, що у випадках, встановлених у частині другій статті 170 СК України, суд повинен при розгляді позову органу опіки або прокурора про відібрання дитини, перевірити законність та обґрунтованість такого відібрання, адже дитина вже відібрана.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази та оцінюючи їх у сукупності, суд вважає, що дійсно умови проживання ОСОБА_1 були небезпечними для її життя та здоров`я, мати не працює, не надані відповідні докази працевлаштування, у зв`язку з неналежним доглядом дитина потребувала піклування.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

При цьому відібрання дитини - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ "Про охорону дитинства" Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч. 1 ст. 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Частиною 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.

Частиною 4 ст. 170 СК України передбачено, що при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття.

Батьки зобов`язані забезпечити своїм дітям достатній рівень життя та несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законодавства України.

Відповідно до п. 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

А тому суд з урахуванням всього наведеного вважає за можливе відібрати у відповідачки дитину без позбавлення її батьківських прав, оскільки судом встановлено, що відповідачка ухиляється без поважних причин від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням дитини, піклуванням про її всебічний розвиток, про стан здоров`я, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо дитини та стягнути аліменти на утримання дитини на підставі вимог ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 170 СК України.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла.

Суд, вважає за необхідне захистити майнові права дитини та на підставі вимог ч. 4 ст. 17 ЗУ «Про охорону дитинства» накласти заборону відчуження житла за місцем реєстрації малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог в повному обсязі, з відповідачки підлягає стягненню на користь держави судовий збір, оскільки позивач при зверненні з позовом до суду звільнений від цих витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р. (ратифікована Україною 27.02.1991р., дата набуття чинності для України 27.09.1991р.) ст.ст.7,19,141, 150, 151, 155, 157, 164-167, 170,180,181,182,183 СК України, п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами, ст. ст. 2,4,12 , 13 ,76, 81 ,141, 258 , 259,263-265, 351,352,354 ЦПК України, ст. ст. 8,12,17 Закону України «Про охорону дитинства», суд ,

В и р і ш и в:

Позовну заяву Ради опіки та піклування Рудянської сільської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Сквирської райдержадміністрації про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити в повному обсязі.

Відібрати у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без позбавлення батьківських прав, малолітню доньку ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на утримання її малолітньої дочки ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини від усіх її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття.

Накласти заборону відчуження житла за місцем реєстрації малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 1681,60 грн.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко