У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.12.2020 Справа №607/21974/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Грицака P.M.

за участю секретаря Бігун О.І.

представника заявника ОСОБА_1

позивачки ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі заяву ОСОБА_4 про відстрочення сплати заборгованості по аліментах, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про відстрочення сплати заборгованості по аліментах. В заяві зазначає, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2020 року з нього стягуються аліменти в користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень, щомісячно, однак не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.09.2019 року до досягнення дитиною повноліття. Загальний розмір заборгованості зі сплати аліментів за період з 12 вересня 2019 року по 12 листопада 2020 року становить 56 000 грн., однак сплатити вказану суму заборгованість у нього немає можливості, оскільки за 2019 рік він отримував заробітну плату в розмірі 4200 грн. на місяць, а відтак сплата аліментів в розмірі 4 000 грн. є для нього непосильним тягарем. Разом з цим, як встановлено судом при розгляді даної справи він сплачував кошти на утримання дитини які направляв через поштові перекази по місцю реєстрації мами дитини. У нього в розпорядженні відсутні активи, які можуть бути спрямовані на погашення заборгованості, тому він змушений звертатися до суду із проханням про відстрочення сплати заборгованості по аліментах в сумі 56 000 грн. з виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2020 року по справі №607/21974/19 строком на шість місяців з дати ухвалення рішення у справі.

Представник заявника ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав заяву, просив її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Позивач ОСОБА_2 та представник позивача ОСОБА_3 проти задоволення заяви заперечували та у її задоволенні просили відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2020 року у справі №607/21974/19 вирішено стягувати із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень, щомісячно, однак не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.09.2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року вказане рішення залишено без змін.

Положеннями ч.1, ч.2 ст.18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За змістом ст.435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках,встановлених законом) встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Зазначена процесуальна норма кореспондується з приписами ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» та пов`язує можливість відстрочення виконання рішення у «виняткових випадках» за умови доведення заявником існування конкретних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять це неможливим у певний строк. Вказаний інститут призначений для захисту інтересів боржника.

У п.10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року №14 передбачено, що суд у вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, керуючись особливим характером обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). При цьому Верховний Суд України не дає чітких роз`яснень щодо цих підстав, підкреслюючи роль судового розсуду в оцінці цих обставин.

Звертаючись із заявою про відстрочення виконання рішення суду від 04 червня 2020 року заявник ОСОБА_4 посилається на те, що за 2019 рік він отримував заробітну плату в розмірі 4200 грн. на місяць, а відтак сплата аліментів в розмірі 4 000 грн. є для нього непосильним тягарем.

Судом встановлено, що згідно довідки ПФУ про нарахування заробітної плати (дохід, грошове забезпечення) та відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, ОСОБА_4 в 2019 році отримував заробітну плату в ПП «777» в розмірі 4200 грн. (січень - травень), 4250 грн. в червні, 4300 грн., в липні-жовтні, 4400 грн. в листопаді та 4500 грн. в грудні, в січні 2020 року - 5000 грн.

Вказані обставини хоча й мають місце, однак за їх аналізом та наданням оцінки в розумінні обставин, які б визнали можливість відстрочення виконання рішення, суд приходить до висновку, що матеріали справи за заявою про відстрочення виконання рішення суду не містять доказів, які б вказували на обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, або такі, які б вказували на скрутне матеріальне становище заявника.

Разом з цим як встановлено рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2020 року та постановою Тернопільського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року у заявника ОСОБА_4 наявне на праві власності рухоме та нерухоме майно, а також він є засновником юридичних осіб.

Слід врахувати, що з моменту присудження за рішенням суду стягнення з ОСОБА_4 аліментів, зокрема з 12 вересня 2019 року останнім аліменти не сплачувалися та докази протилежного заявником суду не надано.

З огляду на викладене, враховуючи матеріальне становище заявника та наявність у нього на праві власності, володіння та користування рухомого та нерухомого майна, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви ОСОБА_4 про відстрочення сплати заборгованості по аліментах в сумі 56 000 грн. з виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2020 року по справі №607/21974/19 строком на шість місяців з дати ухвалення рішення у справі за недоведеністю.

Керуючись ст.ст.351-354, 435, п.15 Перехідних положень ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про відстрочення сплати заборгованості по аліментах в сумі 56 000 грн. з виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 червня 2020 року по справі №607/21974/19 строком на шість місяців з дати ухвалення рішення у справі відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 21 грудня 2020 року.

Головуючий суддяР. М. Грицак