Справа № 606/2844/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Марціцкої І.Б.

при секретарі Пасько І.Б.,

представника позивача- адвоката Василишина К.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в м. Теребовля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Мшанецьке» про визнання договору оренди недійсним та усунення перешкод у користуванні належного земельною ділянкою шляхом скасування запису про державну реєстрацію речового права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПрАТ «Мшанецьке» з врахування уточнених позовних вимог просив визнати договір оренди землі від 01.06.2012 року недійсним та усунути перешкоди у користуванні належної позивачу земельною ділянкою площею 3,84 га шляхом скасування запису про державну реєстрацію речового права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Позов обґрунтовано тим, що оспорюваний договір не підписувався позивачем, крім того, позивач не надавав ніяких повноважень підписувати договір іншим особам, на підтвердження своїх доводів долучив витяг з реєстру довіреностей. ОСОБА_1 вважає, що осопорюваний договір суперечить його інтересам, укладений без його відома, всупереч його волі, шляхом підробки підпису, тому просив відновити його порушене право, задовольнивши позовні вимоги.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав позов, додатково пояснив, що не підписував договору оренди землі, оскільки перебував в місцях позбавлення волі, також не уповноважував свою матір на підписання цього правочину. Про існування договору дізнався тоді, коли подав запит у земельний відділ. З приводу отримання орендної плати, зазначив, що отримував гроші, але не знає чи то за свою земельну ділянку, чи за ділянку, яка належить його матері.

Представник позивача підтримав позицію позивача просив задоволити позов в повному обсязі, зважаючи на доводи викладені в заяві та обставини, які досліджувались в судовому засіданні.

Представник ПрАТ «Мшанецьке» в судове засідання не явився, попередньо подав відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити, при цьому вказав, що підприємство дійсно користується земельною ділянкою площею 3.84 га кадастровий номер 01001:0154, яка належить позивачу на підставі договору оренди земельної ділянки, який підписувала на підставі довіреності матір позивача, підприємство вчасно виконує свої договірні зобов`язання, позивач отримує орендну плату. Крім того, представник відповідача просив застосувати вимоги ст. 257 ЦК України, в частині пропущення строків позовної давності за вказаним позовом.

Ухвалою судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 листопада 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Мшанецьке» про визнання договору оренди недійсним та стягнення шкоди.

Ухвалою суду від 13 жовтня 2020 року справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Мшанецьке» про визнання договору оренди та усунення перешкод призначено до судового розгляду по суті на 15 год. 00 хв. 10 листопада 2020 року.

Суд, заслухавши учасників справи, всесторонньо, повно та об`єктивно дослідивши письмові докази у справі, прийшов до переконання, про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

Як слідує з договору оренди землі від 01.06.2012 року, який укладено між ОСОБА_1 та ПрАТ «Мшанецьке», предметом договору є належна позивачу земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 3,84 га, яка знаходиться на території Мшанецької сільської ради. Договір зареєстровано Управлінням Держкомзему в Теребовлянському районі 07 червня 2012 року за № 05431.

Відповідно до відповіді Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 23.10.2018 року, ОСОБА_1 надано копію договору оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,84 га, який укладено між останнім та ПрАТ «Мшанецьке»

Згідно з інформацією Державної установи «Копиченецька виправна колонія (№112) від 21.06.2019 року № 1774, ОСОБА_1 був засуджений вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 20.05.2011 року на 3 роки 2 місяці позбавлення волі. 22.07.2011 року ОСОБА_1 прибув в державну установу «Копичинецька виправлна колонія», 06.12.2012 року вибув в державну установу «Городоцький виправний центр», кінець строку відбування покарання 18.04.2014 року.

Відповідно до довідки ДУ «Городоцький виправний центр № 131» від 18.07.2019 року ОСОБА_1 відбував покарання в установах виконання покарань з 18.02.2011 року, в тому числі в ДУ «Городоцький виправний центр № 131» з 17.12.2012 року по 29.03.2013 року.

Відповідно до повного витягу Єдиного реєстру довіреностей № 42708507 ОСОБА_1 не видавав довіреності ОСОБА_2 на вчинення від його імені будь- яких дій.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Позивач звернувся з вимогою про визнання недійсним договору оренди, посилаюсь на те, що цей договір не підписував, умови не погоджував, тож відповідач безпідставно відмовляє в поверненні використовуваних земельних ділянок позивачу як власнику цих земельних ділянок, покликаючись до умов договорів, підписаних невстановленою особою замість позивача.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Таким чином, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Як встановлено в судовому засіданні позивач не підписував договір оренди землі, оскільки перебував в місцях позбавлення волі, що не заперечувалось і відповідачем у відзиві на позов. Також в судовому засіданні не здобуто, а відповідачем на обґрунтування своїх заперечень не надано доказів того, що договір на підставі довіреності підписувала матір позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що договір оренди землі між ОСОБА_1 та ПрАТ «Мшанецьке» не укладено. Відтак, такий договір не може бути визнаний недійсним, а тому в задоволенні позовної вимоги про визнання договору недійсним слід відмовити.

У цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майно, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок. Відповідна правова позиція висловлена у Постанова Великої палати Верховного Суду від 16.06.2020 року, справа № 145/2047/16-ц провадження №14-499цс19.

Водночас суд приходить до переконання, що позовну вимогу скасування запису про державну реєстрацію речового права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно слід задоволити з огляду на наступне.

Статтею 16 ЦК України передбачено,що способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Оскільки, судом встановлено, що договір між позивачем та відповідачем не укладався, тому слід скасувати запис про реєстрацію договору Управлінням Держкомзему в Теребовлянському районі 07 червня 2012 року за № 05431, задоволення такої вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав та інтересів.

Також суд не приймає посилання представника відповідача про пропуск позивачем встановленого ст. 257 ЦК України строку позовної давності, оскільки копію договору оренди землі із відміткою про його реєстрацію позивач отримав після свого звернення в жовтні 2018 року. Після отримання вказаної відповіді, в межах строку встановлено ст. 257 ЦК України звернувся за захистом порушеного права до суду.

Враховуючи вищенаведене, керуючись 4,10,12,76,81,263-265Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Мшанецьке» задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 шляхом скасування запис про державну реєстрацію договору оренди землі від 01.06.2012 року зареєстрованого Управлінням Держгеокадастру в Теребовлянському районі 07.06.2012 року № 05431.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Мшанецьке» в користь ОСОБА_1 768,40 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Теребовлянський районний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя І.Б. Марціцка