Справа №201/9923/20
Провадження №2-з/932/137/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровськ Цитульський В.І. за участю секретаря Богачової В.Р., розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена заява в якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову до подання позову шляхом:

- заборони ОСОБА_2 , а також будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_1 ;

-заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно щодо квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог заявлених у заяві, заявник посилається на те, що вказане майно є спірним та може вибути з володіння законного власника поза його волею, а тому, з метою не допущення порушення прав на законне володіння та користування вимушена звернутися до суду з даною заявою.

У зв`язку з тим, що розгляд заяви відбувається за відсутності сторін, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та заяву, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.4 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Тобто, з аналізу вказаних норм вбачається, що на кожну зі сторін покладено обов`язок надання належних доказів на підтвердження доводів обґрунтовуючи їх позиції стосовно того чи іншого питання.

З огляду на те, що ОСОБА_3 є живою та відповідно до спадкового права може змінювати заповіт та складати новий на протязі усього життя, а з доданих до матеріалів справи копій довіреностей вбачається лише надання останньою прав особам на оформлення її спадкових прав (на її ім`я) після смерті чоловіка, відсутні підстави для вжиття забезпечувальних заходів. Крім того з заяви не вбачається якими саме будуть предмет та підстави позову, що унеможливлює оцінити відповідність виду забезпечувальних заходів до пред`явлених позовних вимог в майбутньому.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 260 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВА:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Пунктом 15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, передбачено що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Ухвалу складено та підписано19.11.2020.

Суддя В.І.Цитульський