Провадження №4-с/369/4/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.12.2020 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.

за участю секретаря Мазурик Д.С..

розглянувши в судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зобов`язання державного виконавця закрити виконавче провадження, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року скаржник звернувся до суду із даною скаргою. Свої вимоги обґрунтовував тим, що в провадженні Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження №60351326 щодо примусового виконання постанови Київського апеляційного суду від 21.11.2018 року по справі №369/4125/18, яким стягнено з ОСОБА_1 12 050,23 грн. на користь ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК». Однак скаржник зазначає, що протягом 2015 року ним були здійснені платежі на користь банку на суму 13 264,75 грн., у зв`язку з чим, скаржник звернувся до старшого державного виконавця Києво-Святошинського РВ ДВС Міщенко Л.М. з вимогою про закриття виконавчого провадження з підстав фактичного виконання рішення суду. Однак, старшим державним виконавцем Києво-Святошинського РВ ДВС Міщенко Л.М. вимогу скаржника виконано не було, а тому він змушений звертатись до суду із даною скаргою.

Просив суд зобов`язати державного виконавця Міщенко Л.М. закрити виконавче провадження №60351326 за п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

У судове засідання скаржник не з`явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення судового засідання не направив.

Представник державної виконавчої служби у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення судового засідання та заперечень суду не надсилав.

У справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Суди розглядають справи за такими скаргами в передбаченому розділом VII ЦПК України порядку незалежно від наявності у сторін спору про право, який підлягає розгляду в позовному провадженні. Такий спір не може бути підставою для залишення скарг без розгляду або яким-небудь чином впливати на останній.

Розглянувши скаргу, суд вирішив відмовити у задоволенні скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, провадженні Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження №60351326 щодо примусового стягнення з ОСОБА_1 12 050,23 грн. на користь ПАТ КБ «ПРИВАТ БАНК», яке відкрито постановою головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Міщенко Л.М. на примусове виконання рішення суду на підставі виконавчого листа №369/4125/18 від 07.02.2019 року.

Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначає виконавче провадження як завершальну стадію судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначений Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Постановою головного державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Міщенко Л.М. від 29.10.2019 року накладено арешт на грошові кошти боржника.

Як вбачається із заяви боржника, він зазначає про те, що станом на 21.12.2015 року позитивний баланс по картковому рахунку становив 16 164,00 грн., 4500,00 грн. ним було сплачено як кредит, а 11 664,00 грн. становили відсотки, таким чином усі борги були погашені скаржником ще у грудні 2015 року.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження відкрито з приводу примусового виконання постанови Київського апеляційного суду від 21.11.2018 року, однак доказів виконання такого рішення суду скаржником не надано.

Скаржником не надано доказів на підтвердження фактичного виконання рішення суду, на підставі якого відкрито виконавче провадження, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», а відтак суд вважає, що скарга до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 447-453, 259, 260, 354, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Києво-Святошинський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зобов`язання державного виконавця закрити виконавче провадження відмовити.

Згідно пп.15.5 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Суддя Т.В. Дубас