Справа № 576/1174/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.20 м.Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Сапона О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глухові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що 02.10.2009 р. вони з відповідачем вступили в зареєстрований шлюб. В період шлюбу з відповідачем вони придбали наступне майно:

- житловий будинок загальною площею 227,6 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 566 400 грн;

- земельну ділянку площею 0,1716 га, кадастровий № :01:004:1151, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 231 274,68 грн.

- квартиру АДРЕСА_2 , площею 63 кв.м, вартістю 145 900 грн;

- автомобіль «Lexus LS 460», легковий седан, 2010 року випуску, вартістю 331776,30 грн;

- автомобіль «Audi А6», легковий універсал, 2007 року випуску, вартістю 331776,30 грн. Всього на суму 1 607 127,28 грн.

Але на даний час їх сімейні відносини з відповідачем припинилися, вони не проживають разом, відповідач відмовляється в добровільному порядку розділити майно, яке вони придбали в період шлюбу, а спільне користування цим майном є неможливим, тому позивачка просить суд розділити в натурі вказане вище майно.

При цьому, за уточненими вимогами позивач ОСОБА_1 просить виділити їй квартиру за адресою: АДРЕСА_3 та автомобіль «Lexus LS 469», легковий седан, 2010 року випуску, реєстраційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , визнавши за нею право власності на це майно.

Відповідачу ж ОСОБА_2 позивач просить виділити житловий будинок загальною площею 227,6, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,1716 га., кадастровий № :004:1151, за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль «Audi А6», легковий універсал, 2007 року випуску, реєстраційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 .

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь грошову компенсації замість її частки у праві спільної сумісної власності в розмірі 325 887,34 грн. та зообов`язати відповідача передати їй свідоцтво про реєстрацію автомобіля «Lexus LS 469».

В судове засідання позивач не з`явилась, хоча була повідомлена про час і місце розгляду справи належним чином. Представила заяву, в якій повністю підтримує свої позовні вимоги, а справу просить розглядати без її участі.

Відповідач також в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Також представив до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі. При цьому, в своїй заяві зазначив, що він не проти поділу спільного майна із позивачем, але вважає, що запропонований позивачкою варіант поділу не відповідає засадам справедливості та вимогам закону, а вартість майна, яку вказала позивач в своїй заяві, не відповідає його реальній вартості.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на так.

Так, із матеріалів справи вбачається, що сторони по справі з 02 жовтня 2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Також судом встановлено, що в період шлюбу сторони придбали:

- житловий будинок загальною площею 227,6 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 566 400 грн, що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівліпродажу від 07 жовтня 2016 року, укладеним між відповідачем ОСОБА_2 та громадянкою ОСОБА_3 ;

- земельну ділянку площею 0,1716 га, кадастровий № :01:004:1151, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 49 000 грн. що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівліпродажу від 07 листопада 2016 року, укладеним між відповідачем ОСОБА_2 та громадянкою ОСОБА_3 ;

- квартиру АДРЕСА_2 , площею 63 кв.м вартістю 145 900 грн, що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 4 вересня 2012 року, укладеним між позивачем ОСОБА_1 та громадянином ОСОБА_4 ;

- автомобіль «Lexus LS 460», легковий седан, 2010 року випуску, зареєстрований 17.01.2019 року на відповідача ОСОБА_2 та автомобіль «Audi А6», легковий універсал, 2007 року випуску, зареєстрований 10.10.2018 року на відповідача ОСОБА_2 ( дані обставини підтверджуються витягом із державного реєстру транспортних засобів).

За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Стаття 69 СК України передбачає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Тому, виходячи із вимог цих законів, суд вважає, що вищевказане нерухоме майно є спільною сумісною власністю сторін, а тому воно підлягає поділу між сторонами.

Згідно зі ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України і за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Тому, вирішуючи питання про поділ спільного майна, суд не може погодитись із запропонованим позивачкою варіантом його поділу із наступних підстав. По-перше, частка кожної із сторін у цьому майні є значною, оскільки складає його половину. По-друге, позивачкою не представлено доказів, що нерухоме майно не може бути розділене між сторонами в натурі. Та обставина, що сторони не проживають разом, ще не свідчить, що спільне володіння і користування цим майном є неможливим і частка кожної сторін не може бути виділена в натурі. Крім того, при запропонованому позивачем варіанті поділу, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу ОСОБА_1 значну грошову компенсацію в розмірі більше 300 тис. грн. Однак, відповідач категорично заперечує проти сплати позивачу такої компенсації, а позивач не надала суду належних і допустимих доказів, що відповідач реально в змозі її виплатити позивачу.

Крім того, вирішуючи питання про поділ спільного майна сторін, суд звертає увагу на наступне.

Так,на підтвердження вартості автомобілів, які позивач просить поділити між сторонами, нею представлено лише роздруківки із сайтів, на яких міститься оголошення про продаж позивачем автомобіля ««Audi», а також оголошення про продаж автомобіля ««Lexus LS 460» такого ж року випуску та приблизно такої ж комплектації, що і автомобіль, який належить сторонам. Тобто, позивачем указана лише орієнтовна, а не дійсна вартість цих автомобілів. В той же час, відповідно до п. 22 Постанови Пленуму ВС України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Оскільки позивачем указана лише орієнтовна вартість автомобілів, то це позбавляє суд можливості здійснити справедливий поділ цього майна відповідно до його реальної вартості.

При таких обставинах, суд вважає необхідним провести розподіл спільного майна сторін не шляхом виділення позивачці та відповідачу окремих об`єктів нерухомого та рухомого майна при сплаті відповідачу грошової компенсації, а визнати за сторонами право власності на Ѕ частину кожного із об`єктів майна, що підлягає розділу.

Що стосується вимог позивача про стягнення із відповідача на її користь судових витрат в сумі 26 147 грн. 20 коп., то суд виходить із такого.

Так, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі, на професійну правничу допомогу та які пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що при подачі позовної заяви до суду ОСОБА_1 був сплачений судовий збір в сумі 5763 грн. за подачу позову та 384 грн. 20 коп. за подачу заяви про забезпечення позову. Вказані вище судові витрати належним чином підтверджуються представленими квитанціями про їх оплату. Однак, позивачем не представлено жодних належних і допустимих доказів про понесені витрати на проведення експертизи по справі та витрати на правничу допомогу.

Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на загальну суму 6147 грн. 20 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , проживаючої по АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , право власності на Ѕ частину квартири, що розташована по АДРЕСА_3 , право власності на Ѕ частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , право власності на Ѕ частину земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , право власності на Ѕ частину автомобіля «Audi А6», легковий універсал, 2007 року випуску, реєстраційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , право власності на Ѕ частину автомобіля «Lexus LS 469», легковий седан, 2010 року випуску, реєстраційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , право власності на Ѕ частину квартири, що розташована по АДРЕСА_3 , право власності на Ѕ частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , право власності на Ѕ частину земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , право власності на Ѕ частину автомобіля «Audi А6», легковий універсал, 2007 року випуску, реєстраційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , право власності на Ѕ частину автомобіля «Lexus LS 469», легковий седан, 2010 року випуску, реєстраційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 .

В задоволенні решти вимог ОСОБА_1 відмовити за їх необґрунтованістю.

Накладений арешт на квартиру, що розташована по АДРЕСА_3 , житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1 , автомобіль «Audi А6», легковий універсал, 2007 року випуску, реєстраційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , та автомобіль «Lexus LS 469», легковий седан, 2010 року випуску, реєстраційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 , проживаючої по АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , понесені по справі судові витрати в сумі 6147 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сумського апеляційного суду через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Глухівського міськрайонного суду О.В.Сапон