справа № 753/4071/16-ц
головуючий у суді І інстанції Вовк Є.І.
провадження № 22-ц/824/2352/2020
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
У Х В А Л А

02 березня 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Мостової Г.І.,

суддів Слюсар Т.А., Волошиної В.М.,

за участю секретаря судового засідання: Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 січня 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», ОСОБА_3 про стягнення коштів у порядку регресу, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з вимогами до ПрАТ СК «Український страховий стандарт» про стягнення коштів у порядку регресу у сумі 37 410 грн та до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди у сумі 1 000 грн.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 30 січня 2017 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПрАТ СК «Український страховий стандарт» у повному обсязі (а.с. 9-15 т.2).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, у якій просила скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 січня 2017 року та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 19-26 т.2).

За наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 , Апеляційним судом міста Києва було ухвалено рішення від 16 травня 2017 року, яким апеляційну скаргу задоволено частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 січня 2017 року у частині відмови у задоволенні позову до відповідача ПрАТ СК «Український страховий стандарт» скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволенні позовних вимог.

Стягнуто з ПрАТ СК «Український страховий стандарт» на користь ОСОБА_2 у відшкодування у порядку регресу 21 073 грн 28 коп. та судовий збір у сумі 652 грн 03 грн. В іншій частині рішення районного суду залишено без змін (а.с. 61-66 т.2).

28 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Дарницького районного суду від 30 січня 2017 року, в якій просить:

виправити процесуальне порушення суду першої інстанції та залучити його, ОСОБА_1 , до участі у справі 753/4071/16-ц у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача;

змінити рішення Дарницького районного суду від 30 січня 2017 року у частині залучення ОСОБА_1 до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача;

змінити рішення Апеляційного суду міста Києва від 16 травня 2017 року у мотивувальній частині, скасувавши твердження апеляційного суду про те, що «шкода потерпілій особі у ДТП внаслідок винної поведінки ОСОБА_1 була відшкодована позивачем по справі, у позивача на підставі статті 1191 ЦК України виникло право зворотної вимоги до винної особи»;

в іншій частині рішення Апеляційного суду міста Києва від 16 травня 2017 року залишити без змін;

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 826 грн 80 коп.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 січня 2017 року у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не було залучено до розгляду справи №753/4071/16-ц як в першій так і в апеляційній інстанції, а вирішено питання про права та обов`язки заявника.

Позивач, відповідачі належним чином повідомлені про розгляд справи в апеляційній інстанції, не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 січня 2017 рокуоскаржується лише у частині зміни рішення Дарницького районного суду від 30 січня 2017 року у частині залучення ОСОБА_1 до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, тому предметом апеляційного перегляду є оскаржуване рішення лише у цій частині.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційне провадження підлягає закриттю з огляду на таке.

Судом встановлено, що 26 листопада 2014 року о 08 год. 45 хв. на перехресті вулиць Дарницьке шосе - Сортувальна у м. Києві з вини водія ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої відбулося зіткнення автомобіля з номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , з автомобілем з номерним знаком НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , та відбулося пошкодження вказаних автомобілів.

Вартість ремонту автомобіля з номерним знаком АМ4151АР становить 37 410 грн згідно з рахунком-фактурою від 25 серпня 2015 року.

Станом на 26 листопада 2014 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як власника наземного транспортного засобу - автомобіля з номерним знаком НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ СК «Український страховий стандарт», згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС 9066974 від 09 квітня 2014 року, з встановленням ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого - 50 000 грн., з франшизою - нуль.

25 серпня 2015 року між позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на підставі довіреності від 22 жовтня 2010 року (а.с. 95) в інтересах ОСОБА_5 було укладено угоду про відшкодування шкоди, завданої вказаному автомобілю з номерним знаком НОМЕР_2 внаслідок ДТП, що сталась 26 листопада 2014 року, з метою ремонту вказаного автомобіля, у розмірі 37 410 грн., згідно з якою ОСОБА_2 сплатила ОСОБА_4 вказану суму (а.с. 26).

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 30 січня 2017 року у справі № 753/4071/16-ц відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПрАТ СК «Український страховий стандарт» у повному обсязі (а.с. 9-15 т.2).

Рішенням Апеляційного суду міста від 16 травня 2017 року (апеляційне провадження №22-ц/796/4209/2017) скасовано рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 січня 2017 року у справі №753/4071/16-ц про відмову у задоволенні позову до відповідача ПрАТ СК «Український страховий стандарт» та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнуто з ПрАТ СК «Український страховий стандарт» на користь ОСОБА_2 у відшкодування в порядку регресу 21 073 грн 28 коп. та судовий збір у сумі 652 грн 03 грн. В іншій частині рішення районного суду залишено без змін (а.с. 61-66 т.2).

Визначаючи суму, яку зобов`язана сплатити страхова компанія, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність винного водія, колегія суддів керувалася статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Положенням про порядок та умови проведення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1996 року № 1175.

А також, враховуючи викладене та те, що згідно з висновком судової авто-товарознавчої експертизи від 05 грудня 2016 року вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу станом на 26 листопада 2014 року становила 21 073 грн 28 коп., колегія суддів встановила, що з ПрАТ СК «Український страховий стандарт» на користь позивача стягненню підлягає саме ця сума.

А також, у рішенні Апеляційного суду міста від 16 травня 2017 року (провадження №22-ц/796/4209/2017) вказано, що з приводу різниці між фактично сплаченою позивачем сумою та цією сумою, позивач має право звернутись з вимогами у порядку статті 1194 ЦК України. В цій справі позивач вимог до винного водія не заявляла.

Отже, як вбачається з рішення першої та апеляційної інстанцій водій ОСОБА_1 з вини, якого сталася вказана дорожньо-транспортна пригода, не був залучений до участі у справі за позовом ОСОБА_2 до ПрАТ СК «Страхова компанія «Український страховий стандарт», ОСОБА_3 про стягнення коштів у порядку регресу, розгляд справи відбувся без його повідомлення.

Рішення Апеляційного суду міста від 16 травня 2017 року у справі № 753/4071/16-ц (провадження №22-ц/796/4209/2017) у касаціцйному порядку не переглядалося.

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів у порядку зворотної вимоги (регресу).

Позов обґрунтований тим, що рішенням Апеляційного суду міста Києва від 16 травня 2017 року у справі № 753/4071/16-ц (провадження

№22-ц/796/4209/2017) за позовом ОСОБА_2 до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» про стягнення 37 410 грн., стягнуто з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» на користь ОСОБА_2 21 073 грн 28 коп. - визначену суму страхового відшкодування згідно з проведеною судово-автовотоварознавчою експертизою, та вважає, що різниця між фактичними витратами на відновлення автомобіля - 37 410 грн й стягнутим страховим відшкодуванням - 21 073 грн 28 коп., а саме - 17 336 грн 72 коп. має у порядку статті 1194 ЦК України бути стягнута з відповідача, як винуватця ДТП.

Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 16 січня 2019 року у справі №753/17594/17 відмовленоу задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в порядку зворотної вимоги (регресу).

Постановою Київського апеляційного суду від 30 липня 2019 року у справі №753/17594/17 (апеляційне провадження № 22-ц/824/5042/2019) вказане заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 січня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування шкоди у порядку регресу 16 336 грн 72 коп. та судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 640 грн та судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 960 грн.

Постанова апеляційного суду з посиланням на частину 4 статті 82 ЦПК України, обґрунтована тим, що рішенням Апеляційного суду міста Києві від 16 травня 2017 року, яке набрало законної сили, у справі № 753/4071/16 за позовом ОСОБА_2 до ПрАТ СК «Український страховий стандарт», ОСОБА_3 про стягнення коштів у порядку регрессу встановлені такі обставини «з приводу різниці між фактично сплаченою позивачем сумою та цією сумою, позивач має право звернутись з вимогами у порядку статті 1194 ЦК України. В цій справі позивач вимог до винного водія не заявляла», які не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, оскільки шкода потерпілій особі в ДТП внаслідок винної поведінки ОСОБА_1 була відшкодована позивачем по справі, з приводу різниці між фактично сплаченою позивачем ( ОСОБА_2 ) сумою (37 410 грн) та даною сумою (21 073 грн), позивач ( ОСОБА_2 ) має право звернутись з вимогами у порядку статті 1194 ЦК Українидо водія, винного у ДТП.

Ухвалою від 20 серпня 2019 року Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду було відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі № 753/17594/17, з підстав малозначності.

Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 370 ЦПК України якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави.

При цьому, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції та розглядає таку скаргу, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Відповідно пункту 4 до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 2 цієї статті).

Відповідно пункту 4 до частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Як вбачається рішення суду першої інстанції про відмову у позові, яке оскаржується лише у частині незалучення ОСОБА_1 до участі у справі в якості третьої особи, не містить вирішення судом питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 .

А отже і підстави для скасування рішення суду першої інстанції, передбачених пунктом 4 до частини 3 статті 376 ЦПК України, відсутні.

А за відсутності підстав для скасування рішення суду першої інстанції, колегія апеляційного суду позбавлена процесуальної можливості змінити рішення Апеляційного суду міста Києва від 16 травня 2017 року у мотивувальній частині, скасувавши твердження апеляційного суду про те, що «шкода потерпілій особі у ДТП внаслідок винної поведінки ОСОБА_1 була відшкодована позивачем у справі, у позивача на підставі статті 1191 ЦК України виникло право зворотної вимоги до винної особи».

Відповідно до пункту 3 частини 1 стаття 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (частина 2 статті 362 ЦПК України).

Керуючись статтями 362, 389ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», ОСОБА_3 про стягнення коштів у порядку регресу.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді В.М. Волошина

Т.А. Слюсар