КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№22-ц/824/3125/2020 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя Гуля В.В.,

суддів Сушко Л.П., Сліпченка О.І.,

за участю секретаря Линок В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 25 листопада 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмила Олегівна, ПАТ «Універсал Банк» на дії приватного виконавця,-

встановив:

Бондарчук Ірина Юріївна звернулася до суду із скаргою, в якій просила визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. у виконавчому провадженні ВП № 59607899 від 23.07.2019 за виконавчим листом № 755/10207/14-ц, виданим 11.09.2015 Дніпровським районним судом м. Києва щодо звернення стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з дією мораторію, визначеного Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення коштів кредитів в іноземній валюті»; припинити приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. у виконавчому провадженні ВП № 59607899 від 23.07.2019 звернення стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з дією мораторію, визначеного Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення коштів кредитів в іноземній валюті»; заборонити приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. у виконавчому провадженні ВП № 59607899 від 23.07.2019 за виконавчим листом № 755/10207/14-ц, виданого 11.09.2015 Дніпровським районним судом м. Києва, здійснювати дії щодо звернення стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з дією мораторію, визначеного Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення коштів кредитів в іноземній валюті».

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 листопада 2019 рокускаргу задоволено частково.

Визнано протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни у виконавчому провадженні ВП № 59607899 від 23.07.2019 за виконавчим листом № 755/10207/14-ц, виданого 11.09.2015 Дніпровським районним судом м. Києва щодо звернення стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з дією мораторію, визначеного Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмилу Олегівну усунути порушення (поновити порушене право заявника) шляхом припинення звернення стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з дією мораторію, визначеного Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у виконавчому провадженні ВП № 59607899 від 23.07.2019, на час дії Закону Україну «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

В іншій частині скарги відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції в частині задоволення скарги, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмила Олегівна в апеляційній скарзі просить в зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм процесуального права, ухвалу суду скасувати і в задоволенні скарги відмовити.

Апеляційну скаргу мотивувала тим, що на квартиру АДРЕСА_1 не поширюється дія мараторію визначеного Законом України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» у зв`язку з тим, що таке нерухоме житлове майно не використовується як місце постійного проживання боржника.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 вересня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 001-2900/840-0205 (на придбання майна), відповідно до якого позичальник надав кредит в іноземній валюті у сумі 120 000 доларів США в порядку і на умовах, визначених законом.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, в цей же день, між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, за умовами якого в іпотеку банку передано належну ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_3 .

11 вересня 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва було видано виконавчий лист №755/10207/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором №001-2900/840-0205 від 27.09.2007 станом на 13.03.2010 у розмірі 135 999,04 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 1 262 383,89 грн.

23 липня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59607899 щодо виконання виконавчого листа №755/10207/14-ц , виданого 11 вересня 2015 Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №001-2900/840-0205 від 27.09.2007 станом на 13.03.2010 у розмірі 135 999,04 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 1 262 383,89 грн.

Згідно постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 25 вересня 2019 року, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О., описано та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1

27 вересня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, якою призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Євроексперт Груп» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №755/10207/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №001-2900/840-0205 від 27.09.2007 станом на 13.03.2010 у розмірі 135 999,04 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ становить 1 262 383,89 грн.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 14 жовтня 2019 року, у розділі Відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно в підрозділі Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень наявний запис про обтяження: 32534751 (спеціальний розділ) від 24 липня 2019 року щодо арешт нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 59607899, виданої 24.07.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О., підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 47932135 від 24.07.2019, ОСОБА_2 , приватний виконавець.

Згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , в якій зареєстрована з 17 червня 2008 року по теперішній час, та яку передала в оренду ОСОБА_3 з 23 вересня 2019 року до 29 вересня 2019 року.

Задовольняючи скаргу частково суд визнав протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни у виконавчому провадженні ВП № 59607899 від 23.07.2019 за виконавчим листом № 755/10207/14-ц, виданого 11.09.2015 Дніпровським районним судом м. Києва щодо звернення стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з дією мораторію, визначеного Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки ОСОБА_1 проживає у квартирі АДРЕСА_1 , загальна площа якої не перевищує 140 кв. м, іншого нерухомого майна у власності ОСОБА_1 не має, добровільної згоди на відчуження спірного майна вона не надавала.

Відмовляючи в задоволенні скарги в частині заборони приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Лановенко Л.О. у виконавчому провадженні ВП № 59607899 вчиняти дії щодо звернення стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з дією мораторію, визначеного Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення коштів кредитів в іноземній валюті», суд виходив з того, що така вимога не відповідає завданням цивільного судочинства щодо ефективного захисту прав сторін виконавчого провадження.

Такий висновок суду в оскаржуваній частині відповідає обставинам справи та вимогам закону виходячи з наступного.

7 червня 2014 року набув чинності Закон № 1304-VII, згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) цей предмет іпотеки (застави).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону № 1304-VII протягом його дії інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Вказаний Закон є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

Згідно матеріалів справи відповідно до кредитного договору № 001-2900/840-0205 від 27 вересня 2007 року ВАТ «Банк Універсальний» надав ОСОБА_1 кредит у валюті - 120000 доларів США з цільовим призначенням для придбання двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , якою остання забезпечила свої кредитні зобов`язання відповідно до договору іпотеки від 27 вересня 2007 року.

Таким чином кредит наданий у валюті і квартира виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України.

Це нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника і має загальну площу 58,7 кв.м., житловою площею 35,7 кв.м., що не перевищує 140 кв.м.

У позичальника у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Своєї згоди на відчуження спірного майна вона не надавала.

За таких обставин, задовольняючи скаргу частково, суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про неможливість звернення стягнення на іпотеку, яка підпадає під дію мараторію (Закон № 1304-VII).

Доводи апеляційної скарги про тимчасову відсутність боржника вказаних висновків суду не спростовує, оскільки приватним виконавцем не доведено, що у позичальника у власності знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Таким чином Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Інші аргументи апеляційної скарги на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції не впливають, його правильних по суті висновків не спростовують.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)", § 23).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 25 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач В.В. Гуль

Судді Л.П. Сушко

О.І. Сліпченко