Справа № 297/1408/20
Ухвала

про забезпечення позову

18 грудня 2020 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого Гецко Ю. Ю., розглянувши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката пуканич Е. В. про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса МИрончук О. В., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови, встановлення факту прийняття спадщини та зобов`язання вчинити певні дії по цивільній справі № 297/1408/20,

встановив:

В провадженні Берегівського районного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса МИрончук О. В., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови, встановлення факту прийняття спадщини та зобов`язання вчинити певні дії.

Представник позивача подав заяву про забезпечення позову по справі, в якій просить з метою забезпечення позову у цивільній справі просить накласти арешт на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та заборонити ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , а також іншим особам, вчиняти будь-які дії щодо вищевказаного нерухомого майна до вирішення зазначеної справи по суті.

Згідно з ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В обґрунтування вимог заяви вказує на те, що існує висока імовірність, що відповідачка намагатиметься відчужити майно, від чого наразі вона не усунута. У подальшому вона матиме змогу відчужити оформлену частку у нерухомості, що складе значні труднощі, а може і зовсім унеможливить виконання рішення суду по даній цивільній справі, яке імовірно буде винесено на користь позивачки.

Дослідивши подану заяву та матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Відповідно до п.1-3 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; інше.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Метою забезпечення позову є збереження матеріального об`єкта спору до вирішення справи в суді. Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових Інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Судом встановлено, що при розгляді заяви про забезпечення позову знайшли своє підтвердження доводи позивача.

З огляду на наявність спору між сторонами по справі щодо поділу вказаного нерухомого майна, як об`єкта спільної сумісної власності подружжя, суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки суд при постановленні ухвали про арешт майна враховує принцип співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Отже, у суду є всі підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешт на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та заборонити ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , заборонивши розпоряджатися даним майном може призвести до відчуження нерухомого майна на користь третіх осіб, що в свою чергу призведе до утруднення або зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Суд вважає, що захід забезпечення позову у вигляді арешту, яке є об`єктом спірних правовідносин, є заходом спроможним забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, оскільки гарантує виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог.

Вказаний вид забезпечення позову є доцільним, пов`язаним із предметом спору та достатнім для забезпечення виконання майбутнього рішення.

Суд звертає увагу відповідача, що забезпечення позову у вигляді арешту не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу.

Проаналізувавши зміст позовних вимог, розглянувши подану позивачем заяву про вжиття заходів забезпечення позову, виходячи із пов`язаності заходів забезпечення позову з його предметом, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України,

постановив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката пуканич Е. В. про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса МИрончук О. В., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування постанови, встановлення факту прийняття спадщини та зобов`язання вчинити певні дії по цивільній справі № 297/1408/20 - задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та заборонити ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , а також іншим особам, вчиняти будь-які дії щодо вищевказаного нерухомого майна до вирішення зазначеної справи по суті.

Виконання ухвал з питань забезпечення позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.Строк пред`явлення даної ухвали до виконання три роки з наступного дня після ухвалення.Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області шляхом подачі в 15 - денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Гецко Ю. Ю.