Справа №359/8450/20
Провадження №2-з/359/114/2020
УХВАЛА

5 листопада 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Шеремет А.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника відповідача Говдя Р.М.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача акціонерне товариство «Правекс Банк», про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки та об`єкта незавершеного будівництва, визнання права власності на ці об`єкти нерухомого майна,

встановив:

1. Суть процесуального питання, що розглядається судом.

1.1. Представник позивача ОСОБА_1 звернувся з вказаною заявою та посилається на те, що його довірителем ОСОБА_2 пред`явлений до Бориспільського міськрайонного суду позов, в якому вона просить визнати недійсними договори купівлі-продажу об`єкта незавер-шеного будівництва по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1193 га з кадастровим номером :01:001:0199 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), розташованої в с. Велика Олександрівка Бориспільського району; а також визнати за позивачем право власності на ці об`єкти нерухомого майна. Однак право власності на об`єкт незавершеного будівництва та земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_3 . Він може в будь-який час відчужити вказані об`єкти нерухомого майна у власність інших осіб. Ця обставина унеможливить виконання рішення суду та істотно утруднить захист прав позивача. Тому представник позивача ОСОБА_1 просить суд накласти арешт на об`єкт незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1193 га з кадастровим номером :01:001:0199 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану в с.Велика Олександрівка Бориспільського району; а також заборонити іншим особам вчиняти дії щодо цих об`єктів нерухомого майна.

1.2. У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримує заяву та наполягає на її задоволенні.

1.3. Представник відповідача Говдь Р.М. категорично заперечує проти задоволення заяви та посилається на те, що його довіритель ОСОБА_3 законно набув право власності на об`єкт незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1193 га з кадастровим номером :01:001:0199 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану в с. Велика Олександрівка Бориспіль-ського району. Підстави для задоволення пред`явленого позову відсутні. Тому представник відповідача Говдь Р.М. просить суд відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

2. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

2.1. В жовтні 2020 року ОСОБА_2 пред`явила до Бориспільського міськрайонного суду позов (а.с.14-23), в якому вона просить визнати недійсними договори купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1193 га з кадастровим номером :01:001:0199 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), розташованої в с. Велика Олександрівка Бориспіль-ського району; а також визнати за позивачем право власності на ці об`єкти нерухомого майна.

2.2. Спірні процесуальні правовідносини регулюються главою 10 «Забезпечення позову» розділу І «Загальні положення» ЦПК України.

3. Норми процесуального права, якими керується суд при розгляді заяви.

3.1. Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

3.2. Згідно з ч.3 ст.150 цього Кодексу заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

3.3. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

3.4. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

3.5. Згідно з ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений у своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

3.6. Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»). Необґрунтована затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії»).

4. Мотиви, якими керується суд при розгляді заяви.

4.1. Зі змісту інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №222852173 від 7 вересня 2020 року та №231134029 від 5 листопада 2020 року (а.с.47-48, 54-56) вбачається, що за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на об`єкт незавер-шеного будівництва по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1193 га з кадастровим номером :01:001:0199 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану в с. Велика Олександрівка Бориспільського району. Крім того, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні записи про обтяження вказаних об`єктів нерухомого майна. Тому ОСОБА_3 може в будь-який час відчужити об`єкт незавершеного будівництва та земельну ділянку у власність інших осіб. Ця обставина унеможливить не тільки виконання рішення суду, а також задоволення позову в цілому. Крім того, ОСОБА_2 буде вимушена додатково оспорювати дійсність договорів відчуження вказаних об`єктів нерухомого майна. Ця обставина свідчить також про те, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить ефективний захист прав позивача.

4.2. Безумовно, накладення арешту на об`єкт незавершеного будівництва та земельну ділянку призведе до втручання держави у право ОСОБА_3 на мирне володіння його майном. Водночас, таке втручання є не тільки виправданим, але й вкрай необхідним, оскільки воно спрямовано виключно на забезпечення цивільного судочинства та запобігання виникнення нових спорів з іншими особами, які можуть придбати спірне майно. Вказані цілі становлять суспільний інтерес, який превалює над індивідуальними свободами відповідача. Крім того, арешт об`єкта незавершеного будівництва та земельної ділянки полягає у позбавленні ОСОБА_3 можливості лише розпоряджатись цими об`єктами нерухомого майна. Відповідач матиме право повноцінно користуватись та володіти ними. Це свідчить про те, що накладення арешту на об`єкт незавершеного будівництва та земельну ділянку не призведе до жодних негативних наслідків. Вжиття цього процесуального заходу не порушить вимоги ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а навпаки сприятиме захисту права позивача на справедливий суд, гарантованого ч.1 ст.6 цієї ж Конвенції.

4.3. Предметом спору є об`єкт незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,1193 га з кадастровим номером :01:001:0199 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована в с.Велика Олександрівка Бориспільського району. Ця обставина свідчить про те, що накладення арешту на вказані об`єкти нерухомого майна є співмірним заходом забезпечення позову, який повністю відповідає змісту заявлених позовних вимог.

5. Висновки суду.

5.1. З огляду на це суд вважає допустимим накласти арешт на об`єкт незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1193 га з кадастровим номером :01:001:0199 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану в с. Велика Олександрівка Бориспільського району.

5.2. Водночас, накладення арешту на вказані об`єкти нерухомого майна повністю виключає можливість їх відчуження у власність інших осіб. Ця обставина свідчить про відсутність потреби у додатковій забороні іншим особам вчиняти дії щодо об`єкта незавер-шеного будівництва та земельної ділянки.

Керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.258, абз.2 ч.6 ст.259, ст.260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на об`єкт незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1193 га з кадастровим номером :01:001:0199 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану в с.Велика Олександрівка Бориспільського району.

У задоволенні заяви в частині вимоги про заборону іншим особам вчиняти будь-які дії щодо цих об`єктів нерухомого майна представнику позивача ОСОБА_1 відмовити.

Стягувач: ОСОБА_2 , дата народження невідома, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживає в АДРЕСА_2 .

Боржник: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер невідомий, проживає по АДРЕСА_3 .

Повний текст ухвали суду складений 10 листопада 2020 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення повного тексту судового рішення. Водночас, оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець