17.11.2020 Єдиний унікальний номер 205/3214/19
Номер провадження 2/205/695/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу №205/3214 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа: Друга дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем та визнання права власності на частину домоволодіння -

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпровської міської ради, треті особи: Друга дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем та визнання права власності на частину домоволодіння.

В обґрунтування позову, з урахуванням уточнень, зазначила, що 25 червня 1977 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_4 , який мав рідну сестру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У 2012 році сестра переїхала мешкати до позивача та її чоловіка. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивача. Його сестра продовжувала мешкати разом з позивачем до своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить 65/400 частин домоволодіння АДРЕСА_1 . Інших спадкоємців вона не мала. Позивач звернулась з заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк. Однак, державним нотаріусом було видано постанову у вчиненні нотаріальної дії.

На підставі викладеного, просить встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_5 з листопада 2012 року по день її смерті за адресою: АДРЕСА_2 , а також визнати за позивачем право власності на 65/400 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , що складає в житловому будинку літ.А-1 загальною площею 97.6 кв.м., житловою площею 55,0 кв.м., кв. АДРЕСА_3 , яка складається з 3-х житлових кімнат 2-2, 2-3, 2-4, житловою площею 28,2 кв.м., сіни а? 2-5, веранди літ.а, літньої кухні літ.И, сараю літ.Н, у спільному користуванні споруди №2-5, вбиральня №1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2019 року у справі замінено первісного відповідача ОСОБА_6 на належного відповідача Дніпровську міську раду.

08 листопада 2019 року надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача Дніпровської міської ради Ревякіна Н.М. заперечувала проти задоволення позову, оскільки в матеріалах справи відсутні докази ведення спільного побуту та проживання позивача та ОСОБА_5 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2020 року залучено до участі у цивільній справі № 205/3214/19 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 .

16 червня 2020 року у судовому засіданні судом ухвалено залучити в якості третьої особи ОСОБА_3 .

Учасники справи у судове засідання не з`явились.

Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Анохіна В.О. надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, не заперечував проти розгляду справи за відсутності сторін.

Представник відповідача Дніпровської міської ради Ревякіна Н.М. письмово просила розглянути справу без участі представника, у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи Другої дніпровської державної нотаріальної контори Олехнович Л.Ю. у заяві просила розглянути справу за відсутності представника контори.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася. Про час, дату, місце судового засідання повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася. Про час, дату, місце судового засідання повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін, за наявних у справі матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав.

Положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Любимівка Дніпровського району Дніпропетровської області (а.с.13).

До реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 мала прізвище ОСОБА_8 (а.с. 67-68).

Заявник ОСОБА_1 була дружиною померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 38) ОСОБА_4 (а.с. 19).

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 03 жовтня 2002 року (а.с. 9, 20).

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 293 від 05 липня 2018 року місцем смерті ОСОБА_5 є АДРЕСА_2 , а місце проживання померлої: АДРЕСА_4 (а.с. 24).

Згідно з довідкою № 726 від 13 травня 2019 року, виданою Любиміською сільською радою Дніпровського району Дніпропетровської області, по свідченню сусідів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . ОСОБА_5 проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 з листопада 2012 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.77).

Ці обставини підтвердженні у судовому засіданні свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також те, що заявник постійно проживала з сестрою свого чоловіка ОСОБА_4 ОСОБА_5 , вели спільне господарство, дбали одна про одну.

03 січня 2019 року заявник звернулася до Другої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 як така, що проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (а.с.61 - зворот).

11 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с.69 - зворот), однак, постановою державного нотаріуса Циганко Є.Л. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.70).

З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, у силу вимог ч. 1 ст.1299 ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявниці відсутні, то вона звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Із роз`ясень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, слідує, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що факт постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_5 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 до дня смерті останньої за адресою: АДРЕСА_2 є доведеним.

Що стосується позовних вимог в частині визнання права власності на 65/400 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , судом встановлено наступне.

ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 15 вересня 1997 року посвідченого приватним нотаріусом Поповою І.В., зареєстрованого дніпропетровським бюро технічної інвентаризації 23 лютого 1998 року за реєстровим № 79 у реєстровій книзі № 611, на праві приватної власності належить 65/400 частин жилого будинку АДРЕСА_1 (а.с.39).

Положеннями ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження його майна.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтями 1268, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

В силу ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Враховуючи викладене, а також те, згідно зі спадковою справою № 01/2019 (а.с.61-70), відкритої після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , інші спадкоємці ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини не зверталися, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Оскільки позивачем не заявлено вимоги про стягнення судового збору з відповідача на його користь, питання про стягнення судового збору судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 317, 1216-1218, 1268, 1270, 1297, 1296 ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-79, 81, 247, 259, 263-265, 315, 319, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа: Друга дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем та визнання права власності на частину домоволодіння - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_5 з листопада 2012 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 65/400 частин домоволодіння АДРЕСА_1 , що складається з : в житловому будинку літ.А-1 загальною площею 97.6 кв.м., житловою площею 55,0 кв.м., кв . АДРЕСА_3 , яка складається з 3-х житлових кімнат 2-2, 2-3, 2-4, житловою площею 28,2 кв.м., сіни а? 2-5, веранди літ.а, літньої кухні літ.И, сараю літ.Н, у спільному користуванні споруди №2-5, вбиральня №1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_11 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Н.Г.Остапенко