Провадження №2/151/47/20
Чечельницький районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Моцного В.С.
при секретарі Добровольській М.С.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 15.05.2019 року між позивачем (орендодавцем) та відповідачем (орендарем) укладений договір оренди інструменту №1/15, відповідно до якого відповідачу було передано в оренду на період з 15.05.2019 року по 16.05.2019 року інструмент відбійний молоток Bosch GSH5 CE та ланцюгову пилу Bosch АКЕ 35 S, що підтверджується додатками №1/1 та 1/2 (Акти видачі) до вказаного договору, де також зазначається інвентарний (серійний) номер інструменту, вартість, розмір орендної плати та строк, які є невід`ємною частиною договору.
Однак, не дивлячись на строк дії договору, відповідач у вказаний строк інструмент не повернув, строк оренди не продовжив та ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань з повернення орендованого інструменту. Також, починаючи з 22.05.2019 року на неодноразові звернення позивача до відповідача про необхідність повернення орендованого майна останнім були проігноровані, інструмент не повернутий, оплата за оренду інструмента не здійснювалась.
Позивач в судове засідання не з`явився, подавши до суду письмову заяву про слухання справи за його відсутності. Позов підтримує в повному обсязі з підстав викладених у ньому, в разі неявки відповідача проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судові засідання призначені 27.01.2020 року, 21.02.2020 року та 05.05.2020 року не з`явився, хоча про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванню обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з таких підстав.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Норми ст.ст. 509, 623, 625 ЦК України зазначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки, і він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Також ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Крім того, на дані правовідносини, які виникають за договором оренди індивідуально визначеного майна поширюються положення параграфу 1 глави 58 ЦК України.
Згідно з ч.1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Відповідно до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
За нормою ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.
Як врегульовано ч.1 ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
За змістом ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. Підстави для розірвання договору оренди на вимогу наймодавця врегульовані ст. 783 ЦК України.
Судом установлено, що 15 травня 2019 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендодавцем) та ОСОБА_2 (орендарем) укладено договір оренди інструментів №1/15.
Згідно з п.1. договору, орендодавець зобов`язується надати в тимчасове користування, а орендар прийняти, сплатити за користування й вчасно повернути інструмент, які належать орендодавцю на праві приватної власності, в справному стані з урахуванням нормального зношування відповідно до акту видачі, який є невід`ємною частиною договору.
Порядок надання й повернення інструменту та термін оренди врегульований розділом 2 Договору, а саме, інструменти надаються на термін вказаний в акті видачі. Орендар вправі продовжити термін оренди, при цьому він зобов`язаний письмово повідомити орендодавця про таке бажання не пізніше, ніж за два дні до закінчення терміну оренди. Термін знаходження інструментів в оренді обчислюється від моменту підписання Акту видачі орендованого інструменту.
За змістом п.4.2 договору після закінчення терміну оренди орендар повинен своєчасно повернути обладнання орендодавцеві предмети прокату в чистому і справному стані і повній технічній комплектації.
Пунктом 4.8 договору зазначається що, орендар зобов`язаний вивезти інструменти зі складу орендодавця й повернути їх самостійно за свій рахунок.
Також у договорі обумовлено відповідальність сторін, як одну з істотних умов договору оренди, у вигляді штрафу, неустойки та відшкодування вартості ремонту.
Договір містить підписи сторін та дату укладення під його текстом. Копія знаходиться у матеріалах справи.
Відповідно до матеріалів справи згідно з описом вкладення до цінного листа та квитанцією із відміткою ПАТ «УКРПОШТА» 10.06.2019 року на адресу відповідача зазначену у договорі позивачем надіслано листа-претензію по договору оренди інструментів №1/15 від 15.05.2019 року, згідно якого пред`явив свої вимоги.
Пунктом 6.2 договору зазначається, що при неповерненні інструментів протягом тридцяти днів від дня закінчення строку користування, орендар сплачує орендодавцю штраф в розмірі 100% від вартості інструментів.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Умовами спірного договору, а саме пунктами 6.1 передбачено застосування неустойки, як виду цивільно-правової відповідальності за прострочення повернення інструментів по даному договору, внаслідок чого нарахування неустойки відбувається за кожний день прострочення.
У той самий час, згідно з пунктом 6.2 передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності при не поверненні інструментів протягом тридцяти днів від дня закінчення строку користування по договору .
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і неустойка є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення- строків повернення інструменту свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 та від 11.10.2017 у справі № 347/1910/15- ц.
При зверненні з позовом до суду, позивачем сплочено судовий збір згідно платіжного доручення №38 від 25.09.2019 року в сумі 841 (вісімсот сорок одну) гривню 74 копійки, який відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 10-13, 19, 76-80, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. ст.ст.509, 510, 525, 526, 530, 629, 651, 759, 762-764, 782 ЦК України, суд, -
Позовну заяву задовольнити частково.
Решту позовних вимог залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У відповідності до ч.3 Розділ XII Прикінцевих Положень ЦПК України в новій редакції, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.
Повний текст судового рішення виготовлено 08 травня 2020 року.
Суддя