САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/432/20
Провадження №2/726/184/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2020 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Байцар Л. В., за участю секретаря судових засідань Осипчук Ю.М., представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , позивача ОСОБА_4 , відповідача ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання майна спільним сумісним майном подружжя, визнання права власності на 1/2 частину в цьому майні,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до колишньої дружини ОСОБА_5 про визнання майна спільним сумісним майном подружжя, визнання права власності на 1/2 частину в цьому майні.

В позові посилається на те, що він перебував у шлюбі із відповідачкою ОСОБА_5 з 28.09.2002 року до 6.03.2012 року. Під час перебування в шлюбі, відповідачкою 16.04.2003 року було укладено договір купівлі-продажу незавершеного будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , процент готовності якого складав 56%. Згідно із умовами договору, право власності на відчужуваний будинок переходило до ОСОБА_5 із покладенням на неї обов`язку в тримісячний термін виготовити документи на право користування земельною ділянкою та переоформити дозвіл на проведення будівельно-монтажних робіт в міській інспекції державного архітектурно-будівельного контролю та зареєструвати цей договір після здачі в експлуатацію будинку в Чернівецькому комунальному БТІ, вказане положення було включено в Договір, згідно з рішенням виконкому Чернівецької міської ради №260/8 від 08.04.2003 року.

Кошти на придбання вказаного незавершеного будівництвом житлового будинку 35517 гривень, були в розпорядженні подружжя, в зв`язку із продажем ОСОБА_4 1/3 частини належної йому квартири 13.02.2003 року, яка перейшла йому у спадок 13.08.2002 року. Вказану обставину також підтверджує Договір завдатку від 22.03.2003 року, згідно із умовами якого ОСОБА_4 передає ОСОБА_6 , ОСОБА_7 завдаток в сумі 1000 (одна тисяча) доларів на доказ укладення та забезпечення виконання договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку із земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , в рахунок належних до сплати 11000 (одинадцяти тисяч) доларів США. (копія - додається).

Земельна ділянка, яка була складовою частиною договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку, була належним чином оформлена згодом (24.02.2009р. акт на землю ЯЕ360231) із присвоєнням кадастрового номеру :68:002:0245, із цільовим призначенням для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва.

В подальшому, протягом квітня 2004 року по жовтень 2010 року, фінансувалось подальше завершення будівництва будинку та створення нових об`єктів незавершеного будівництва (гараж, вигрібна яма, огорожа) за адресою АДРЕСА_1 .

В результаті, на день подання позову незавершений будинок складається з: цокольного поверху загальною площею - 124,8 м.кв; першого поверху - загальною площею - 125,4 м.кв. (з них - 60,8 м.кв. - житлова); другого поверху - загальною площею 132,8 м.кв. (з них - 67,1 м2 - житлова); Усього по будинку: загальна площа 383 м.кв., з них 127,9 м.кв. - житлова. Крім того, на земельній ділянці самовільно збудовано: гараж літера «Б», вигрібну яму та огорожу (копія документів - додається).

Згідно із висновком експерта від 05.09.2016 року - сукупна вартість майна колишнього подружжя, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , і складається з незавершеного будівництвом двохповерхового з цокольним поверхом цегляного житлового будинку літ А, загальною площею 383 м.кв. зі ступенем будівельної готовності 93%, цегляного гаражу літ.Б, вигрібної ями №2, огорожі №3, ринкова вартість об`єкту оцінки становить 2222354 (два мільйона двісті двадцять дві тисячі триста п`ятдесят чотири) гри., (без врахування ПДВ).

В подальшому, починаючи з кінця 2010 року, подружжя перестало проживати однією сім`єю, та за позовом ОСОБА_5 шлюб між нею та ОСОБА_4 було розірвано 06.03.2012 року, згідно з рішенням Садгірського районного суду Чернівецької області.

Позивач, без судового втручання позбавлений, одноосібної можливості по проведенню державної реєстрації незавершеного будівництвом будинку, оскільки, «титульним» володільцем, як земельної ділянки, так і об`єкту незавершеного будівництва є Відповідач, і виключно вона може завершити процедуру реєстрації об`єкту нерухомості

Просить визнати спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 земельну ділянки загальною площею 0,1 га, з кадастровим номером :68:002:0245, із цільовим призначенням для індивідуального житлового, гаражного і дачною будівництва, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 будівельні матеріали та приладдя, використані в створення об`єктів незавершеного будівництвом житлового будинку літ. «А», загальною площею - 132,8 м.кв. (з них - 67,1 м.кв. - житлова); гаражу літ. «Б»; вигрібної ями №2 та огорожі №3, вартістю 2222354 (два мільйона двісті двадцять дві тисячі триста п`ятдесят чотири) грн.

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , індивідуальний номер платника податків НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частини земельної ділянки загальною площею 0,1 га, з кадастровим номером :68:002:0245, із цільовим призначенням для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за позивачем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , індивідуальний номер платника податків НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частини будівельних матеріалів та приладдя, використаних в створення об`єктів незавершеного будівництва житлового будинку літ. «А», загальною площею - 132,8 м.кв. (з них - 67,1 м.кв. - житлова); гаражу літ. «Б»; вигрібної ями №2 та огорожі №3, вартістю 2222354 (два мільйона двісті двадцять дві тисячі триста п`ятдесят чотири) грн.

Позивач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_1 в судовому засіданні надали пояснення згідно позовних вимог, які підтримали та просили суд їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнала, вказала на те, що придбали будинок за кошти її матері, проте доказів цього не може надати, вважає що строки позовної давності щодо майна подружжя закінчилися, адже спір виник ще у 2016 році.

Представник відповідачки ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити, подав до суду відзив в якому вказав на те, що твердження позивача про нібито витрачені ним 11000 доларів США, отриманих від продажу своєї власності на купівлю спірного домоволодіння, нічим не доведено, вказував на те, що договір про завдаток від 22.03.2003 року який доданий ОСОБА_4 є сумнівним, оскільки він раніше притягався до відповідальності за ст. 358 КК України (підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів), про сумнівність походження вказаного договору говорить і те, що вказаний договір був відсутній до початку розгляду справ про поділ майна у судах. Також вказував на те, що вказане домоволодіння придбане відповідачкою за кошти матері, яка на той час декілька років перебувала на роботі за кордоном, вказаний факт підтверджується і тим, що відповідач є покупцем за договором купівлі - продажу вказаного майна, земельна ділянка на якій знаходиться будинок була нею приватизована. Вважає, що вимога про визнання за позивачем права власності на 1/2 земельної ділянки з самочинно збудованим об`єктом на ній до отримання права власності на цей об`єкт є передчасною. Просив у задоволенні позову відмовити.

Крім цього представник відповідача відмовився від раніше поданого до суду клопотання про допит свідкві, у звязку з тим що відпала потреба.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі та дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 позивач уклав шлюб із відповідачкою ОСОБА_5 28.09.2002 року, який було зареєстровано віцділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького управління юстиції, актовий запис №1373.

Судом встановлено, що під час перебування в шлюбі, 16.04.2003 року було укладено договір купівлі-продажу незавершеного будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , процент готовності якого складав 56%. Стороною договору була зазначена відповідачка.

Згідно із умовами вказаного договору, право власності на відчужуваний будинок переходило до ОСОБА_5 із покладенням на неї обов`язку в тримісячний термін виготовити документи на право користування земельною ділянкою та переоформити дозвіл на проведення будівельно-монтажних робіт в міській інспекції державного архітектурно-будівельного контролю та зареєструвати цей договір після здачі в експлуатацію будинку в Чернівецькому комунальному БТІ, вказане положення було включено в Договір, згідно з рішенням виконкому Чернівецької міської ради №260/8 від 08.04.2003 року.

Судом встановлено, що згідно акту на землю ЯЕ360231 від 24.02.2009 р. земельна ділянка, яка була складовою частиною договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку, була належним чином оформлена 24.02.2009р. із присвоєнням кадастрового номеру :68:002:0245, із цільовим призначенням для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва.

В судовому засіданні судом встановлено, що згідно копій квитанцій протягом квітня 2004 року по жовтень 2010 року, фінансувалось завершення будівництва будинку та створення нових об`єктів незавершеного будівництва (гараж, вигрібна яма, огорожа) за адресою АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що з первинного об`єкту незавершеного будівництвом житлового будинку, який був придбаний подружжям 16.04.2003 року і процент готовності якого складав 56%, об`єкт незавершеного будівництва був доведений до стану будівельної готовності - 93%, і станом на день подання позову складається з: цокольного поверху загальною площею - 124,8 м.кв; першого поверху - загальною площею - 125,4 м.кв. (з них - 60,8 м.кв. - житлова); другого поверху - загальною площею 132,8 м.кв. (з них - 67,1 м2 - житлова); усього по будинку: загальна площа 383 м.кв., з них 127,9 м.кв. - житлова.

Судом встановлено, що згідно технічного паспорту на будинковолодіння по АДРЕСА_1 на земельній ділянці самовільно збудовано: гараж літера «Б», вигрібну яму та огорожу.

Згідно із висновком експерта від 05.09.2016 року - сукупна вартість майна колишнього подружжя, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , і складається з незавершеного будівництвом двохповерхового з цокольним поверхом цегляного житлового будинку літ А, загальною площею 383 м.кв. зі ступенем будівельної готовності 93%, цегляного гаражу літ.Б, вигрібної ями №2, огорожі №3, ринкова вартість об`єкту оцінки становить 2222354 (два мільйона двісті двадцять дві тисячі триста п`ятдесят чотири) гри., (без врахування ПДВ).

Судом встановлено, що за позовом ОСОБА_5 шлюб між нею та ОСОБА_4 було розірвано 06.03.2012 року, згідно з рішенням Садгірського районного суду Чернівецької області.

Судом встановлено, що позивач позбавлений одноосібної можливості по проведенню державної реєстрації незавершеного будівництва будинку, оскільки, «титульним» володільцем, як земельної ділянки, так і об`єкту незавершеного будівництва є відповідачка, яка може завершити процедуру реєстрації об`єкту нерухомості.

Згідно ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до вимог ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

У ЦК України, крім понять «нерухомість», «нерухоме майно», «об`єкт нерухомого майна» (ч.1 ст.181, п.6 ч.1 ст.346, ст.350, 351), вживаються також інші поняття, наприклад: «об`єкт незавершеного будівництва» (ст.331), «об`єкт будівництва» (ст.876, 877, 879-881, 883), однак прямого визначення цих понять не міститься.

Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

На підставі викладеного, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняттю його до експлуатації та з моменту державної реєстрації прав на нього. Однак, до цього моменту, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, а тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і підлягати поділу між ними.

Виходячи із вищевикладеного, у суду є право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця таке будівництво.

У разі неможливості поділу об`єкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію.

Правовий аналіз ст.ст. 60, 63, 69 СК України та ст.ст. 328, 331, 368, 372 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток.

При цьому суд може визнати право на частину об`єкта незавершеного будівництва за кожною зі сторін.

Аналогічний правовий висновок міститься й у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі №6-47цс16.

З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України, а також статей 1, 2-4, 14, 215 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Судом встановлено, що наведені заперечення представником відповідача у відзиві не знайшли свого підтвердження посиланням на відповідні належні та допустимі докази, зокрема сумніви на рахунок достовірності договору про завдаток від 22.03.2003 р. про які вказує представник нічим не підкріплені, клопотання про призначення експертизи не заявлялося.

Крім цього, посилання представника відповідача на те, що домоволодіння придбане на кошти матері відповідачки, оскільки згідно фотокопії паспорту матері відповідачки, вона перебувала за кордоном на заробітках, є абсурдним, адже вказана обставина лише свідчить про перебування громадянина за межами України.

Також не знайшли свого підтвердження посилання на інші обставини викледені представником відповідача у відзиві.

Таким чином суд не вбачає підстав відступлення судом від засади рівності часток подружжя, оскільки наведені суду обставини не мають істотне значення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, а тому слід визнати спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 земельну ділянки загальною площею 0,1га, з кадастровим номером :68:002:0245, із цільовим призначенням для індивідуального житлового, гаражного і дачною будівництва, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім цього, слід визнати спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 будівельні матеріали та приладдя, використані в створення об`єктів незавершеного будівництвом житлового будинку літ. «А», загальною площею - 132,8 м.кв. (з них - 67,1 м.кв. - житлова); гаражу літ. «Б»; вигрібної ями №2 та огорожі №3, вартістю 2222354 (два мільйона двісті двадцять дві тисячі триста п`ятдесят чотири) грн.

Також, слід визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частини земельної ділянки загальною площею 0,1га, з кадастровим номером :68:002:0245, із цільовим призначенням для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім цього, слід визнати за ОСОБА_4 , право власності на 1/2 частини будівельних матеріалів та приладдя, використаних в створення об`єктів незавершеного будівництва житлового будинку літ. «А», загальною площею - 132,8 м.кв. (з них - 67,1 м.кв. - житлова); гаражу літ. «Б»; вигрібної ями №2 та огорожі №3, вартістю 2222354 (два мільйона двісті двадцять дві тисячі триста п`ятдесят чотири) грн.

Відповідно до ст.141 ЦПУ України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому слід позовну вимогу про стягнення судових витрат з відповідача задовольнити повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.15,16,372 ЦК України, ст.60,69,70,71 СК України, ст.ст. 1, 2-4, 14, 81, 141, 215, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 земельну ділянки загальною площею 0,1 га, з кадастровим номером :68:002:0245, із цільовим призначенням для індивідуального житлового, гаражного і дачною будівництва, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 будівельні матеріали та приладдя, використані в створення об`єктів незавершеного будівництвом житлового будинку літ. «А», загальною площею - 132,8 м.кв. (з них - 67,1 м.кв. - житлова); гаражу літ. «Б»; вигрібної ями №2 та огорожі №3, вартістю 2222354 (два мільйона двісті двадцять дві тисячі триста п`ятдесят чотири) грн.

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , індивідуальний номер платника податків НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частини земельної ділянки загальною площею 0,1 га, з кадастровим номером :68:002:0245, із цільовим призначенням для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , індивідуальний номер платника податків НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частини будівельних матеріалів та приладдя, використаних в створення об`єктів незавершеного будівництва житлового будинку літ. «А», загальною площею - 132,8 м.кв. (з них - 67,1 м.кв. - житлова); гаражу літ. «Б»; вигрібної ями №2 та огорожі №3, вартістю 2222354 (два мільйона двісті двадцять дві тисячі триста п`ятдесят чотири) грн.

Стягнути з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь держави судові витрати у розмірі 10 510,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Л. В. Байцар