Справа № 589/362/19
Провадження № 2/589105/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2020 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого - судді Прачук О.В.,

з участю секретаря судового засідання Антошко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Казенного підприємства «Шосткинський казенний завод «Імпульс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

- про визнання розпорядження щодо приватизації квартири незаконним та скасування свідоцтва про право власності на житло

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання розпорядження щодо приватизації квартири незаконним та скасування свідоцтва про право власності на житло.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 , яке видане на підставі Розпорядження органу приватизації №1578 від 29.07.1999 року, вона та її сини: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а також відповідач по справі ОСОБА_2 є співвласниками вказаної квартири. Про участь відповідача у приватизації житла позивачка дізналась лише в січні 2019 року при пред`явленні Свідоцтва про право власності на житло до реєстраційного органу. Вважає даний правочин з приватизації незаконним, оскільки на час приватизації квартири, відповідач ОСОБА_2 офіційно працював в місті Москва Російської Федерації, до України не приїжджав, а тому не міг брати участь у приватизації.

Посилаючись на вказане, позивачка просить суд поновити їй строк звернення до суду з даним позовом, визнати незаконним та скасувати Розпорядження органу приватизації № 1578 та недійсним Свідоцтво про право власності на житло, виданого на ім`я ОСОБА_2 .

22 квітня 2019 року до суду надійшов відзив від директора КП «ШКЗ «Імпульс» Чернова Є.Д. на позовну заяву. Не погоджуючись з позовними вимогами, представник відповідача зазначив, що при оформленні та видачі вказаного свідоцтва про право власності на житло не були порушені норми законодавства, оскільки законодавством, яке діяло на момент приватизації, а саме: ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» від 18.11.1997 року, не було передбачено обов`язкову присутність усіх членів сім`ї, які постійно проживають і зареєстровані у квартирі, та перевірка їхніх документів. Просив в задоволенні позову позивача відмовити, а також застосувати строки позовної давності.

У судове засідання позивач не з`явилась, через свого представника надала суду заяву про розгляд справи без її участі та участі представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував.

Представник відповідача КП «ШКЗ «Імпульс» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома.

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, кожен окремо надав суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти задоволення позову не заперечували.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного:

Судом встановлено, що 29 липня 1999 року було видане розпорядження органу приватизації № 1578 згідно заяви ОСОБА_1 на приватизацію квартири по АДРЕСА_1 . /а.с.8/

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 29.07.1999 року, виданого на підставі вказаного розпорядження, спірна квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 /а.с.9/

В заяві на приватизацію квартири від 29.07.1999 вказані прізвища та підписи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 /а.с.11/ В заяві зазначено, що до неї додається, зокрема, і довідка про склад сім"ї.

Як вбачається з довідки про склад сім`ї, яка додана до заяви про приватизацію квартири, за адресою: АДРЕСА_1 мешкають і мають право на житло на момент приватизації: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 /а.с.16/

Також до заяви долучені платіжні доручення , осіб, які брали участь у приватизації квартири, зокрема і платіжне доручення № 4598 від 02.08.1999 від імені ОСОБА_2 (відповідача), згідно якого останній доручав відділенню Ощадбанку переказати належну йому суму згідно житлового чеку ЖКВ заводу "Імпульс". (а.с. -12-15). Підпис відповідача на платіжному дорученні відповідає підпису на заяві про приватизацію.

За змістом статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.09.1992 № 2482-ХІІ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків) та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації віднесено квартири багатоквартирних будинків та одноквартирні будинки, які використовуються громадянами на умовах найму.

Згідно вимог частини другої статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Відповідно до Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затверджене наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 № 56 (яке діяло на момент приватизації квартири) передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну (для одиноких наймачів) та у спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів сім`ї з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). До членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі (будинку) разом з наймачем або за яким зберігається право на житло (пункт 5).

Громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (одноквартирний будинок), звертається в орган приватизації або до створеного ним підприємства по оформленню документів, де одержує бланк заяви (додатки 2, 3) та необхідну консультацію (пункт 18).

При оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім`ї та займані приміщення (пункт 20).

У довідці вказуються члени сім`ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. (пункт 21).

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання;.

Виходячи з аналізу зазначених норм за особою зберігається право на приватизацію і при тимчасовій відсутності за місцем проживання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, позивачем не надано жодного доказу на доведення своїх тверджень, що відповідач ОСОБА_2 на момент приватизації квартири офіційно працював в м. Москва і його не було на той час в Україні.

Навпаки, з аналізу досліджених доказів, зокрема, підписів на документах на приватизацію, вбачається, що відповідач безпосередьо брав участь у заповненні і поданні документів. Вчинення вказаних підписів відповідачем позивачем не спростовано.

До того ж відсутність особи за місцем проживання у зв"язку з роботою не усуває його від участі в приватизації житла.

Також суд критично ставиться до тверджень позивача, що вона не була обізнана про участь чоловіка у приватизації, оскільки на заяві про приватизацію, яку підписувала остання, зазначені підпис і прізвище відповідача, крім того, свідоцтво про право власності на квартиру перебувало у розпорядженні позивачки (про що вона зазначає сама) до часу звернення з позовом більше 10 років і за такий тривалий час остання не могла не ознайомитись жодного разу з його змістом.

Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 4, 12, 81, 265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 05 травня 2021 року.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області О.В.Прачук