Справа № 466/7966/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Едера П. Т.

секретаря с/з Репети К. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Львівського міського центру зайнятості про припинення дії трудового договору та зняття трудового договору з реєстрації, -

у с т а н о в и в:

12 жовтня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_2 , Львівського міського центру зайнятості про припинення дії трудового договору та зняття трудового договору з реєстрації (а. с. 1-2).

Стислий виклад позицій сторін.

Обґрунтування позивача.

Позивач зазначила, що 05.04.2012 між нею та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено безстроковий трудовий договір, який у відповідності до Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману пращо (затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 р. № 206) зареєстрований у Львівському міському центрі зайнятості за номером 2.

Згідно цього договору з 05.04.2012 позивач працювала завідуючою аптекою «Лідер», яка розташована у м. Львові по вул. Антоновича, 81.

Позивач вказала, що у жовтні 2012 року вона пішла у допологову відпустку і після народження сина ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Наприкінці грудня 2015 року, за декілька днів до закінчення відпустки, відповідач ОСОБА_2 віддав позивачеві трудову книжку та повідомив її, що з 01.01.2016 вона звільнена, оскільки аптека більше не працює. При цьому, як стверджує позивач, роботодавець запевнив її, що всі процедури, пов`язані із звільненням, він виконав. Жодних інших обставин він не повідомив.

Позивач вказує, що не заперечувала проти звільнення, оскільки у зв`язку із доглядом за малолітнім сином не планувала виходити на роботу. Тобто трудові стосунки з відповідачем припинилися за угодою сторін з 01.01.2016.

Позивач знайшла роботу за своїм фахом та хоче офіційно працевлаштуватися. Однак зробити це неможливо, оскільки виявила, що у трудовій книжці немає запису про припинення трудового договору з відповідачем ОСОБА_2 .

За роз`ясненням позивач звернулася до Львівського міського центру зайнятості, де було встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 30.12.2016 припинив свою підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця за власним бажанням.

Також, згідно роз`яснення Львівського міського центру зайнятості ОСОБА_2 не здійснив жодних дій, передбачених трудовим законодавством, щодо звільнення позивача та зняття безстрокового трудового договору від 05.04.2012 з реєстрації у центрі зайнятості.

У зв`язку з цим, згідно запису у трудовій книжці позивача остання до сих пір вважаюся зайнятою особою.

Обґрунтування заперечень відповідача.

Відповідачем - Львівським міським центром зайнятості у визначений судом строк подано письмовий відзив на позовну заяву.

У відзиві відповідачем зазначено наступне.

Лише до 01 січня 2015 року, відповідно до ст. 24-1 Кодексу законів про працю України, здійснювалась реєстрація у центрі зайнятості трудових договорів, укладених між фізичними особами та найманими працівниками.

Порядком реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 № 206 (зі змінами) передбачено, що укладений у письмовій формі трудовий договір між працівником і фізичною особою у трьох примірниках фізична особа повинна подати на реєстрацію до державної служби зайнятості за місцем свого проживання у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи.

05.04.2012 у Львівському міському центрі зайнятості за номером 2 було зареєстровано трудовий договір, укладений між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 , як роботодавцем та ОСОБА_1 , як працівником.

На підставі чого роботодавцем було внесено запис у трудову книжку ОСОБА_1 про прийняття роботу 05.04.2012.

У випадку виникнення спору між сторонами трудового договору зокрема, причини звільнення, такий спір вирішується у судовому порядку.

Отже, на думку відповідача зняття трудового договору з реєстрації можливе лише у випадку явки обох сторін договору до центру зайнятості або на підставі рішення суду, яким буде встановлено припинення трудових відносин, що набрало законної сили.

Згідно відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань відповідач ОСОБА_2 зареєстрований, як фізична особа - підприємець з 07.07.2009 та вчинено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності за власним рішенням 30.12.2016.

Як зазначив відповідач у відзиві, учасниками даних цивільних правовідносин та спору, пов`язаного з ними, є сторони трудового договору №2 від 05.04.2012 між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, а саме ФОП ОСОБА_2 та працівником ОСОБА_1 . З наведеного вбачається, що Львівський міський центр зайнятості не є стороною цивільних правовідносин - договору, а відтак не може бути відповідачем, оскільки не наділений повноваженнями щодо укладення чи припинення трудових відносин. Станом на даний час у Львівського міського центру зайнятості немає правових підстав для зняття трудового договору з реєстрації.

Відповідачем ОСОБА_3 у визначений судом строк та порядок відзив на позовну заяву подано не було.

Процесуальні дії у справі.

13 жовтня 2020 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а. с. 25).

25 червня 2019 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова відмовлено в задоволенні клопотання позивача про виключення сторони з числа відповідачів.

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів, норми права, що застосовані судом при розгляді спірних правовідносин та висновки суду.

Позивач ОСОБА_1 подала 10.11.2020 на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку через оголошення на сайті «Судова влада України».

Відповідач - Львівський міський центр зайнятості участі уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив.

За таких обставин суд вважає за можливе судове засідання провести у відсутності сторін у справі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У судовому засіданні, перевіркою доводів сторін і обставин справи та дослідженням письмових доказів встановлено наступне.

Даний позов виник із приводу трудових правовідносин.

Матеріалами справи належними та допустимими письмовими доказами підтверджено, що 05.04.2012 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено безстроковий трудовий договір, який у відповідності до Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману пращо (затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 № 206) зареєстрований у Львівському міському центрі зайнятості за номером 2.

Згідно цього договору з 05.04.2012 позивач працювала завідуючою аптекою «Лідер», яка розташована у м. Львові по вул. Антоновича, 81 ( а. с. 4).

Порядком реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 № 206 (зі змінами) передбачено, що укладений у письмовій формі трудовий договір між працівником і фізичною особою у трьох примірниках фізична особа повинна подати на реєстрацію до державної служби зайнятості за місцем свого проживання у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором, або угодою сторін.

У відповідності до ст. 24-1 КЗпП України, чинної на момент укладення трудового договору з ОСОБА_2 , він виконав вимоги закону та у встановлений строк здійснив реєстрацію укладеного у письмовій формі трудового договору від 05.04.2012 у державній службі зайнятості. Проте жодних дій щодо розірвання договору, укладеного між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, не здійснив.

Відповідно до п. 8 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково у трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті КЗпП України, про що сторони сповіщають центр зайнятості.

Згідно п. 9 вказаного Порядку визначено, що відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить запис у книзі реєстрації трудових договорів. Фізична особа робить запис про підстави припинення трудового договору з посиланням на відповідні статті КЗпП України у третьому примірнику трудового договору, який після реєстрації зберігається у центрі зайнятості, і найманий працівник засвідчує своїм підписом припинення у третьому примірнику.

Відповідно до п. 10 Порядку, відповідальна особа центру зайнятості на підставі запису про зняття трудового договору з реєстрації, зробленого у книзі трудових договорів, робить на трьох, а у разі відсутності працівника - на двох примірниках трудового договору запис про зняття його з реєстрації.

Згідно п. 2.21-1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, фізичні особи роблять записи до трудових книжок працівників про прийняття на роботу та звільнення з роботи, відповідно до укладених з працівниками письмових трудових договорів, що зареєстровані в установленому порядку в державній службі зайнятості. Ці записи підтверджуються підписом посадової особи органу державної служби зайнятості, який зареєстрував трудовий договір і засвідчуються його печаткою.

Зняття трудового договору з реєстрації можливе лише у випадку явки обох сторін договору до центру зайнятості або на підставі рішення суду, яким буде встановлено факт припинення трудових відносин та зобов`язано центр зайнятості зняти трудовий договір з реєстрації, із зазначенням дати та підстави припинення трудових відносин відповідно до КЗпП України.

Згідно відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач ОСОБА_2 зареєстрований, як фізична особа - підприємець з 07.07.2009 та вчинено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності за власним рішенням 30.12.2016 (а. с. 6-7).

Судовим розглядом не спростовано доводів сторони позивача, що трудові відносини між нею ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 фактично припинені за угодою сторін з 01.01.2016, однак процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю відповідачем ОСОБА_2 не виконана, місце перебування фізичної особи-підприємця не відоме, тому враховуючи особливості правового регулювання зняття з державної реєстрації трудового договору, позивач позбавлена можливості самостійно зняти його з реєстрації і захистити своє порушене право.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовна вимога до відповідача ОСОБА_3 є підставною, такою, що ґрунтується на чинному законодавстві та підтверджена відповідними доказами, а тому підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача про зобов`язання Львівського міського центру зайнятості зняти трудовий договір з реєстрації, то суд знаходить доводи цього відповідача в заперечення позову в цій частині вимог обґрунтованими, а тому доходить переконання, що дійсно Львівський міський центр зайнятості не є стороною спірних правовідносин за трудовим договором, не наділений повноваженнями щодо укладення чи припинення трудових відносин, немає правових підстав для зняття трудового договору з реєстрації. Отже, в частині позовних вимог до Львівського міського центру зайнятості слід відмовити.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Позивачем понесені судові витрати у вигляді та розмірі сплаченого судового збору за подання позовної заяви та додаткові витрати на оплату професійної правничої допомоги.

Так, судовий збір оплачений позивачем становить 840 грн. 80 коп.( а. с. 3).

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Керуючись ст. ст. 21, 36 КЗпП України, ст. ст. 4, 12, 13, 19, 23, 76, 141, 209, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Припинити трудовий договір від 05.04.2012, укладений між фізичною особою -підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований у Львівському міському центрі зайнятості за номером 2, з 01.01.2016 з підстав п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України.

В задоволенні позовної вимоги зобов`язати Львівський міський центр зайнятості зняти з реєстрації трудовий договір від 05.04.2012, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований у Львівському міському центрі зайнятості за номером 2 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 840, 80 грн. (вісімсот сорок гривень, 80 копійок) сплаченого судового збору.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складено 13 листопада 2020 року.

Суддя П. Т. Едер