Ухвала

16 березня 2020 року

м. Київ

справа № 370/1754/15-ц

провадження № 61-8064св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Комунальне підприємство Київської обласної ради «Північне бюро технічної інвентаризації», Комунальне підприємство Київської обласної ради «Макарівське бюро технічної інвентаризації»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Київської області від 15 червня 2016 року у складі колегії суддів: Голуб С. А., Приходька К. П., Таргоній Д. О.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства Київської обласної ради «Північне бюро технічної інвентаризації» (далі -КП Київської обласної ради «Північне БТІ», Комунального підприємства Київської обласної ради «Макарівське бюро технічної інвентаризації» (далі - КП Київської обласної ради Макарівське БТІ») про стягнення грошових коштів.

Позов обґрунтовано тим, що у наказі КП Київської обласної ради Макарівське БТІ» від 27 липня 2007 року «З адміністративно-господарської діяльності» було визначено, що всім постійно працюючим працівникам бюро нарахувати та виплатити винагороду за вислугу років за І півріччя 2007 року. Відповідно до розрахунку винагороди за вислугу років за І півріччя 2007 року роботодавець помилково визначив, що її стаж роботи становить 3 роки 6 місяців і нарахував 378,00 грн винагороди за вислугу років за І півріччя 2007 року при посадовому окладі у розмірі 630,00 грн. Вважала такий розрахунок неправильним, оскільки її загальний трудовий стаж на підприємстві становив більше 15 років, що надавало їй право на отримання винагороди за вислугу років у розмірі одного місячного посадового окладу у розмірі 630,00 грн. Крім того, звертала увагу на те, що відповідно до колективного договору підприємства за 2001-2004 роки роботодавець зобов`язувався виходячи з фінансових можливостей підприємства надавати матеріальну допомогу у зв`язку з видатними датами: до 8-го березня (Міжнародний жіночий день) та Дня працівників житлово-комунального господарства. Зазначала, що у 2004 році всім постійно діючим жінкам бюро з нагоди Міжнародного жіночого дня було виплачено премію у розмірі 300,00 грн, а до Дня працівників житлово-комунального господарства всіх постійно працюючих працівників бюро премійовано в розмірі середньомісячної заробітної плати, яка станом на березень 2004 року становила 967,46 грн. Звертала увагу на те, що зазначені премії їй не виплачувались у зв`язку з тим, що вона перебувала під слідством, проте вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 березня 2012 року вона була визнана невинною та виправдана. Вказувала, що зазначеним вище вироком встановлено, що у червні 2004 року вона була відсторонена від роботи начальника КП Київської обласної ради «Макарівське БТІ» незаконно, а тому працюючи на нижче оплачуваних посадах щомісячно одержувала значно меншу заробітну плату, що завдало їй моральної шкоди.

Посилаючись на наведене, ОСОБА_1 , з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з КП Київської обласної ради «Північне БТІ» заборгованість з виплати винагороди за вислугу років за І півріччя 2007 року у розмірі 252,00 грн; заборгованість щодо виплати матеріальної допомоги (премій, заохочень) до Дня 8-го березня та Дня працівників житлово-комунального господарства у розмірі 1 267,46 грн; середній заробіток за час затримки в розрахунку при звільненні щодо виплати винагороди за вислугу років за І півріччя 2007 року та матеріальної (премії, заохочень) допомоги до видатних дат: Дня 8-го березня та Дня працівників житлово-комунального господарства за 2004 рік, а також 30 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 26 квітня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з КП Київської обласної ради «Північне БТІ» на користь ОСОБА_1 заборгованість щодо виплати матеріальної допомоги (премій, заохочень) до Дня 8-го Березня та Дня працівників житлово-комунального господарства за 2004 рік у сумі 1267,46 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 15 червня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Макарівського районного суду Київської області від 26 квітня 2016 року скасовано в частині відмови у задоволенні позову про стягнення винагороди за вислугу років. В цій частині ухвалено нове рішення, яким стягнуто з КП Київської обласної ради «Північне БТІ» на користь ОСОБА_1 252,00 грн винагороди за вислугу років за І півріччя 2007 року. Рішення суду в частині відмови в задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди залишено без змін.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційних скарг, позиції інших учасників справи

У липні 2006 року ОСОБА_1 звернулась до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення Апеляційного суду Київської області від 15 червня 2016 року у вищевказаній справі, в якій посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди.

Станом на дату постановлення цієї ухвали заперечень на касаційну скаргу не надходило.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 липня 2017 рокувідкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Київської області від 15 червня 2016 року, витребувано матеріали справи № 370/1754/15-ц з суду першої інстанції та надано учасникам справи строк для подання заперечень.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року, касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену цивільну справу передано Верховному Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 12 лютого 2018 року цю касаційну скаргу призначено судді Олійник А. С.

Розпорядженням керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 06 червня 2019 року № 609/0/226-19 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 червня 2019 року провадження № 61-8064св18 призначено судді Гулейкову І. Ю.

Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України, суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Позиція Верховного Суду

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України, у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства Київської обласної ради «Північне бюро технічної інвентаризації», Комунального підприємства Київської обласної ради «Макарівське бюро технічної інвентаризації» про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Київської області від 15 червня 2016 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 25 березня 2020 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков

О. В. Ступак

Г. І. Усик