Справа № 216/4956/20
провадження 2/216/3280/20
РІШЕННЯ

іменем України

06 жовтня 2020 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Кузнецова Р.О.,

за участю секретаря судового засідання Марущак І.А.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. 23.06.2016 було вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 28.07.2010 у сумі 25656,80 грн. В подальшому, рішенням Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.05.2020 вказаний виконавчий напис скасовано. Рішення набрало законної сили 16.06.2020. Разом з тим, до скасування виконавчого напису Центрально-Міським ВДВС м. Кривого Рогу було відкрито виконавче провадження з виконання цього виконавчого документу та було стягнуто з позивача 28422,48 грн. Наразі виконавче провадження закінчено. Таким чином, позивач вважає, що дані кошти було стягнуто незаконно та вони підлягають поверненню на підставі ст. 1212 ЦК України.

Представник позивача, відповідно до ч. 1 ст. 276 ЦПК України, у позові просив розгляд справи здійснити в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Відповідач про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, судом повідомлявся належним чином, але відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк не подав суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, також не подав до суду відзив на позовну заяву.

У зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, а також Законом України «Про захист прав споживачів».

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем АТ «КБ «ПриватБанк» було укладеного кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачем надано позивачу кредитні кошти в розмірі 25656,80 грн.

Постановою державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження №52184264, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «ПриватБанк», заборгованості за кредитним договором в сумі 25656,80 грн., з яких: 15413,81 грн. заборгованість за тіло кредитом, 8245,05 грн. заборгованість за відсотками, 300 грн. заборгованість з комісії та пені, 500 грн. заборгованість по штрафах (фіксована складова), 1197, 94 грн. заборгованість по штрафах (відсоток від суми заборгованості), за виконавчим написом вчиненим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. від 23.06.2016.

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.05.2020 виконавчий напис, визнаний таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили 16.06.2020.

Відповідно до довідки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», вбачається, що за період з 01.12.2016 по 28.02.2018 із заробітної плати позивача, в рахунок погашення заборгованості згідно виконавчого листа Центрально-Міського ВДВС м. Кривого Рогу по погашенню боргу у сумі 28422,48 грн, утримано 16866,12 грн і перераховано. Залишок станом на 01.03.2018 становить 11556,36 грн.

Відповідно до платіжного доручення №3686384 від 29.03.2018 ОСОБА_1 сплати залишок заборгованості у сумі 11556,36 грн.

Постановою державного виконавця Центрально-Міського ВДВС м. Кривого Рогу від 16.04.2018 виконавче провадження з виконання виконавчого напису №2253 від 23.06.2016 закінчено, у зв`язку зі сплатою заборгованості у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, регулює ЗУ «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів»: споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів»: виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Згідно з ч. 10 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», виконавець несе відповідальність за шкоду, завдану життю, здоров`ю або майну споживача, що виникла у зв`язку з використанням речей, матеріалів, обладнання, приладів, інструментів, пристосувань чи інших засобів, необхідних для виконання ним робіт (надання послуг), незалежно від рівня його наукових і технічних знань, що дає змогу виявити їх властивості, згідно із законодавством.

Виходячи з цього між позивачем та відповідачем наявні правовідносини, що регулюються ЗУ «Про захист прав споживачів».

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або стеження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але в подальшому відпала.

Зазначений правовий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 16.01.2019, справа №753/15556/15-ц.

Таким чином, правова підстава, на якій АТ «КБ «ПриватБанк» набуло кошти від позивача у сумі 28422,48 грн., внаслідок вчинення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням виконавчого напису нотаріуса, відпала, оскільки рішенням суду зазначений виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе застосувати до вказаних відносин положення законодавства щодо повернення безпідставно набутого майна потерпілому в натурі, а тому позов підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Отже, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь держави підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Враховуючи викладене та керуючись, ст.ст. 11, 15, 16, 257, 264, 268, 319, 322, 1212 ЦК України, ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 131, 136, 141, 197, 258-259, 263,265, 268, 274, 354-355 ЦПК України суд,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів,- задовольнити.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти, в розмірі 28422,48 грн (двадцять вісім тисяч чотириста двадцять дві гривні сорок вісім копійок).

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави судові витрати по справі, у вигляді судового збору в розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», юридична адреса: 49094, м. Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок 50, , рах. № НОМЕР_2 , МФО 305299.

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О.Кузнецов