ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/2002/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №693/1334/19 Категорія: Шимчик Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року :Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С.І., Храпка В.Д., Вініченка Б.Б.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 20 жовтня 2020 року, ухваленого у складі судді Шимчика Р.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно земельний пай, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Шелудько Валентина Петрівна, ОСОБА_3 , повний текст рішення складено 20 жовтня 2020 року, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно земельну ділянку, визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід ОСОБА_4 , який постійно проживав у селі Тихий Хутір Жашківського району Черкаської області.

25 травня 2001 року ОСОБА_4 склав заповітне розпорядження, яке зареєстроване в реєстрі за №12 Тихохутірської сільської ради Жашківського району Черкаської області. Даним заповітом ОСОБА_4 заповів ОСОБА_2 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,15 га, що знаходиться у селі Тихий Хутір Жашківського району Черкаської області.

Після смерті діда позивач, маючи право на успадкування земельної ділянки, звернувся до Тихохутірської сільської ради, де дізнався, що заповіт змінено, оскільки 25 лютого 2011 року ОСОБА_4 склав нове заповітне розпорядження, яке зареєстроване в реєстрі за №11 Тихохутірської сільської ради Жашківського району Черкаської області, яким заповів вищевказану земельну ділянку ОСОБА_1 .

08 листопада 2017 року Жашківський районний суд Черкаської області задовольнив позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту нікчемним, третя особа Тихохутірська сільська рада Жашківського району Черкаської області. Рішення вступило в законну силу, тому заповіт від 25 лютого 2011 року є нікчемний, а попередній заповіт від 25 травня 2001 року відновлений.

Позивач звернувся за місцем відкриття спадкової справи до приватного нотаріуса Шелудько В.П. з метою одержання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, однак нотаріусом було відмовлено, у зв?язку з тим, що на спадкове майно (земельну ділянку) видано та зареєстровано свідоцтво про право на спадщину на ім?я відповідача ОСОБА_1 .

На підставі викладеного позивач просив суд скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 25 лютого 2011 року, яке видане ОСОБА_1 як недійсне.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно ОСОБА_4 земельну ділянку для ведення особистого сільськогосподарського виробництва площею 3,15 га, що знаходиться в селі Тихий Хутір Жашківського району Черкаської області.

Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 05 грудня 2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_3 .

Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 03 березня 2020 року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в частині визнання права власності на спадкове майно ОСОБА_4 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,15 га, що знаходиться в селі Тихий Хутір Жашківського району Черкаської області.

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 20 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю.

Скасовано Свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом від 25 лютого 2011 року, зареєстроване 30 травня 2016 року у Спадковому реєстрі за №59029424 на ім?я ОСОБА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскільки після визнання нікчемним заповіту від 25 лютого 2011 року, яким ОСОБА_4 заповів земельну ділянку ОСОБА_1 , заповіт від 25 травня 2001 року, яким ОСОБА_4 заповів земельну ділянку на ім?я ОСОБА_2 - не відновився, тому ОСОБА_2 не має права на отримання спадкового майна за заповітом. Однак, ОСОБА_2 отримав право на спадщину за законом.

Наявність свідоцтва про право на спадщину за заповітом, який визнано нікчемним, позбавляє можливості позивача реалізувати своє право на спадщину за законом.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу, в якій він посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення районного суду та провадження по справі зупинити до набрання законної сили рішенням по справі №693/30/20.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що позивач формально має право на спадщину за законом на рівні з дружиною покійного ОСОБА_3 , а так як на даний час на розгляді Жашківського районного суду перебуває справа №693/30/20 про усунення ОСОБА_2 від права на спадкування, то виникає сумнів у його праві на звернення до суду щодо спадкового майна.

До суду може звернутися особа виключно для захисту своїх прав чи інтересів.

На підготовчому судовому засіданні представником відповідача в черговий раз було заявлено клопотання про зупинення провадження у справі, у зв`язку з тим, що справа №693/30/20 перебуває на розгляді, де вирішується питання про усунення ОСОБА_2 від права на спадщину.

Оскаржуваним рішенням визнано, що позивач є спадкоємцем за законом і порушуються його права на спадщину за законом, отже, суд прийняв не законне та передчасне рішення не врахувавши справи №693/30/20 відповідно до якої у разі задоволення позовних вимог, ОСОБА_2 буде позбавлений цих прав.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не подано.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 та 2 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №40076545 від 06 квітня 2015 року (т.1 а.с. 93) та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №44005907 від 30 травня 2016 року (т.1 а.с. 117) внаслідок чого відкрилась спадщина.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЧР №141958 виданого 26 січня 2004 року, ОСОБА_4 був власником земельної ділянки площею 3,15 га, кадастровий номер -01-000-0504, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т.1 а.с. 108).

Як вбачається з довідки Відділу Держземагенства у Жашківському районі Черкаської області від 08 вересня 2015 року №710275562, кадастровий номер земельної ділянки згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР №141958 слід вважати :02:001:0449. Попередній кадастровий номер -01-000-0504 на вказану земельну ділянку слід вважати недійсним (т.1 а.с. 110).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч.1 ст. 1217 ЦК України).

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з ч.1 ст. 534 ЦК Української РСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

25 травня 2001 року ОСОБА_4 було складено заповіт, посвідчений секретарем сільської Ради народних депутатів села Тихий Хутір Жашківського району Черкаської області, за змістом якого він на випадок своєї смерті заповів ОСОБА_2 земельний сертифікат ЧР№0271680 СВК Тихий Хутір (т.1 а.с. 9).

Заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. (ч.ч. 1,2,3,6,7 ст. 1254 ЦК України).

25 лютого 2011 року ОСОБА_4 було складено заповіт яким на випадок своєї смерті було зроблено наступне заповітне розпорядження: «Належну мені на праві власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, державний акт серії ЧР №141958, заповідаю ОСОБА_1 ». Заповіт посвідчено секретарем сільської ради села Тихий Хутір Жашківського району Черкаської області Гливенко Н.В., зареєстровано в реєстрі за №11 (т.1 а.с. 14).

Отже, складений померлим ОСОБА_4 заповіт від 25 лютого 2011 року скасував попередній заповіт від 25 травня 2001 року.

За змістом ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частинами 1,2 статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

06 квітня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько В.П. із заявою про прийняття спадщини після смерті його діда ОСОБА_4 (т.1 а.с. 85).

19 травня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько В.П. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (т.1 а.с. 86).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст. 1296 ЦК Ураїни).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців (ст. 1297 ЦК України в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин).

Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1298 ЦК України).

30 травня 2016 ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько В.П. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку розміром 3,0168 га (т.1 а.с. 87).

Приватним нотаріусом Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько В.П. 30 травня 2016 року на підставі заповіту, посвідченого Тихохутірською сільською радою Жашківського Черкаської області 25 лютого 2011 року та зареєстрованого у реєстрі за №11, видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом згідно якого спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_4 є ОСОБА_1 . Спадщина на яку видано це свідоцтво складається з земельної ділянки площею 3,1509 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0449 та розташована в адмінмежах Тихохутірської сільської ради (за межами населеного пункту) Жашківського району, Черкаської області (т.1 а.с. 120).

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №44006413 від 30 травня 2016 року до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину НВТ 051638 від 30 травня 2016 року, у спадковій справі №57312916, спадкодавець ОСОБА_4 , спадкоємець ОСОБА_1 , спадкове майно земельна ділянка площею 3,1509 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :02:001:0449, розташована в адмінмежах Тихохутірської сільської ради (за межами населеного пункту) Жашківського району, Черкаської області (т. 1 а.с. 121).

За змістом статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин)(ч.2 ст. 215 ЦК України).

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч.1 ст. 216 ЦК України).

Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу (ч.4 ст. 1254 ЦК України).

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України).

Рішенням Жашківсього районного суду Черкаської області від 08 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту нікчемним, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Тихохутірська сільська рада Жашківського району Черкаської області, визнано нікчемним заповіт, складений 25 лютого 2011 року ОСОБА_4 , зареєстрований в реєстрі за №11 Тихохутірською сільською радою Жашківського району Черкаської області (т.1 а.с. 6-8).

Отже, враховуючи те, що заповіт, складений 25 лютого 2011 року ОСОБА_4 визнано нікчемним рішенням суду, тому він не породжує жодних правових наслідків.

В той же час, заповіт, складений ОСОБА_4 25 травня 2001 року не відновив свою дію, після визнання нікчемним заповіту від 25 лютого 2011 року, з огляду на те, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували наявність обставин, передбачених статтею 225 ЦК України (правові наслідки вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними) та статтею 231 ЦК України (правові наслідки правочину, який вчинено під впливом насильства).

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч.2 ст. 1223 ЦК України).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач втративши право на спадкування земельної ділянки за заповітом, однак прийнявши спадщину після смерті ОСОБА_4 в передбачений законом спосіб, має право на спадкування даної земельної ділянки за законом при умовах визначених законом.

Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом (ст. 1301 ЦК України).

Згідно постанови приватного нотаріуса Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько В.П. від 07 лютого 2019 року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що на спадкове майно видано та зареєстровано свідоцтво про право на спадщину на ім`я ОСОБА_1 (т.1 а.с. 15).

Іншою підставою визнання свідоцтва недійсним може бути зокрема визнання заповіту недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року по справі №2-1316/2227/11.

Встановивши, що оскаржуване свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане на підставі заповіту, який судовим рішенням було визнано нікчемним, а також враховуючи те, що таке свідоцтво порушує право позивача на оформлення права на спадщину, після смерті ОСОБА_4 , що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, суд першої інстанції, обґрунтовано прийшов до висновку, про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 травня 2019 року по справі № 466/8857/15.

Апеляційний суд відхиляє доводи скаржника, викладені в апеляційні скарзі, стосовно неправомірної відмови місцевого суду у задоволенні клопотань про зупинення провадження у даній справі, з огляду на наступне.

За змістом п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, зокрема у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати: чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи.

Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року по справі №800/330/17.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом про скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно земельну ділянку, визнання права власності на спадкове майно.

ОСОБА_1 клопотання про зупинення провадження у справі обґрунтовував тим, що 13 січня 2020 року Жашківським районним судом Черкаської області відкрито провадження в цивільній справі №693/30/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_1 про усунення від права на спадкування. Оскільки рішення по справі №693/30/20 суттєво вплине на права і обов`язки сторін по справі №693/1334/19, тому відповідач вважав, що розгляд даної справи є неможливим та підлягає зупиненню до розгляду справи №693/30/20 по суті (т.1 а.с. 60-61).

Оскільки, предметом розгляду в даній справі є недійсність свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з його виданням на підставі нікчемного заповіту, і як наслідок порушення права позивача на оформлення спадщини, що підтверджується наявними в матеріалах справи належними, допустимими та достатніми доказами, суд вважає, що відсутня об`єктивна неможливість розгляду даної справи до вирішення цивільної справи №693/30/20, так як наявні у справі докази, дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду по даній справі.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку, що місцевим судом було правомірно відмовлено відповідачу у задоволенні клопотань про зупинення провадження у справі.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначені статтею 374 ЦПК України.

Серед зазначених повноважень, у апеляційного суду відсутнє таке право як скасування рішення суду та зупинення провадження у справі.

За таких обставин апеляційний суд не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 20 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно земельний пай, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Шелудько Валентина Петрівна, ОСОБА_3 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 24 грудня 2020 року.

Судді