Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2020 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Ковальчук Т.А.

за участю секретаря судового засідання: Хорольської І.П.

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника третьої особи - Горшкової О.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в смт. Магдалинівка цивільну справу за позовом Опікунської ради Магдалинівської селищної ради Дніпропетровської області до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду в інтересах малолітньої ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що на обліку служби у справах дітей Магдалинівської РДА перебуває малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьки якої ухиляються від виконання обов`язків по вихованню та утриманню своєї дитини. Мати дитини ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , а фактично проживає разом зі співмешканцем ОСОБА_6 . Батько дитини ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_2 ,родинних стосунків з дружиною та дитиною не підтримує. 19 серпня 2020 р. за результатами проведення оцінки рівня безпеки дитини вирішено негайно відібрати дитину у матері. 20 серпня 2020 р. розпорядженням голови Магдалинівської РДА вирішено відібрати малолітню дитину ОСОБА_5 від матері ОСОБА_2 у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дитини та тимчасово влаштувати до КП «Магдалинівська центральна районна лікарня». За 2020 р. мати дитини та її співмешканець притягувалися до адміністративної відповідальності. Батько дитини самоусунувся від виховання та піклування про дитину, протягом всього часу від народження дитини не цікавився її життям, умовами, в яких вона проживає разом з матір`ю, не здійснював жодних дій для покращення життя доньки чи визначення місця проживання дитини разом з ним. Тому звернувся до суду із вказаним позовом та прохає позбавити відповідачів батьківських прав відносно дочки.

Ухвалою від 29 вересня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та прохав задовольнити, позбавивши відповідачів батьківських прав відносно їх дочки ОСОБА_5 .

Відповідачі в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Магдалинівської районної державної адміністрації в судовому засідання підтримала позовні вимоги та прохала їх задовольнити.

Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що у протоколі № 8 від 28 серпня 2020 р. засідання опікунської ради при виконкомі Магдалинівської селищної ради вважали за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно їх малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Даний протокол по даному питанню вважати за висновок опікунської ради при виконавчому комітеті Магдалинівської селищної ради. (а. с. 30-31).

25 серпня 2020 р. начальник Служби у справах дітей Магдалинівської РДА подала клопотання голові Магдалинівської селищної ради про звернення до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно їхньої малолітньої дочки ОСОБА_5 (а. с. 32), надавши висновок служби у справах дітей Магдалинівської райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав № 190 від 25.08.2020 р. (а. с. 33-34).

Розпорядженням голови районної державної адміністрації смт. Магдалинівка № Р-206/0/305-а від 20.08.2020 р. відібрано малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із загрозою її життя та здоров`я із сім`ї матері ОСОБА_2 . Тимчасово влаштувати малолітню дитину ОСОБА_5 до дитячого відділення КП «Магдалинівська центральна районна лікарня» Магдалинівської районної ради Дніпропетровської області» для проведення медичного обстеження. (а. с. 35).

Згідно Акту проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , від 19 серпня 2020 р. результатом проведення оцінки рівня безпеки дитини є «дуже небезпечно: негайне відібрання дитини у батьків, інших законних представників, осіб, які фактично здійснюють догляд за дитиною». (а. с. 36-40).

У свідоцтві про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія НОМЕР_1 від 12 лютого 2019 р., виданого Магдалинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, батьками дитини вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . (а. с. 41).

У довідці-характеристиці на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , вказано, що вона зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , де інколи проживає, але іноді проживає по АДРЕСА_3 . Розлучена. Проживає в цивільному шлюбі з ОСОБА_6 , 1989 р. н. ОСОБА_2 незадовільно виконує батьківські обов`язки, що привело до того, що 20 серпня 2020 р. малолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , була відібрана в неї та розміщена в лікарню для проведення дитячого обстеження. ОСОБА_2 веде незадовільний стиль життя. Тільки протягом 2020 р. чотири рази притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. ст. 178, 183, 184 КУпАП. (а. с. 44).

Згідно довідки-характеристики на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , він зареєстрований та проживає по АДРЕСА_2 . має дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка народилася в шлюбі від колишньої дружини ОСОБА_2 . Родинних стосунків з донькою не підтримує. Вихованням дочки не займається. Не вважає доньку своєю дитиною. На даний час офіційно не працевлаштований. Працює на рядових роботах на сільськогосподарських полях. До адміністративної відповідальності при виконавчому комітеті Магдалинівської селищної ради не притягувався. Проживає в цивільному шлюбі з жінкою, з якою спільних дітей не мають. (а. с. 45).

У довідках № 1869 та 1868 від 01.09.2020 р., виданих виконавчим комітетом Магдалинівської селищної ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , а ОСОБА_3 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 . (а. с. 46).

Інформаційною довідкою від 25.08.2020 р. Магдалинівського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області повідомляється, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_3 , до кримінальної відповідальності не притягувалася. Протягом 2020 року 4 рази притягувалася до адміністративної відповідальності, а саме за ст. 184 КУпАП «Неналежне виконання батьківських обов`язків щодо виховання дітей», ст. 173 КУпАП «Дрібне хуліганство», ст. 178 КУпАП «Поява в громадських місцях в п`яному вигляді», ст. 183 КУпАП «Завідомо неправдивий виклик спеціальних служб». ОСОБА_2 на обліку в поліції не перебуває, за місцем мешкання характеризується негативно, до Магдалинівського ВП неодноразово надходили скарги на поведінку останньої, зокрема за фактом неналежного виконання останньою своїх батьківських обов`язків щодо виховання малолітньої дочки ОСОБА_5 , 2018 р. н. (а. с. 48).

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п. 16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».

За змістом роз`яснень, п. п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

В матеріалах справи, як доказ винної поведінки відповідачів по відношенню до малолітньої дитини, який проявився в небажанні відповідачів виконувати свій батьківський обов`язок щодо утримання та виховання дитини, свідчать висновок служби у справах дітей, розпорядження голови РДА, інформаційна довідка та довідки-характеристики, акт проведення оцінки рівня безпеки дитини.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні.

Суд вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод ( далі по тексту - ЄКПЛ) становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей.

Як зауважив Європейський Суд з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ), у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага.

Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п. 79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 р. у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04).

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Суд вбачає, що відповідачі свідомо нехтують виконанням батьківських обов`язків по відношенню до дитини: дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не цікавляться її долею, участі у її вихованні та розвитку не приймають, матеріально дочці не допомагають, тобто жодного контакту з ним не підтримують. До того ж дитина була примусово відібрана у матері та поміщена до лікарні.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

ВС в постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідачі жодних спроб на спілкування з дитиною та її утримання чи виховання не робили, а навпаки свідомо не бажають цього, тому суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі малолітньої дитини.

Зважаючи на те, що батьки не цікавляться життям дитини, не приймають участі в її вихованні та утриманні, не піклуються про її фізичний та духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, а також враховуючи що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків та в їх діях вбачається винна поведінка відносно дочки, суд не вбачає підстав для попередження відповідачів про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останнім положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.

Суд повно, всебічно та об`єктивно оцінивши обставини справи, приходить до висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують свідоме ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків та їх небажання виховувати дочку, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, законними та відповідачів належить позбавити батьківських прав відносно малолітньої дитини.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по справі в розмірі 420,40 гривень з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 150, 155, 164, 165, 166, 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 2, 10, 11, 12, 13, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Опікунської ради Магдалинівської селищної ради Дніпропетровської області до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою АДРЕСА_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , відносно їх малолітньої дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою АДРЕСА_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , судовий збір у розмірі 420,40 грн. з кожного.

Згідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, після набрання рішенням суду законної сили, надіслати його копію органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Повний текст рішення виготовлено 06 січня 2021 р.

Суддя Т.А. Ковальчук