рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

Справа № 495/4892/20

Номер провадження 2/495/2396/2020

07 грудня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Боярського О.О.,

при секретарі Рачицькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з позовною заявою до Білгород-Дністровської міської ради та просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 , який складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 225,4 кв.м., житловою площею 155,8 кв.м., житлової прибудови літ. «А-1», прибудови літ. «а», прибудови літ. «а-1», ганок літ. «а-2», навісу літ. «а-3», гаражу літ. «Г», прибудови літ. «г», оглядової ями літ. «г-1», літньої кухні літ. «Д», вбиральні літ. «Є», бані літ. «Ж», сараї літ. «З», «І», споруд № 1-5.

Обґрунтовуючи свої вимоги ОСОБА_1 посилається на те, що вказаний житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу незакінченого житлового будинку, готовністю 94%, посвідченого 26.12.1991 року Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою, належав його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . В 2014 році ОСОБА_2 отримала висновок про технічний стан житлового будинку та господарських прибудов, надбудов, споруд. Однак, за життя ОСОБА_2 не отримала правовстановлюючих документів на житловий будинок, що не дає можливості позивачу нотаріально оформити свої спадкові права як спадкоємець першої черги. Саме тому ОСОБА_1 змушений був звернутись до суду за захистом своїх спадкових майнових прав.

Ухвалою суду від 19.05.2020 року провадження по справі було відкрито та визначено загальний порядок її розгляду з призначенням підготовчого судового засідання.

26.08.2020 року представник позивача адвокат Холудєєв Б.Є. подав до канцелярії суду клопотання про витребування доказів, а саме витребувати від приватного нотаріуса Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Холудєєвої С.М. відомості про наявність спадкової справи до майна померлої ОСОБА_2 .

21.09.2020 року до канцелярії суду надійшов відзив представника Білгород-Дністровської міської ради секретаря міської ради Грозова В.В. в якому висловив свою позицію щодо позовних вимог ОСОБА_1 та просив суд прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Ухвалою суду від 23.09.2020 року розгляд справи було відкладено та витребувано докази за клопотанням ОСОБА_3

20.10.2020 року до суду надійшли витребувані матеріали.

Ухвалою суду від 04.11.2020 року було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 01.12.2020 року розгляд справи відкладено через неявку відповідача.

У судове засідання 07 грудня 2020 року сторони не з`явились. Представник позивача адвокат Холудєєв Б.Є. подав до канцелярії суду заяву з проханням судове засідання провести без його участі та ухвалити рішення про задоволення позовних вимог.

У відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис № 1313, складений Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 видане 07.01.1974 року, актовий запис № 41 складений Фрунзевським районним відділом РАГС м. Алма-Ати Казахської РСР, позивач ОСОБА_1 є рідним сином померлої ОСОБА_2 .

За відомостями приватного нотаріусу Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Холудєєвої С.М., спадкоємцем померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 є її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст.. 1261 ЦК України спадкоємець першої черги за законом. Інших спадкоємців, що прийняли в установлені законом строки спадщину після смерті ОСОБА_2 , немає.

Згідно з Договором купівлі-продажу від 26.12.1991 року, посвідченого державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Чухрай Т.Ю., ОСОБА_2 придбала незавершеного будівництвом житловий будинок в АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 1265 кв.м., готовністю 94 %.

За даними технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленому КП «Білгород-Дністровське БТІ» 26.05.2014 року, вказаний житловий будинок є двоповерховим та в цілому складається з: житловий будинок літ. «А» загальною площею 225,4 житловою площею 155,8 кв.м., гараж літ. «Г» 1994 року побудови, літня кухня літ. «Д» 1994 року побудови, убиральня літ. «Є» 1994 року побудови, бані літ. «Ж» 1994 року побудови, сарай літ. «З» 1994 року побудови, сарай літ. «І» 1994 року побудови, споруди № 1-5, 1994 року побудови.

30.05.2014 року КП «Білгород-Дністровське БТІ» склало Висновок про технічний стан будинку (будівлі) АДРЕСА_1 та Висновок про технічний стан господарських будівель, прибудов, надбудов і споруд. За даними висновками будівлі, споруди та сам будинок знаходяться в доброму технічному стані.

Однак, за життя ОСОБА_2 не оформила правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок АДРЕСА_1 , який закінчила будувати в 1994 році та був збудований на земельній ділянці, наданій для будівництва і обслуговування житлового будинку, що позбавляє позивача можливості реалізувати право на спадщину за законом в нотаріальному порядку, та 13.08.2020 року приватний нотаріус Холудєєва С.М. письмово відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері і рекомендувала звернутися до суду.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Згідно статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319 в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

Згідно з п.4.15 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусам України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Зазначене підтверджує ту обставину, що потенційний спадкоємець не має змоги оформити свої спадкові права в позасудовому порядку.

Разом з тим, відсутність право встановлювальних документів на спірне нерухоме майно не є підставою для відмови у задоволенні позову (10 жовтня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 557/1209/16-ц, провадження № 61-19875св18.

Адже позов про превентивний захист права власності ((попереджувальний) спосіб захисту права власності, який на відміну від інших способів передбачає захист права власності у випадку, коли порушення права ще не відбулося, але є підстави вважати, що воно має статися) може бути пред`явлений власником, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою (11.04.18 р. Верховний Суд у складі колегії суддів палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у справі №910/5630/17).

31 серпня 2018 року набрав чинності Наказ Мінрегіону 03.07.2018 року №158 «Про затвердження Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт». Вказаний Наказ встановив процедури та умови прийняття в експлуатацію збудованих без дозвільного документа на виконання будівельних робіт індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1). Тепер громадяни можуть у спрощеному порядку ввести в експлуатацію, зокрема, збудовані (без оформлення дозвільних документів) у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарські (присадибні) будівлі і споруди загальною площею до 300 квадратних метрів, за умови, що вони збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення.

Однак, ОСОБА_1 не є власником спірного житлового будинку, а є лише його титулованим володільцем як спадкоємець власника добудованого будинку. Саме тому, спрощена державою процедура введення в експлуатацію самочинно збудованого, в даному випадку добудованого, об`єкту нерухомості не розповсюджується на позивача, що свідчить лише про можливість судового захисту своїх спадкових майнових прав.

Відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право) (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06.06.2018 по справі №597/1070/15-ц).

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки заявлені вимоги є обґрунтованими, правомірними та спрямовані на захист спадкових прав позивача.

Керуючись ст.ст. 8, 11, 16, 328, 386, 395, 396, 1216, 1221, 1223, 1261, 1270 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 19, 49, 247, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності в порядку спадкування нажитловий будинок АДРЕСА_1 , який складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 225,4 кв.м., житловою площею 155,8 кв.м., житлової прибудови літ. «А-1», прибудови літ. «а», прибудови літ. «а-1», ганок літ. «а-2», навісу літ. «а-3», гаражу літ. «Г», прибудови літ. «г», оглядової ями літ. «г-1», літньої кухні літ. «Д», вбиральні літ. «Є», бані літ. «Ж», сараї літ. «З», «І», споруд № 1-5.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О.Боярський