Справа № 183/6320/20
№ 2-о/183/218/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Устименко М.О.,

розглянувши, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Новомосковська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

встановив:

17 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав однією сім`єю з ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2010 року по день її смерті.

В обґрунтування заяви зазначив, що з 2010 року він разом з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , вони мешкали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , спільно вели господарство. Однак він не був зареєстрованим за цією адресою. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, і він як єдиний спадкоємець за законом (заповіт ОСОБА_2 не складала, а спадкоємців першої-третьої черги - немає), звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 . Однак згідно довідки 1215/18.05.2020 року про зареєстрованих у житловому приміщенні по АДРЕСА_1 значилася зареєстрованою до дня смерті ОСОБА_2 , інших осіб в квартирі не зареєстровано. У зв`язку з тим, що він є спадкоємцем ОСОБА_2 четвертої черги за законом і прийняв спадщину в установленому законом порядку, однак для оформлення спадщини необхідне встановлення зазначеного факту.

Враховуючи викладене, позивач на підставі ст.ст. 1264, 1268 ЦК України просив встановити факт його проживання з ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

17 листопада 2020 року протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області - визначено головуючим суддею у даній справі суддю Сороку О.В.

Ухвалою суду від 17 листопада 2020 року відкрите провадження у справі та витребувано із нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявник в судове засідання не з`явився, представник заявника звернувся до суду з заявою, у якій просить справу розглянути у його відсутність, заяву підтримав.

Представник заінтересованої особи - Новомосковська міська рада Дніпропетровської області, представник Новомосковської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, однак його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступних висновків.

Обставини встановлені судом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , про що складений відповідний актовий запис 13 квітня 2020 року за № 316 (а.с. 22).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на нерухоме майно, яку прийняв ОСОБА_1 , звернувшись 15 травня 2020 року з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори (а.с. 23).

Згідно акту, складеного 18 травня 2020 року старшим інспектором реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Новомосковської міської ради Бутко Т.Г. в присутності жителів будинку АДРЕСА_2 , вбачається, що ОСОБА_1 мешкає у квартирі АДРЕСА_3 з 2010 року (а.с. 24).

З довідки № 1215 від 18.05.2020 року про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні вбачається, що у квартирі АДРЕСА_3 була зареєстрована ОСОБА_2 по день смерті. Інших зареєстрованих осіб у цьому житловому приміщенні немає (а.с. 24).

З копії спадкової справи за № 44/2020, заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1 . Заповітів ОСОБА_2 на випадок своєї смерті не складала. Інших спадкоємців немає.

Постановою нотаріуса від 03 грудня 22020 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 (а.с. 30).

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України - окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Положеннями п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з частинами першою-другою статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, ОСОБА_1 посилався на те, що він з 2010 року проживав разом з ОСОБА_2 , однією сім`єю, спільно вели господарство,мали взаємні права та обов`язки, але він не був зареєстрований за місцем їх спільного проживання та він є особою, яка прийняла спадщину, жодних вимог позовного характеру ОСОБА_1 не заявив, так як від встановленого юридичного факту, про який просить заявник, не залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав ОСОБА_1 .

Зазначене повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 686/14490//16-ц, від 09 вересня 2020 року у справі № 523/17692/17.

Аналізуючи вищенаведене суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 іншим чином, ніж рішенням суду встановити факт проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю не має можливості, а тому заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 5-8, 10-11, 27, 31, 57-61, 88, 212-215, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , - задовольнити

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), проживав однією сім`єю з ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2010 року по день відкриття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Сорока.