КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №361/3115/19
Апеляційне провадження №22-ц/824/2941/2020
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів Коцюрби О.П., Нежури В.А., із участю секретаря Новікової Ю.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рабен Україна» про зміну формулювання причин звільнення з роботи, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, середнього заробітку за порушення строку видачі трудової книжки, а також про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

27 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом, де просила, з врахуванням змін та доповнень,визнати незаконним наказ№1002-к Товариства з обмеженою відповідальністю «Рабен Україна» від 30 листопада 2018 року про звільнення у зв`язку з прогулом без поважних причин відповідно до частини четвертої статті 40 КЗпП України,

змінити дату та підставу формулювання звільнення ОСОБА_1 , старшого спеціаліста по роботі з клієнтами Товариства з обмеженою відповідальністю «Рабен Україна», з пункту четвертого статті 40 КЗпП України з 30 листопада 2018 року на частину першу статті 38 КЗпП України з 10 жовтня 2018 року відповідно до поданої 10 жовтня 2018 року заяви про звільнення з поважних причин,

зобов`язати відповідача внести запис до трудової книжки позивача «звільнений за власним бажанням у зв`язку із переїздом на нове місце проживання», стаття 38 КЗпП України,

стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рабен Україна» на її користь середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки у розмірі 120 014,64 грн.,

стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку у розмірі 86 165,89 грн.,

стягнути з Товариства з обмеженою відповідальності «Рабен Україна» моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., а також судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04 листопада 2014 року вона була прийнята на роботу у Товариство з обмеженою відповідальністю «Рабен Україна» на посаду молодшого спеціаліста по роботі з клієнтами.

01 червня 2016 року переведена на посаду спеціаліста по роботі з клієнтами, а 01 липня 2018 року - старшого спеціаліста по роботі з клієнтами.

10 жовтня 2018 року ОСОБА_1 зареєструвала у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Рабен Україна» заяву за вхідним номером кі 1810-737 про звільнення з роботи за власним бажанням із поважної причини через необхідність терміново виїхати на нове місце проживання за сімейними обставинами до Вінницької області, за місцем реєстрації.

До заяви долучено копію паспорта громадянина України та копію квитка на потяг від 10 жовтня 2018 року на її ім`я з напрямком руху з міста Києва до міста Вінниця.

10 жовтня 2018 року позивачу не було видано наказ про звільнення та трудову книжку, розрахунок не проведено.

Оскільки станом на березень 2019 року ОСОБА_1 не одержала від відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Рабен Україна» жодної інформації щодо звільнення з роботи, то вона звернулася за правовою допомогою до адвоката.

29 березня 2019 року їй стало відомо, що звільнення відбулося не на підставі статті 38 КЗпП України, а на підставі пункту четвертого ст. 40 цього кодексу, тобто у зв`язку із прогулом без поважних причин.

15 квітня 2019 року трудова книжка була одержана адвокатом Оснач Світланою Анатоліївною, про що зроблено відповідний запис у книзі ведення та обліку трудових книжок за номером 851.

У трудовій книжці зазначено, що 30 листопада 2018 року ОСОБА_1 звільнена з роботи за прогули без поважних причин відповідно до пункту 4 статті 40 КЗпП України відповідно до наказу від 30 листопада 2018 року №1002-к.

25 квітня 2019 року позивач особисто звернулася до відділу кадрів Товариства з обмеженою відповідальністю «Рабен Україна» з метою ознайомлення та отримання копії наказу про звільнення.

Однак, копію наказу з відміткою про його одержання саме 25 квітня 2019 року менеджер по персоналу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рабен Україна» відмовилася їй надати без пояснень причин.

У позові вказується про те, що роботодавець повинен був звільнити позивача з роботи за власним бажанням згідно поданої заяви, провести вчасно розрахунок при звільненні та видати трудову книжку. Підстав звільнення за прогули не було.

Неправомірними діями відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Рабен Україна» завдано позивачу ОСОБА_1 моральну шкоду.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення, місцевий суд зазначив, що позивачем порушено порядок подання заяви про звільнення за власним бажанням, встановлений на підприємстві.

Підтверджено відповідними доказами тривалий невихід працівника на роботу без поважних причин.

Дії роботодавця щодо звільнення позивача із роботи за вчинення прогулів узгоджуються із вимогами трудового законодавства України. Розрахунок проведено своєчасно. Трудову книжку видано відразу після надходження відповідного звернення представника позивача.

Відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Відповідачем не порушено пункт 4.2. Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» №58 від 29 липня 1993 року, з якого слідує, що якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки, пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Доводи позивача про заподіяння їй моральної шкоди під час розгляду справи свого підтвердження не знайшли. Підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Не погоджуючись із ухваленим судом рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 04 листопада 2014 року по 10 жовтня 2018 року працювала у ТОВ «Рабен Україна».

Обіймала посади: молодшого спеціаліста по роботі з клієнтами, спеціаліста по роботі з клієнтами, старшого спеціаліста відділу по роботі з клієнтами.

Згідно копії особової картки ОСОБА_1 , фактичним місцем проживання та реєстрації зазначена адреса: АДРЕСА_1 , а у подальшому - вказана нова адреса: АДРЕСА_2 ( а.с.83 т.1 ).

10 жовтня 2018 року ОСОБА_1 подала на ім`я директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Рабен Україна» письмову заяву в якій просила звільнити її з роботи цього ж дня за власним бажанням з поважних причин, а саме у зв`язку з терміновим переїздом на нове місце проживання за сімейними обставинами до села Кукавка, Могилів-Подільського району, Вінницької області, на підставі пункту першого статті 38 КЗпП України, яку було зареєстровано та передано до відділу по роботі з персоналом.

До заяви, окрім іншого, нею додано посадочний документ ПАТ «Укрзалізниця» від 10 жовтня 2018 року із відправленням потяга о23:42 10 жовтня 2018 року від станції «Київ-пасажирський» із призначенням - м. Вінниця, прибуття в 02:39 11 жовтня 2018 року ( а.с. 14, 15, 98 т. 1 ).

11 жовтня 2018 року менеджером з персоналу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рабен Україна» ОСОБА_2 подано директору товариства доповідну записку, де зазначено про те, що 10 жовтня 2018 року о 17 год. 50 хв. працівником ОСОБА_1 подано на рецепшен (секретарю) офісного приміщення товариства про звільнення за власним бажанням з поважної причини, а саме - переїздом на нове місце проживання. До заяви були додані наступні документи (копії): довідка про реєстрацію місця проживання особи від 05 квітня 2017 року, а також посадочний документ на 10 жовтня 2018 року для відправлення з міста Києва до міста Вінниця. Довідка про реєстрацію місця проживання видана більше року назад. Додані до заяв посадочні (проїзні) документи жодним чином не підтверджують переїзд працівників на нове місце проживання. Докази переїзду на нове місце проживання не надані, заява подана з порушенням встановленого у товаристві порядку ( а.с.105 т. 1 ).

Того ж дня, працівниками товаристваскладено акт про те, що ОСОБА_3 подано заяву про звільнення за власним бажанням з поважних причин від 10 жовтня 2018 року ( подано на рецепшен компанії о 17 год. 50 хв.), однак не передано товариству товарно-матеріальні цінності, надані за накладними на внутрішнє переміщення № КІ-0000124 від 30 липня 2018 року, № 6279 від 04 листопада 2014 року, а також не підписано обхідний лист працівника у зв`язку із звільненням.

Товарно-матеріальні цінності: - ноутбук НР ProBook 450 15.6АG/Intel і3-6100u/4/500/DVD/HD520/BT/WіFі/DOS(3482), інвентарний номер: 5970; - ПК НР Р3130 МТ і3550 320G 2.0G Win 7 + Монітор 20 (2622 + 2623), інвентарний номер: 3901; - телефон системний 4019.33 (1660), інвентарний номер: 2127 ( а.с.106 т. 1 ).

11 жовтня 2018 року керівником відділу по роботі з клієнтами ОСОБА_4 , аналітиком систем ( крім комп`ютерів ) ОСОБА_5 , начальником відділу ( АСМ ) ОСОБА_6 складено акт про те, що ОСОБА_1 ( старший спеціаліст відділу по роботі з клієнтами ) була відсутня на роботі ( як на своєму робочому місці, так і на підприємстві в цілому ) протягом робочого дня з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.

Про причину відсутності попередньо не було попереджено. Причина неявки не встановлена ( а.с.112 т. 1 ).

12 жовтня 2018 року менеджером з персоналу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рабен Україна» ОСОБА_2 направлено позивачу письмове повідомлення про те, що 10 жовтня 2018 року нею зареєстровано заяву на звільнення з поважних причин у зв`язку з переїздом.

Однак, надані документи не є достатньою аргументацією для звільнення саме з цих підстав, а тому подана заява вважається недійсною, а відсутність на робочому місці 11 жовтня 2018 року може бути розцінена як прогул, якщо не буде надано інформації про причини відсутності. Загальна тривалість відсутності складає один день.

У повідомленні роз`яснено положення трудового законодавства й викладено вимогу протягом трьох днів надати відповідне документальне підтвердження відсутності на роботі або з`явитися із заявою про звільнення.

Попереджено про можливість звільнення на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України, у зв`язку з прогулом (а.с.148 т. 1 ).

Повідомлення направлене позивачу на адресу: АДРЕСА_2 . Це повідомлення повернуте ТОВ «Рабен Україна» з відміткою поштового відділення зв`язку «адресат не проживає» ( а.с.149 т.1 ).

29 жовтня 2018 року менеджер з персоналу ТОВ «Рабен Україна» ОСОБА_2 направила ОСОБА_1 повідомлення про те, що якщо та негайно ( протягом одного дня з моменту отримання листа ) не з`явиться за місцем роботи для надання пояснень або не надасть відповідного документального підтвердження поважності тривалої відсутності на робочому місці, то її буде звільнено з посади старшого спеціаліста по роботі з клієнтами у зв`язку із прогулом без поважних причин з дня, наступного за днем, коли вона повинна була з`явитися або надати відповідні документи (а.с.151 т.1).

Це повідомлення направлене позивачу на адресу: АДРЕСА_2 та на адресу: АДРЕСА_1 . Повідомлення повернуті поштовим відділенням зв`язку з відмітками «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 152, 154 т.1 ).

Про відсутність ОСОБА_1 на роботі керівником відділу по роботі з клієнтами ОСОБА_4 , аналітиком систем ( крім комп`ютерів ) ОСОБА_5 , начальником відділу ( АСМ ) ОСОБА_6 12, 16, 17, 18, 19, 22, 23, 24, 25, 26, 29, 30, 31 жовтня, 01, 02, 05, 06, 07, 08, 09, 12, 13, 14, 15, 16, 19, 20, 21, 22, 23, 26, 27, 28, 29, 30 листопада 2018 року складені відповідні акти ( а.с. 113-147 т.1 ).

Наказом №1002-к мененджера з персоналуТовариства з обмеженою відповідальністю «Рабен Україна» від 30 листопада 2018 року звільнено ОСОБА_1 з роботи у зв`язку з прогулом без поважних причин згідно з пунктом четвертим статті 40 КЗпП України. Підстава: акти про невихід ( а.с.29, 158 т. 1).

Того ж дня Товариство з обмеженою відповідальністю «Рабен Україна» направило ОСОБА_1 повідомлення про необхідність з`явитися за трудовою книжкою, а також запропоновано надіслати їй трудову книжку цінним листом за письмовою заявою, або ж видати довіреній особі на підставі довіреності ( а.с. 156 т.1 ).

Відповідно до зведеної відомості на перерахування заробітної плати та інших виплат від 30 листопада 2018 року ОСОБА_1 перераховано на картковий рахунок грошові кошти у сумі 2 877,23 грн. ( а.с. 159 т. 1 ).

28 грудня 2018 року керівником відділу по роботі з клієнтами ОСОБА_4 , аналітиком систем ( крім комп`ютерів ) ОСОБА_5 , начальником відділу ( АСМ ) ОСОБА_6 складено акт про те, що станом на 28 грудня 2018 року ОСОБА_1 не з`являлася для ознайомлення та підписання наказу від 30 листопада 2018 року №1002-к про її звільнення у зв`язку з прогулом без поважних причин ( а.с.163 т. 1 ).

Про це зазначається і в копії доповідної записки інспектора з кадрів ТОВ «Рабен Україна» Руденок Н.І. від 28 грудня 2018 року(а.с. 162 т. 1 ).

04 березня 2019 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рабен Україна» адвокатом позивачки Оснач С.А. направлено адвокатський запит з проханням надати відомості про стан розгляду заяви ОСОБА_1 від 10 жовтня 2018 року про звільнення з роботи за власним бажанням з поважної причини, копію наказу про звільнення ОСОБА_1 , відомості про те, чи здійснювалися з ОСОБА_1 розрахунки при звільненні, у якому розмірі та дату таких розрахунків ( а.с.16 т. 1 ).

19 березня 2019 року ТОВ «Рабен Україна» у відповіді на адвокатський запит повідомило про те, що 10 жовтня 2018 року о 17:50 товариством одержано заяву ОСОБА_1 про звільнення за власним бажанням у зв`язку з переїздом, у задоволенні якої було відмовлено.

Працівник звільнений на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України. Завірена копія наказу від 30 листопада 2018 року №1002-к додається.

При звільненні з працівником здійснено розрахунок, який проведено 30 листопада 2018 року. Грошові кошти у сумі 2 877 грн. 23 коп. перераховані на банківську картку.

Трудова книжка працівника знаходиться у ТОВ «Рабен Україна». Після звільнення працівник за трудовою книжкою не з`явився. ТОВ «Рабен Україна» неодноразово надсилало поштове повідомлення за місцем реєстрації працівника про необхідність з`явитися за трудовою книжкою, однак такі повідомлення працівнику не були вручені через обставини, що унеможливлюють таке вручення.

У відповіді ТОВ «Рабен Україна» також викладено прохання повідомити ОСОБА_1 про необхідність з`явитися за отриманням трудової книжки у відділ кадрів товариства або забрати її представником за наявністю довіреності, оформленої відповідно до вимог чинного законодавства.

Цю відповідь представником ОСОБА_1 - Оснач С.А. отримано 19 березня 2019 року ( а.с.166 т.1 ).

19 березня 2019 року інспектором з кадрів ТОВ «Рабен Україна» Руденок Н.І. складено доповідну записку на ім`я генерального директора товариства про те, що цього числа було надано відповідь на адвокатський запит від 04 березня 2019 року та копію наказу від 30 листопада 2018 року № 1002-к про припинення трудового договору з ОСОБА_1 , тобто представника колишнього працівника повідомлено про звільнення та про місцезнаходження трудової книжки.

Разом із тим, ОСОБА_1 так і не з`явилася для отримання трудової книжки та не подала заяву з проханням надіслати трудову книжку на поштову адресу. Тому станом на 19 березня 2019 року трудова книжка ОСОБА_1 знаходиться у відділі по роботі з персоналом ТОВ «Рабен Україна» (а.с.167 т. 1 ).

01 квітня 2019 року ТОВ «Рабен Україна» направлено ОСОБА_1 повідомлення, у якому зазначалося про те, що у зв`язку із її відсутністю на робочому місці з 11 жовтня по 30 листопада 2018 року та не поданням відповідного документального підтвердження поважності причин тривалої відсутності, її звільнено з посади старшого спеціаліста відділу по роботі з клієнтами з 30 листопада 2018 року через прогул без поважних причин (відповідно до наказу від 30 листопада 2018 року № 1002-к).

Викладено прохання негайно з`явитися для отримання трудової книжки та ознайомлення з наказом про звільнення ( оригіналом ).

У випадку неможливості з`явитися запропоновано надати письмову згоду та адресу, на яку можливо відправити трудову книжку. До повідомлення додано копію наказу від 30 листопада 2018 року № 1002-к (а.с.168 т. 1).

Повідомлення направлене ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_2 , яке було повернуто поштовим відділом зв`язку з відмітками «за письмовою заявою відправника, одержувача», «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» ( а.с.170 т. 1 ).

Із копії службової записки інспектора з кадрів ТОВ «Рабен Україна» Руденок Н.І. на ім`я генерального директора цього товариства від 25 квітня 2019 року, вбачається, що 06 грудня 2018 року ОСОБА_1 було надіслано лист щодо звільнення на адресу її реєстрації місця проживання. 13 березня 2019 року ТОВ «Рабен Україна» отримано адвокатський запит від 04 березня 2019 року про надання інформації щодо звільнення працівника. 19 березня 2019 року надано відповідь на адвокатський запит та копію наказу про припинення трудового договору від 30 листопада 2018 року № 1002-к, тобто адвоката ОСОБА_1 було повідомлено про звільнення. Лише 25 квітня 2019 року ОСОБА_1 з`явилася до ТОВ «Рабен Україна» і була ознайомлена з наказом про звільнення ( а.с.172 т. 1 ).

06 травня 2019 року ТОВ «Рабен Україна» на адвокатський запит від 24 квітня 2019 року надано відповідь, у якій зазначалося про те, що 25 квітня 2019 року ОСОБА_1 прибула до товариства та ознайомилася з наказом про звільнення під підпис. Повторно надано копію наказу про звільнення з відміткою про ознайомлення з ним працівника. Крім того, надано довідку про щомісячний розмір заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01 березня 2018 року по 10 жовтня 2018 року.

Також поінформовано, що копії актів про невихід на роботу з відміткою щодо отримання їх особисто ОСОБА_1 у розпорядженні товариства відсутні.

Викладено нагадування, що трудову книжку ОСОБА_1 адвокатом було одержано 15 квітня 2019 року по довіреності ( а.с.173 т. 1 ).

Як вбачається із копії довідки №64 ТОВ «Рабен Україна» від 06 травня 2019 року, ОСОБА_1 працювала у цьому товаристві з 04 листопада 2014 року по 30 листопада 2018 року.

На момент звільнення обіймала посаду старшого спеціаліста відділу по роботі з клієнтами.

За період роботи з березня по жовтень 2018 року ОСОБА_1 нараховано заробітну плату, у тому числі додаткові блага, у розмірі 91 636 грн. 27 коп., утримано 20 752 грн. 70 коп., видано 70 883 грн. 57 коп. (т.1, а.с.199).

Відповідно до посадової інструкції старшого спеціаліста по роботі з клієнтами ( Департамент складської логістики ) ТОВ «Рабен Україна» працівник, який обіймає цю посаду, повинен, зокрема, знати: - умови контракту, підписаного з клієнтом з яким співпрацює, та обумовлені з клієнтом операційні процеси; - внутрішні процедури, пов`язані з операційними процесами ( процедура по переупаковці, процедура дій під час зникнення товару, процедура повернення товару на склад ); - звітність ( внутрішня, зовнішня ); - документообіг.

У своїй роботі старший спеціаліст по роботі з клієнтами керується цією посадовою інструкцією, інструкціями з охорони праці, внутрішніми документами товариства, дорученнями, наказами і розпорядженнями безпосереднього керівника та чинним законодавством України.

Працівник повинен знати умови праці у товаристві, має право розірвати трудовий договір за власним бажанням.

Старший спеціаліст по роботі з клієнтами несе відповідальність, окрім іншого, також: - за виконання вимог трудової дисципліни; - правопорушення, скоєні в процесі здійснення своєї трудової діяльності, у межах, визначених діючим законодавством, карним та цивільним законодавством України; - завдання матеріальної шкоди - у межах, визначених діючим трудовим та цивільним законодавством, а також у межах договору про матеріальну відповідальність за збереження товарно-матеріальних цінностей; - повне виконання функціональних обов`язків, передбачених діючою посадовою інструкцією та Системою Менеджменту Якості.

З цією посадовою інструкцією ОСОБА_1 була ознайомлена 01 липня 2018 року ( а.с.87 т. 1 ).

Окрім іншого, 04 листопада 2014 року між ТОВ «Рабен Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність ( а.с.88 т. 1 ).

За умовами договору працівник, який виконує роботу безпосередньо пов`язану з обробкою матеріальних цінностей і документів, бере на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення схоронності ввірених йому ТОВ «Рабен Україна» матеріальних цінностей і документів.

Відповідно до витягу з Порядку прийняття, звільнення та переведення співробітників у ТОВ «Рабен Україна» від 01 квітня 2013 року ( підпункт 1.5.1. пункту 1.5. «Звільнення співробітників») зазначено про те, що якщо працівник прийняв рішення про звільнення, він пише заяву про звільнення встановленого зразка та передає його безпосередньому керівнику для прийняття рішення про дату звільнення.

Керівник цього співробітника, керуючись виробничою необхідністю, визначає можливу дату звільнення співробітника, про що робить відповідний запис у заяві. Керівник співробітника може вимагати від нього продовження роботи протягом чотирнадцяти днів з моменту подачі відповідної заяви.

Співробітник передає заяву про звільнення з резолюцією свого керівника спеціалісту відділу по роботі з персоналом за чотирнадцять днів до дати звільнення. Спеціаліст відділу по роботі з персоналом перевіряє правильність складення заяви про звільнення, видає цьому співробітнику обхідний лист та анкету співробітника, який звільняється, інструктує про порядок звільнення та дату, коли співробітник зобов`язаний з`явитися у відділ персоналу для оформлення звільнення.

Співробітник до дати звільнення зобов`язаний здати всі матеріальні цінності, що належать компанії, про що відповідні співробітники роблять відмітки в обхідному листі. Також працівник заповнює Анкету працівника, що звільняється.

Керівник співробітника, який звільняється, подає до відділу по роботі з персоналом табель обліку робочого часу по день звільнення включно. У призначений день ( день звільнення ) співробітник звертається у відділ персоналу з оформленим обхідним листом.

Спеціаліст відділу персоналу перевіряє наявність заповненого обхідного листа, готує й підписує наказ про звільнення співробітника у директора.

У день звільнення спеціаліст відділу по роботі з персоналом робить запис про звільнення у трудовій книжці цього співробітника та видає її йому. Співробітник, який одержав трудову книжку, розписується в обхідному листі, наказі про звільнення, особистій карточці ( Форма П-2 ) та журналі обліку трудових книжок про отримання трудової книжки. Спеціаліст відділу персоналу на підставі табеля обліку робочого часу проводить повний розрахунок з цим співробітником у день його звільнення (т1., а.с.99).

Підпунктом 1.5.2. пункту 1.5. «Звільнення за ініціативою роботодавця» витягу передбачено те, що компанія вправі звільнити співробітника з наступних причин: - організаційні зміни ( реорганізація, перепрофілювання, банкрутство, скорочення штату ); - виявлення невідповідності співробітника посаді, яку той обіймає, або виконуваній роботі ( недостатність кваліфікації, стан здоров`я ); - систематичне невиконання своїх обов`язків, порушення трудового розпорядку; - прогули; - поява на робочому місці у стані сп`яніння.

Керівники підрозділів слідкують за трудовою дисципліною та відповідністю своїх співробітників. У випадку виявлення фактів порушення трудової дисципліни співробітником керівник підрозділу зобов`язаний зафіксувати ці факти наступним чином та виконати наступні дії, зокрема, за вчинення прогулу (у тому числі понад трьох годин): «реєстрація невідповідності» факт невиходу на роботу без поважних причин фіксується Актом за підписом трьох свідків та поясненнями співробітника; «дії керівника» на підставі Акту прогулу відділ персоналу видає співробітнику лист з повідомленням про те, що він буде звільнений, якщо не надасть документ причин прогулу. Якщо співробітник не відповів на запит або не має законних підстав для прогулу відділ по роботі з персоналом готує наказ про звільнення співробітника. У випадку звільнення співробітника за ініціативою роботодавця спеціаліст відділу по роботі з персоналом готує наказ про звільнення, підписує його у директора та на підставі наказу запрошує цього співробітника для оформлення звільнення.

Спеціаліст відділу персоналу ознайомлює співробітника з наказом та видає йому обхідний лист. У призначений день співробітник звертається у відділ персоналу із заповненим обхідним листом. Спеціаліст відділу персоналу перевіряє наявність заповненого обхідного листа, робить запис про звільнення у трудовій книжці (із зазначенням статті звільнення) цього працівника та видає її йому. Співробітник, який отримав свою трудову книжку, розписується в обхідному листі та журналі обліку трудових книжок про отримання трудової книжки (т.1, а.с.100).

З процедурою про прийом, звільнення, переведення робітників ТОВ «Рабен Україна» було ознайомлено ОСОБА_1 ще 04 листопада 2014 року (т.1, а.с.102).

Із копії витягу з Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Рабен Україна» видно, що трудовий договір може бути розірваний достроково на вимогу працівника у разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення підприємством законодавства про працю та з інших причин, встановлених законодавством про працю.

Трудовий договір може бути також розірваний за згодою сторін або з іншими підставами у відповідності з чинним законодавством України.

Про припинення трудового договору видається наказ по підприємству за датою звільнення працівника в останній день його роботи. Все майно, що належить роботодавцю, а також перепустка на територію та у приміщення роботодавця працівник повинен повернути не пізніше дати звільнення. Для впорядкування процедури повернення майна підприємство надає працівнику спеціальний формуляр ( обхідний лист ) з переліком структурних підрозділів і посадових осіб, які контролюють повернення майна роботодавця і роблять відмітки у формулярі. (а.с.103 т. 1 ).

З правилами внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Рабен Україна» було ознайомлено ОСОБА_1 ще 04 листопада 2014 року (а.с.104 т. 1 ).

Як вбачається із повідомлення №1389 ТОВ «Метро Кеш Енд Кері Україна від 24 травня 2019 року, витягу з наказу №К-0419/90/002 директора цього товариства від 19 квітня 2019 року, копії трудової книжки ОСОБА_1 , позивачка із 25 квітня 2019 року працює у ТОВ «Метро Кеш Енд Кері Україна» на умовах повної зайнятості на посаді фахівця з логістики сектору з розподілення товарів короткого терміну зберігання Управління організації ланцюгів постачань Комерційного Департаменту ( а.с. 205-209, 231-236 т.1 ).

Відповідно до п.п. 22, 24 постанови №9Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року, у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40, п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин ( наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу ). Невихід працівника на роботу в зв`язку з незаконним переведенням не можна вважати прогулом без поважних причин. Працівник, який відмовився від переведення на більш легку роботу, якої він відповідно до медичного висновку потребував за станом здоров`я, не може бути звільнений за п. 3 чи п. 4 ст. 40 КЗпП.

Власник або уповноважений ним орган можуть у зв`язку з цим розірвати трудовий договір за п. 2 ст. 40 КЗпП, якщо наявні передбачені ним умови.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок місцевого суду, зокрема, про те, що позовОСОБА_1 задоволенню не підлягає, позивачем порушено порядок подання заяви про звільнення за власним бажанням, встановлений на підприємстві, підтверджено відповідними доказами тривалий невихід працівника на роботу без поважних причин, дії роботодавця щодо звільнення позивача із роботи за вчинення прогулів узгоджуються із вимогами трудового законодавства України.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу ( переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин ), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Як встановлено судом другої інстанції, ОСОБА_1 , у зв`язку із переїздом на нове місце проживання - село Кукавка, Могилів-Подільського району, Вінницької області, 10 жовтня 2018 року звернулась із заявою на ім`я керівника Товариства з обмеженою відповідальністюпро звільнення з 10 жовтня 2018 року за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України ( а.с. 14 т. 1 ).

На підтвердження переїзду на нове місце проживання надала посадочний документ для проїзду до м. Вінниці та довідку про її реєстрацію за вказаною адресою ( а.с. 13, 15 т. 1 ).

У такому разі, згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України, на переконання апеляційного суду, власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Однак, свого обов'язку щодо вимог зазначеної правової норми відповідач не виконав і, як результат, безпідставно здійснив звільнення позивача із займаної посади на підставі положень п. 4 ст. 40 КЗпП України ( а.с. 19 т. 1 ).

Суд апеляційногої інстанції, окрім цього, вважає за необхідне зазначити про те, що заява позивачки адресована була керівнику товариства, однак звільнення ОСОБА_1 проведено не власником або уповноваженим ним органом, як зазначено в ч. 1 ст. 38 КЗпП України, а мененджером з персоналу.

При цьому, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 була уповноважена на звільнення позивачки із роботи, відповідач, згідно положень ст.ст. 77-80, 81 ЦПК України, не надав і товариство не звільнено від доказування цих обставин за положеннями ст. 82 ЦПК України.

Відтак, вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконним наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рабен Україна» №1002-к про її звільнення, зміну дати та підстави звільнення з п. 4 ст. 40 КЗпП України на ч. 1 ст. 38 КЗпП України, зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Рабен Україна» внести відповідний запис до її трудової книжки підлягають до задоволення.

Що ж до вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки та за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити наступне.

У відповідності до положень ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

У разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті.

У разі наявності підстав для поновлення на роботі працівника, який був звільнений у зв`язку із здійсненим ним або його близькою особою повідомленням про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, та за його відмови від такого поновлення орган, який розглядає трудовий спір, приймає рішення про виплату йому грошової компенсації у розмірі шестимісячного середнього заробітку, а у випадку неможливості поновлення - у розмірі дворічного середнього заробітку.

У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

При винесенні рішення про оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу, у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про нарахування та виплату такому працівникові заробітної плати у розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні у відповідному періоді без урахування фактично виплаченої заробітної плати, про нарахування та сплату відповідно до законодавства податку на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за встановлений період роботи.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Як встановлено апеляційним судом, відповідачем неодноразово різними засобами зв`язку направлялися повідомлення ОСОБА_1 і про необхідність, в т.ч. отримати трудову книжку. Будь-яких причин, які б перешкоджали їй це зробити позивач не зазначила і таких не повідомила апеляційному суду, незважаючи на бажання суду з`ясувати цю обставину.

Таким чином, вона без поважних на це причин і без вини відповідача, у встановлений законом строк та спосіб не отримала трудову книжку.

Однак, це не позбавило її можливості працевлаштуватись, що є правовою підставою для залишення без задоволення заявлених вимог з цього приводу

Суд апеляційної інстанції також вважає необгрунтованими вимоги ОСОБА_1 і щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, оскільки вини відповідача у затримці видачі трудової книжки позивачці не було і товариство у встановленому законом порядку та строк виплатило їй належні суми заробітку.

При цьому, позивачка не надала ні суду першої, ні суду апеляційної інстанцій докази заподіяння їй моральної шкоди за правилами ст.ст. 77-80, 81 ЦПК України, що свідчить про необгрунтованість заявлених нею вимог і у цій частині згідно ст. 237-1 КЗпП України.

Доводи відповідача про недотримання позивачкою строку звернення до суду із названими вимогами, на переконання суду другої інстанції, спростовуються доказами по справі, а тому її законні права та інтереси підлягають захисту за вимогами, які визнані обгрунтованими.

При цьому, недотримання позивачкою порядку звільнення з роботи, встановленого нормативними документами товариства, не є перешкодою, у данному разі, для задоволення цих вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження, унаслідок чого рішення місцевого суду підлягає скасуванню згідно положень ст. 374 ЦПК України із ухваленням нового про задоволення частини позовних вимог, які суд другої інстанції визнав обґрунтованими, та залишення без задоволення решти позову на підставі ст.ст. 38, 40, 47, 116, 117, 232, 235 КЗпП України.

На підставі ст. 4 Закону України, ст. 141 ЦПК України, суд другої інстанції вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь держави судовий збір, пропорційно до задоволених вимог, у розмірі 5 763 ( 1 921 х 3 ) грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рабен Україна» про зміну формулювання причин звільнення з роботи, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, середнього заробітку за порушення строку видачі трудової книжки, а також про відшкодування моральної шкоди скасувати і ухвалити по справі нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Визнати незаконним наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «Рабен Україна» №1002-к про звільнення 30 листопада 2018 року ОСОБА_1 , старшого спеціаліста відділу по роботі з клієнтами, у зв`язку із прогулом без поважних причин згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Змінити дату та підстави звільнення ОСОБА_1 , старшого спеціаліста відділу по роботі з клієнтами Товариства з обмеженою відповідальністю «Рабен Україна», з п. 4 ст. 40 КЗпП України на ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Рабен Україна» внести запис до трудової книжки ОСОБА_1 наступного змісту: «Звільнена з роботи за власним бажанням у зв`язку із переїздом на нове місце проживання згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України».

В решті позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рабен Україна» на користь держави - 5 763 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: О.П. Коцюрба

В.А. Нежура