Справа № 485/2038/19
Провадження № 2/485/149/20
18 березня 2020 року м.Снігурівка
Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Квєтки І.А.,
секретар судового засідання Семенака А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снігурівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування належною йому на праві власності квартирою АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач доводиться йому сином, за вказаною адресою зареєстрований з 03 лютого 2007 року, однак фактично з моменту реєстрації та по теперішній час не проживає, постійно проживає та працює в АДРЕСА_2 , жодної участі по підтриманню належного стану квартири та по сплаті комунальних платежів за місцем реєстрації не приймає. Реєстрація відповідача перешкоджає йому вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. На його неодноразові прохання, відповідач відмовляється знятися з місця реєстрації у добровільному порядку.
В судове засідання сторони не з`явилися.
Позивач подав суду заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного розгляду справи заперечень не мав.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду невідомі. Відзив не надійшов.
За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Судом встановлено, що позивачу у справі ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 20 квітня 2016 року, виданих державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області Коваль Ю.В. за реєстровими №№ 271, 272, відповідно (а.с.12, 12-зворот), державну реєстрацію права власності на квартиру проведено нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори Коваль Ю.В. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 29389349 від 23 квітня 2016 року, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 58014186 від 23.04.2016 (а.с.13).
03 лютого 2007 року у вказаній квартирі був зареєстрований відповідач, син позивача, ОСОБА_2 , що підтверджується копією будинкової книги за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.9-11) та довідкою Снігурівської міської ради Миколаївської області від 21 грудня 2019 року № 1131/01-2.5 (а.с.20).
Актом депутата Снігурівської міської ради Миколаївської області Поскрипкою О.Л. від 10.12.2019 року, встановлено що ОСОБА_2 дійсно з 03 лютого 2007 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , але фактично з моменту реєстрації за вказаною адресою не проживав та не проживає, що підтвердили сусіди ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Підпис депутата засвідчено начальником загального відділу Снігурівської міської ради Андрющенко Т. та скріплено печаткою (а.с.4).
Позивач зазначає, що відповідач добровільно змінив місце проживання та постійно проживає за адресою АДРЕСА_2 .
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.
Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав.
Відповідно до статті 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
У ході судового розгляду підтверджено обставини щодо права власності позивача на житлове приміщення, відсутність відповідача за зареєстрованим місцем проживання тривалий строк, а саме з 2007 року, тобто понад десять років, відсутності доказів щодо створення позивачем перешкод у користуванні житлом, участі відповідача в утриманні квартири чи виявлення ним інтересу до житла. Доказів поважності причин відсутності відповідача понад зазначений термін судом не встановлено, так само як і наявності домовленості між сторонами про інший строк збереження права на проживання у квартирі, при цьому реєстрація відповідача позбавляє позивача права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном.
Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, підлягає задоволенню.
На вимогу позивача суд не стягує на його користь з відповідача судовий збір .
Керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 263-265, 141, 268, 280 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Снігурівка Миколаївської області, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд, який відраховується з дня складення повного судового рішення.
Дата складення повного судового рішення - 18.03.2020 р.
Суддя