233 № 233/5833/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартиненко В. С.,

розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з вказаним позовом звернулося Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № GP-4681184 від 25.06.2013 року в загальному розмірі 92348,48 грн. та судові витрати у розмірі 1921,00 грн.

В обґрунтування вказаних вимог позивач посилався на те, що 25 червня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є позивач, було укладено кредитний договір № GP-4681184, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в сумі 92347,36 грн. Відповідач взяті на себе кредитні зобов`язання належним чином не виконувала, в зв`язку з чим станом на 23.07.2019 року за нею утворилась вказана кредитна заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 37236,84 грн., заборгованості за процентами в розмірі 5827,45 грн., заборгованість за комісією в розмірі 49284,19 грн., штрафні санкції - - 0,00 грн.

Відповідач надала відзив, в якому позовні вимоги не визнала, посилаючись на необґрунтованість розрахунку заборгованості, наданого позивачем. Крім того, оскільки кредит надавався на споживчі цілі, нарахування щомісячної комісії за послуги, які відповідачу не надавалися, є необґрунтованим. Досудову вимогу від позивача не отримувала. Також позивач заявила про застосування строку позовної давності.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 25 червня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», який діяв від власного імені та від імені та в інтересах ПрАТ «УАСК «АСКА-Життя» (страховик) на підставі Агентського договору № BD-1 від 14.10.2011 року, було укладено кредитний договір № GP-4681184, який складався з запропонованих банком Пропозиції укласти договір (оферта) та Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, копії яких долучені до матеріалів справи. Відповідно до умов кредитного договору відповідач отримала кредит на загальні споживчі цілі в сумі 38000,00 грн, а також з метою оплати ціни Договору страхування життя в сумі 5472,00 грн та комісійної винагороди банку за переказ коштів в сумі 0,00 грн, в загальному розмірі 43472,00 грн на строк 60 місяців зі сплатою процентів 7,00 % річних. Сторонами погоджено графік платежів на погашення заборгованості, відповідно до якого у період з 26.07.2013 року по 26.08.2018 року в строк до 26 числа кожного наступного місяця відповідач мала здійснювати платіж в розмірі 1860,72 грн для погашення заборгованості за тілом кредиту, за процентами за користування кредитом та за комісією за обслуговування кредиту.

Згідно з п. 2.1 Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків банк надає позичальнику кредит з метою та у сумі кредиту, вказаний в Пропозиції, й в порядку, передбаченому цим розділом, а позичальник зобов`язується сплатити банку разову комісію, своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом та комісії, використати його за цільовим призначенням,виконати інші умови кредитного договору та повертати кредит банку частинами у сумах та терміни, визначені у графіку платежів, але в будь-якому випадку не пізніше останнього дня строку кредиту, визначеного в Пропозиції.

Відповідно до п. 2.2 вказаних положень метою надання кредиту, що зазначається позичальником у пропозиції, може бути: споживчі (загальні) цілі, повна та часткова оплата товару, інформація про який наведена у Пропозиції та який придбавається позичальником у підприємства торгівлі, яке вказано у пропозиції, сплата страхової премії страховій компанії, визначеній в Пропозиції, у зв`язку зі страхуванням нею життя та здоров`я Позичальника згідно з укладеним між ними договором страхування, ціна (страхова премія) якого наведена у Пропозиції, сплата банку разової комісії у розмірі, визначеному в Пропозиції. Загальна вартість кредиту для позичальника складається та розраховується з суми процентів, суми комісії та разової комісії (п.2.3).

Частина кредиту на загальні споживчі цілі надається в один з наступних способів, обраних позивальником та визначених в Пропозиції: видачі банком суми кредиту позичальнику через касу банку або шляхом безготівково перерахування банком суми кредиту за реквізитами, вказаними позичальником (поштовий переказ) (п.3.1).

За користування кредитом позичальник сплачує банку проценти розраховані, виходячи з процентної ставки, вказаної у Пропозиції, від неповерненої суми кредиту. При цьому у випадку порушення Позичальником зобов`язань з повернення Кредиту, передбачених Графіком платежів, нарахування та сплата процентів на суму такої простроченої заборгованості за основною сумою кредиту (частиною кредиту, яку не було своєчасно повернуто позичальником) здійснюється за процентною ставкою 0,01 % річних (п.4.1).

Згідно з п.4.2 вказаних умов за обслуговування кредиту позичальник щомісячно сплачує комісію у розмірі, вказаному в Пропозиції, від початкової суми кредиту, перерахованої банком згідно з цим розділом (база розрахунку комісії). Сплата процентів та комісії здійснюється у терміни (дати), визначені графіком платежів або у погоджені дати дострокового погашення заборгованості позичальником згідно з кредитним договором, якщо вказане має місце (п.4.4).

Відповідно до п. 5.1 Загальних умов позичальник зобов`язується щомісячно частинами погашати суму кредиту, сплачувати нараховані проценти на суму кредиту та комісію в сумах та терміни, що передбачені графіком платежів шляхом безготівкового перерахування коштів у відповідних сумах на рахунок банку або поточний рахунок позичальника, відкритий для зарахування коштів спрямованих на погашення заборгованості, вказаний у графіку платежів. Якщо термін платежу, вказаний у графіку платежу, припадає на вихідний або святковий день, то відповідний термін платежу переноситься на перший наступний за ним робочий день Передбачені графіком платежів суми щомісячних платежів включають суму кредиту, суму процентів та комісії та розраховуються виходячи з умов, визначених кредитним договором.

Пунктом 5.5 Загальних умов договорів кредитування передбачено, що кошти, перераховані на погашення заборгованості за кредитним договором, у разі їх недостатності, направляються на погашення в наступному порядку: прострочена комісія (за наявності), прострочені проценти (за наявності), прострочена сума кредиту (за наявності), строкова комісія, строкові проценти за користування кредитом, строкова сума кредиту (в т.ч. дострокове погашення), штраф або інші неустойки згідно з договором (за наявності), витрати банку, пов`язані з одержанням виконання (листи, електронні та текстові повідомлення, послуги третіх осіб тощо).

Відповідно до п.9.3 Загальних умов сторони домовилися про те, що відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність за спорами, що виникають із кредитного договору, а саме відшкодування збитків, сплати неустойки (штрафів, пені) встановлюється тривалість у три роки.

Сторонами погоджено, що банк вправі відступати, передавати чи іншим способом відчужувати будь-які свої права за кредитним договором та договором страхування будь-якій третій особі ( п. 8 Пропозиції).

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Публічне акціонерне товариство «Банк Ренесанс Капітал» припинено.

Відповідно до ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Порядок припинення юридичної особи в процесі відновлення її платоспроможності або банкрутства встановлюється законом. Особливості припинення банку як юридичної особи встановлюються законом.

Згідно із п.п. г п. 11 ч. 4 ст. 1 ЗУ «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків» приєднання банку за спрощеною процедурою передбачає, зокрема, що не застосовуються положення законодавства щодо завершення приєднання з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо правонаступництва Банку-правонаступника, а також одночасного подання документів для державної реєстрації змін до відомостей про Банк-правонаступник, що містяться у такому реєстрі, та документів для державної реєстрації припинення Банку, що приєднується. Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків Банку, що приєднується, виникає у Банку-правонаступника з моменту, визначеного передавальним актом, затвердженим загальними зборами Банку, що приєднується, та Банку-правонаступника.

Судом встановлено, що у зв`язку з реорганізацією Публічного акціонерного товариства ««Банк Ренесанс Капітал» шляхом приєднання до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», останнє є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал» згідно з п.п. г п. 11 ч. 4 ст. 1 ЗУ «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків», що підтверджується витягом з статуту, затвердженим НБУ 07.12.2018 р.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені в договорі.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 26.05.2014 року відповідачем було здійснено останнє часткове погашення заборгованості за кредитним договором, а саме комісії в розмірі 710 грн 71 коп.

Проте в порушення умов кредитного договору, ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач кредитні зобов`язання за договором в повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим станом на 09.08.2019 року позивачем нарахована заборгованість в розмірі 92348,48 грн, яка складається з простроченої заборгованості за тілом кредиту в розмірі 37236,84 грн, простроченої заборгованості за комісією в розмірі 49284,19 грн, простроченої заборгованості за процентами в розмірі 5827,45 грн.

Суд, розглядаючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком, дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано отримання ним кредитних коштів, що підтверджується довідкою про стан та історію заборгованості за кредитним договором.

Проте позивачем не обґрунтовано розрахунок в частині заборгованості за процентами за користування кредитними коштами з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (ч. 1 ст. 251, ч. 1 с. 252, ч. 1 ст. 254 ЦК України).

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251, ч. 2 с. 252 ЦК України).

Відповідно до пункту 2.3 Пропозиції кредитний договір укладено на 60 місяців та згідно з п. 9.4 Загальних умов набирає чинності в порядку визначеному Пропозицією й цим Розділом та діє до моменту виконання позичальником зобов`язань за ним.

Оскільки судом встановлено, що сторони погодили строк виконання позичальником свого зобов`язання з повернення кредитної заборгованості - до 26 червня 2018 року, суд дійшов висновку про те, що нарахування процентів за кредитним договором після спливу вказаного строку припиняється на підставі ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 530 ЦК України, що відповідає висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Велика Палата Верховного Суду у вищезазначеній постанові вказала на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за процентами, нарахованої за період з 27 червня 2018 року по 08 червня 2019 року в розмірі 4,08 грн. задоволенню не підлягають.

Крім того, судом встановлено, що пунктом 4.2 Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків було передбачено щомісячну комісію у розмірі, вказаному в Пропозиції, від початкової суми кредиту, перерахованої банком згідно з цим розділом (база розрахунку комісії). Відповідно до Пропозиції розмір комісії за обслуговування кредиту складає 999,86 грн на місяць.

Частиною 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин) встановлено, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

У розумінні ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга означає діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Відповідно до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

У рішенні від 10.11.2011 року Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що положення Закону ( 1023-12 ), які є предметом офіційного тлумачення у справі, спрямовані на захист прав споживачів кредитних послуг та збалансування цих прав з іншими суспільними цінностями, що захищаються публічною владою. Тому в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону ( 1023-12 ) у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (254к/96-ВР) слід розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про те, що передбачена п.4.2 Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків умова кредитного договору щодо надання банку плати (комісії) за обслуговування кредиту не може бути визнано додатковою послугою, за яку може бути нарахована така плата.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що судам відповідно до ст. 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом, та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом. Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

Таким чином, на підставі ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин) п.4.2 Загальних умов договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, яким передбачено плату за обслуговування кредиту, є нікчемним з моменту укладення кредитного договору.

Враховуючи наведене, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією в розмірі 49284,19 грн задоволенню не підлягають.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 09 грудня 2019 року у справі 524/5152/15-ц.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Верховним Судом України у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16, від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14 та від 03 червня 2015 року у справі № 6-31цс15 викладений правовий висновок про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Оскільки судом встановлено, що позивач звернувся до суду із даним позовом 03 вересня 2019 року, позовні вимоги про стягнення за період з 26.05.2014 року по 26.08.2016 року прострочених платежів за тілом кредиту в загальному розмірі 19511,01 грн та за процентами в загальному розмірі 4595,37 грн пред`явлені поза межами позовної давності. А отже, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Разом з тим, судом встановлено, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 09.08.2019 року, яка включає заборгованість за тілом кредиту в загальному розмірі 17725,83 грн та процентами в загальному розмірі 1228,00 грн пред`явлені в межах позовної давності.

Крім того, з довідки про стан та історію заборгованості за кредитним договором вбачається, що платежі, здійснені відповідачем на погашення заборгованості в загальному розмірі 10709,31 грн, були спрямовані позивачем на сплату комісії за обслуговування кредиту, що є необґрунтованим з підстав, що наведені вище, а отже, суд дійшов висновку про те, що вказана сума грошових коштів має бути віднесена на погашення заборгованості за кредитним договором в порядку черговості, передбаченому п. 5.5 Загальних умов договорів кредитування та ведення рахунків.

А отже, отримуємо такий розрахунок: 1228,00 10709,31 = - 9481,31 (грн); 17725,83 9481,31 = 8244,52 (грн).

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором № GP-4681184 від 25.06.2013 року станом на 09.08.2019 року, яка включає заборгованість за тілом кредиту в розмірі 8244 гривень 52 копійок. В задоволені іншої частини позовних вимог необхідно відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при подачі позову до суду пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 171,50 грн.

Керуючись ст.ст. 13, 141, 259, 264 - 265, 279, п.п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором № GP-4681184 від 25.06.2013 року станом на 09.08.2019 року, яка включає заборгованість за тілом кредиту в розмірі 8244 (восьми тисяч двохсот сорока чотирьох) гривень 52 копійок

В задоволені позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитним договором № GP-4681184 від 25.06.2013 року станом на 09.08.2019 року, яка включає заборгованість за тілом кредиту в розмірі 28992 гривень 32 копійок, заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 5827 гривень 45 копійок, заборгованість за комісією в розмірі 49284 гривень 19 копійок, а всього в розмірі 84103 (вісімдесяти чотирьох тисяч ста трьох) гривень 96 копійок - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 171 (ста сімдесяти однієї) гривні 50 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області. Вказаний строк продовжується на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, ; відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя