Номер провадження: 22-ц/813/3645/20
Номер справи місцевого суду: 522/5161/17
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

10.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

апелянт - ОСОБА_1

апелянт - ОСОБА_2

апелянт - ОСОБА_3

апелянт - ОСОБА_4

позивач - ОСОБА_5

відповідач - ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2017 року у складі судді Загороднюка В.І.

в с т а н о в и в:

У березні 2017 року ОСОБА_5 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_6 про визнання припиненим договору позики від 20.08.2014, укладеного між позивачем і відповідачем, у зв`язку з його виконанням в повному обсязі позивачем.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 20.08.2014 між позивачем, як позичальником, та відповідачем, як позикодавцем, було укладено договір позики. Пунктом 5.3 договору було передбачено, що факт наявності у позичальника єдиного оригінального екземпляру даного договору є підтвердженням повернення позики позикодавцю в повному обсязі та повного виконання позичальником своїх обов`язків за цим договором. Пунктом 3.3 договору закріплено, що позика вважається повернутою позикодавцеві з моменту передачі позикодавцеві усієї грошової суми, зазначеної в п.1.1 цього договору із врахуванням п.3.2 договору, на підтвердження чого позикодавець зобов`язаний негайно та одночасно із отриманням суми позики в повному обсязі передати позичальнику єдиний оригінальний екземпляр даного договору. У серпні 2016 року відповідач звернувся до Київського районного суду м. Одеси із позовом, в якому просив стягнути на його користь солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 суму боргу за договором позики від 20.08.2014. ОСОБА_5 одноособово повернула ОСОБА_6 в повному обсязі всю суму позики за цим договором, тобто в повному обсязі виконала обов`язки позичальника за цим договором. У зв`язку з цим, позикодавцем було подано заяву про залишення без розгляду його позову про стягнення боргу за договором позики, у зв`язку із мирним врегулюванням спору. Ухвалою Київського районного суду від 13.01.2017 позовну заяву ОСОБА_6 залишено без розгляду. Однак, наразі в позивача немає в наявності оригіналу договору позики від 20.08.2014, що слугувало би підтвердженням виконання нею в повному обсязі обов`язків позичальника за вищезазначеним договором.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2017 року позов задоволено; визнано припиненим договір позики від 20.08.2014, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у зв`язку з його виконанням в повному обсязі ОСОБА_5 .

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , звернулись до суду з апеляційною скаргою, в якій просять його скасувати і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що жодного спадкоємця ОСОБА_7 до участі у справі залучено не було. 18.05.2017 представник ОСОБА_5 подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутністю за вх. №51347/17, а ОСОБА_6 подав таку ж заяву у той же день за вх. №51344/17, що викликало сумнів у апелянтів відносно обізнаності про такі дії ОСОБА_6 . Матеріали справи не містять протоколу судового засідання, а рішення суду не містить жодної згадки чи посилання на те, чому не вівся протокол судового засідання чи фіксування судового процесу. Рішення постановлене у першому ж засіданні. Судом не залучено до участі у справі в якості третіх осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , як спадкоємців померлого ОСОБА_7 ОСОБА_5 не надано жодного доказу на підтвердження факту розрахунку за договором позики, не мотивовано необхідність звернення до суду та наявність будь-яких перешкод для повернення їй оригіналу договору позики. Договір позики є фіктивним, його було підписано вже після смерті ОСОБА_7 , жодних коштів на його виконання не було передано ОСОБА_5 , отже і не було повернено ОСОБА_6 , оскільки оригінал договору позики відсутній у всіх судових справах, що були порушені щодо його виконання, підпису ОСОБА_7 , який би засвідчував, що він був ознайомлений з умовами договору і давав згоду на його укладення, у договорі немає. Окремої згоди ОСОБА_7 на укладення договору також немає. Суд не перевірив чи є дійсно солідарна відповідальність за договором позики, коло осіб, які б несли солідарну відповідальність, хоча договір було підписано та укладено лише ОСОБА_5 . Оскільки Приморським районним судом при розгляді справи не встановлено, що кошти використані в інтересах сім`ї, то не можна погодитися з висновком, що внаслідок укладення договору позики виникло зобов`язання в інтересах сім`ї (постанова від 03.05.2018 у справі №639/7335/15-ц), а тобто й солідарна відповідальність. Як вбачається з матеріалів справ №522/5161/17 (Приморський районний суд м. Одеси) та №520/9506/16-ц (Київський районний суд м. Одеси) зразок підпису ОСОБА_6 , який міститься у паспорті останнього, абсолютно не співпадає з підписом у договорі позики; про існування вказаного договору жодному членів з родини ОСОБА_7 не було відомо до пред`явлення з боку ОСОБА_6 претензій спадкоємцям; ОСОБА_6 не був родичем або близьким другом родини, тому є дивним, що він надав безвідсоткову позику на таку велику суму без нотаріально посвідченого договору та забезпечення виконання зобов`язання. ОСОБА_5 намагається збільшити частку у спадковому майні та стягнути ще додатково грошові кошти, чим порушує права та інтереси інших спадкоємців батьків померлого та дітей від першого шлюбу.

28.08.2019 позивач надав суду відзив на скаргу, в якій просив відмовити в її задоволенні та залишити рішення без змін.

У судове засідання 10.03.2020 представник відповідача не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи.

У судовому засіданні 10.03.2020 представник апелянтів підтримав скаргу, а представник позивача просив її відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, представників апелянта і позивача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2017 року підлягає закриттю.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.08.2014 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був укладений договір позики, відповідно до п.1.1. якого останній передав ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 2 644 615,00 грн (200 000 доларів США) і вона зобов`язувалася повернути позику.

Відповідно до п.4.1.2 договору чоловік позичальника, ОСОБА_7 , згоден на укладення вказаного договору, був присутній під час його укладення, підписання сторонами, в повному обсязі усвідомлював і розумів правову природу договору та правові наслідки його укладення; згоден та підтверджує п.4.1.3 цього договору; розумів положення ст.ст. 61,65,63,60,62 СК України, підтверджував та усвідомлював, що так як цей договір укладається позичальником в інтересах сім`ї, то він створює обов`язки і для нього, ОСОБА_7 , як для другого з подружжя.

Згідно з п.4.1.3 договору, він укладається позичальником в інтересах сім`ї (подружжя).

Однак, як договір позики від 20.08.2014, так і розписка, складена на його зворотній стороні, про отримання ОСОБА_5 від ОСОБА_6 2 644 615,00 грн (200 000 доларів США), були підписані лише ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , підпис ОСОБА_7 на ньому відсутній.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки договір позики не містить підпису ОСОБА_7 , то і визнання договору припиненим не можна вважати таким, що вирішує про права та обов`язки апелянтів - ОСОБА_1 (батько ОСОБА_7 ), ОСОБА_2 (мати ОСОБА_7 ), ОСОБА_3 (син ОСОБА_7 ), ОСОБА_4 (син ОСОБА_7 ).

Припинення прав та обов`язків у позикових відносинах між кредитором та боржником не має преюдиційного значення для вимог до спадкоємців, оскільки обставини укладання договору позики в інтересах сім`ї на час вирішення спору про припинення зобов`язань не встановлені.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Отже, апеляційний суд вважає, що оскарженим рішенням питання про права, свободи, інтереси та обов`язки ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не вирішувалося, тому апеляційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 362 ЦПК України, суд

ухвалив:

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 травня 2017 року закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 18.03.2020.

Головуючий:

Судді: