Справа № 692/279/17
Провадження № 2/692/11/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року Драбівський районний суд Черкаської області в складі: головуючого судді Чепурного О.П., при секретарі Бубир В.М., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Драбів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Драбівського районного нотаріального округу Петраченко Олексій Васильович, про визнання заповіту та свідоцтв про право на спадщину недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання заповіту та свідоцтв про право на спадщину недійсними. Позовну заяву мотивувала тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 17 листопада 1979 року, проживали вони в с. Митлашівка Драбівського району Черкаської області. Від шлюбу мають двох доньок. В 2015 році ОСОБА_5 захворів. Йому була проведена операція в Драбівській центральній лікарні. Після операції він проходив стаціонарне лікування в Черкаському обласному онкологічному диспансеру. Тричі застосовувалося проведення хіміотерапії. Весь сімейний бюджет витрачався на лікування. В середині липня 2015 року постало знову питання стаціонарного лікування чоловіка. ОСОБА_5 мав три земельні ділянки (паї) на території Митлашівської сільської ради, які перебували в оренді ТОВ «Продсільпром». Її чоловік вирішив звернутися до генерального директора ТОВ «Продсільпром» Буцька С.А. з проханням надати йому кошти на лікування в рахунок майбутньої орендної плати за землю. Останній погодився надати кошти, але запропонував проїхати до Остапівської сільської ради для оформлення документів. Повернувшись з сільської ради чоловік був дуже знервований, приніс декілька тисяч гривень. Через декілька днів ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, так і не використавши гроші на лікування. Після його смерті відкрилася спадщина, до якої увійшли житловий будинок та три земельні ділянки площею 2,4250 га, 2,1895 га та 2,0203 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані в адміністративних межах Митлашівської сільської ради Драбівського району Черкаської області. Після смерті чоловіка позивач прийняла спадщину шляхом постійного проживання з ним на час його смерті. Після завершення шестимісячного терміну після смерті чоловіка позивач звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але нотаріус роз`яснив їй що свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, зокрема на земельну ділянку, видається на підставі правовстановлюючих документів. Оскільки оригіналів державних актів на право власності на земельні ділянки у позивачки не було, вона звернулася у відділ у Драбівському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області з проханням видати їй копії державних актів. Отримавши належно посвідчені копії вказаних державних актів позивач звернулася до державного реєстратора з проханням надати їй інформативну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Як виявилося, приватним нотаріусом Драбівського районного нотаріального округу Петраченком О.В. 22.04.2016 року уже були виданими свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, які належали чоловіку позивачки ОСОБА_5 , на ім`я сина генерального директора ТОВ «Продсільпром» Буцька І.С., мешканця м. Київ. Позивач вважає що її померлий чоловік ОСОБА_5 під час підписання заповіту діяв під впливом тяжкої для нього обставини, а саме, мав тяжку невиліковну онкологічну хворобу, діяв під впливом ліків з наркотичним вмістом. Маючи дружину і двох доньок та не маючи б онкологічного захворювання, заповіт на ім`я чужої людини ніколи б не вчинив. В зв`язку з вищевказаним позивач просить суд визнати недійсним заповіт зроблений ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_4 та визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом видані на ім`я ОСОБА_4 на три земельні ділянки, які належали померлому ОСОБА_5 і скасувати їх державну реєстрацію.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити, представник позивача в судових дебатах вказав що заповіт, вчинений ОСОБА_5 є нікчемним, оскільки посвідчений з порушенням порядку, а саме на території сільської ради, на якій позивач не проживає.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, вказав, що підтвердженням пригніченого стану від впливу лікарських засобів можливо було довести шляхом проведення посмертної експертизи, проте позивач про її проведення не просив суд, вважає позов необґрунтованим, а нові підстави позову на які послався представник позивача в дебатах вважає неможливим прийняти судом до уваги, оскільки вони подані в спосіб не передбачений процесуальним законом, що позбавило сторону відповідача вивчить їх та надати заперечення.

Третя особа в судове засідання не з?явилася.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, свідків, суд дійшов до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 17.11.1979 року НОМЕР_1 позивач ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_6 . З довідок Митлашівської сільської ради Драбівського району Черкаської області від 14.02.2020 року № 71 та від 06.01.2016 № 08 вбачається, що на день смерті ОСОБА_5 проживав з своєю дружиною ОСОБА_1 в с. Митлашівка Драбівського району Черкаської області.

З витребуваної у нотаріуса спадкової справи вбачається, що ОСОБА_5 вчинив заповіт ІНФОРМАЦІЯ_2 , який було посвідчено Пилипенко Л.М., секретарем виконкому Остапівської сільської ради Драбівського району Черкаської області, яким заповів належні йому земельні ділянки : (земельну частку пай) площею 2,4250 га кадастровий номер :04:002:0007, яка знаходиться на території Митлашівської сільської ради Драбівського району Черкаської області; (земельну частку пай) площею 2,0203 га кадастровий номер :04:001:0437, яка знаходиться на території Митлашівської сільської ради Драбівського району Черкаської області; (земельну частку пай) площею 2,1895 га кадастровий номер :04:001:0330, яка знаходиться на території Митлашівської сільської ради Драбівського району Черкаської області ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 отримав свідоцтва про право на спадщину на вказані земельні ділянки 22.06.2016 року, що підтверджується їх копіями.

Згідно ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.2 ст. 1234 ЦК України право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представників не допускається.

Зі змісту заповіту від 09.07.2015 року, посвідченого Пилипенко Л.М., секретарем виконкому Остапівської сільської ради Драбівського району Черкаської області при його посвідченні було встановлено особу заповідача ОСОБА_5 , перевірено його дієздатність. Вказаний заповіт прочитаний вголос та підписаний власноручно заповідачем ОСОБА_5 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 22.07.2015 року ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . З наданих суду копій медичних документів вбачається, що ОСОБА_5 перед смертю мав онкологічне захворювання 4 стадії, в квітні він проходив лікування з даного приводу в ОЦКО КЗ «ЧООД ЧОР» та був виписаний в задовільному стані, останньому було рекомендовано приймати ряд ліків.

За ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

У відповідності до ст. 1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

З матеріалів справи вбачається та підтверджено сторонами у судовому засіданні, що ОСОБА_5 за життя не визнавався обмеженим у цивільній дієздатності або ж недієздатним.

Положеннями ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами у цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, позивач повинен подати належні та допустимі докази на обґрунтування тих обставин на які він посилається в своїх позовних вимогах, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення чи відмови у задоволенні позову.

Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивач не надала суду доказів, що ОСОБА_5 під час складання заповіту невірно сприймав значення своїх дій через вплив медичних препаратів, які були призначені йому у зв`язку з проходженням лікування від онкозахворювання. Крім того, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтвердили суду, що в день коли укладався заповіт ОСОБА_5 керував автомобілем, поводився адекватно.

Ч.1 ст.233 ЦК України, передбачено, що правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

В даному випадку, було вчинено заповіт, який є одностороннім правочином, за яким будь якої вигоди, особа, яка його вчиняє, не отримує. А відтак дану підставу, на яку посилається позивач суд вважає необґрунтованою.

Щодо підстави посвідчення заповіту неналежною особою суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч.3, 5 ст.49 ЦПК України підстава позову може бути змінена до закінчення підготовчого провадження шляхом подання письмової заяви, яка повинна бути подана суду разом з доказами направлення її іншим учасникам процесу. У разі неподання таких доказів, суд не приймає таку заяву до розгляду та повертає її заявнику. Стороною позивач не було дотримано вказаних вимог норм цивільного процесуального закону, тому суд не приймає до уваги зазначені підстави, оскільки в іншому разі буде порушене право відповідача на захист (відзив та подання доказів на спростування). При цьому суд приймає до уваги позицію представника відповідача, який заперечив проти прийняття до розгляду нових підстав для позову.

З огляду на викладене підстав для визнання заповіту недійсним немає, а визнання свідоцтв про право на спадщину за заповітом є похідними вимогами, які також не підлягають задоволенню, тому в позові ОСОБА_1 необхідно відмовити.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 233, 1257, 1301 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 141, 258, 263, 265, 273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Драбівського районного нотаріального округу Петраченко Олексій Васильович, про визнання заповіту та свідоцтв про право на спадщину недійсними - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Драбівський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий