Справа № 183/3763/20
№ 2/183/2853/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

за участю секретаря Устименко М.О.,

розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Піщанської сільської об`єднаної територіальної громади Новомосковського району, третя особа - Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Піщанської сільської об`єднаної територіальної громади Новомосковського району, в якому просила суд:

-припинити право власності ОСОБА_2 на 1/10 частку домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 ;

-визнати за ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) право власності на 1/10 частку домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 ;

-присудити на користь Піщанської сільської об`єднаної територіальної громади Новомосковського району Дніпропетровської області грошову компенсацію у розмірі 13257 грн. (тринадцять тисяч двісті п`ятдесят сім гривень) вартості 1/10 частки домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , що знаходиться на депозитному рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області по квитанції № 29372601 від 10 листопада 2020 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до договору дарування від 12.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 204, їй належить 8/10 частин житлового будинку за АДРЕСА_2 .

Ще 1/10 частина цього ж будинку належить позивачеві на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.10.2007 року, що було видане державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори.

Власником 1/10 частини зазначеного будинку, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.10.2007 року, являвся рідний брат позивача - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачі зазначає, що померлий ОСОБА_2 не має спадкоємців, після його смерті минуло майже 7 років, ніхто спадщину після його смерті не приймав.

Померлий мав багато боргів перед кредиторами, однак ні кредитори, ні Піщанська сільська рада, як відповідна територіальна громада, протягом всього цього часу не зверталися з заявами про визнання спадщини відумерлою.

Враховуючи висновок судової будівельно-технічної експертизи, розділити спірний житловий будинок між співвласниками не можливо, частка померлого є не значною, тому позивач готова сплатити грошову компенсацію за належну ОСОБА_2 частку будинку та припинити його права на частку у спільному майні, в такий спосіб.

Ухвалою суду від 16 липня 2020 року відкрите провадження у справі (а.с. 61).

Ухвалою суду від 21 вересня 2020 року зобов`язано Новомосковську державну нотаріальну контору надати відомості про наявність або відсутність спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 72,73).

Представник Піщанської сільської ради надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечень проти позову не подав.

Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Суду подано копію договору дарування від 12 лютого 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом новомосковського районного нотаріального округу Монашко Н.П., зареєстрованого в реєстрі за № 204, у відповідності до якого ОСОБА_1 набула право власності на 8/10 частин житлового будинку за АДРЕСА_2 (а.с. 14-16).

У відповідності до Свідоцтва про право на спадщину від 30 жовтня 2007 року, виданого державним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 2-4397, ОСОБА_1 належить 1/10 частина житлового будинку за АДРЕСА_2 (а.с. 17).

ОСОБА_2 також належить 1/10 частина зазначеного житлового будинку, у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 жовтня 2007 року, виданого державним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 2-4385 (а.с. 19).

15.01.2019 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 , внаслідок чого змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с. 6).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 57).

Судом встановлено, не спростовано сторонами, що після смерті ОСОБА_2 спадкова справа не заводилася, даних про наявність спадкоємців, які б прийняли спадщину, суду не подано.

Позивач та ОСОБА_2 являються рідними братом та сестрою, про що свідчать відповідні свідоцтва про народження та свідоцтва про укладення і розірвання шлюбів (а.с. 7-12), однак ОСОБА_1 спадщину не приймала.

По справі було проведено дві судові будівельно-технічні експертизи, проведення яких доручалося Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз (т.1 а.с. 127-155) та т.2 (а.с. 25-54).

Подані позивачем технічний паспорт на домоволодіння та висновок про вартість майна в достатній мірі доводять обставини, що унеможливлюють виділення в натурі 1/10 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Правовідносини, що регулюють припинення права на частку у спільному майні, визначені наступними нормами закону.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях..

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 Цивільного кодексу України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 321 ЦК України).

Згідно статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити дотримання їх точності. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

За змістом статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, сформульованої у постанові від 02 липня 2014 року в справі №6-68цс14 визначальною обставиною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників є те, чи буде істотною шкода завдана внаслідок такого припинення.

Згідно частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суди повинні враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження №12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі №760/8958/15-ц (провадження № 61-4860св18) вказано, що: «висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном».

Перелічені вище докази беззаперечно доводять наявність всіх обставин для припинення права на 1/10 частку померлого ОСОБА_2 , визначені ст. 365 ЦК України, а саме частка є незначною і не може бути виділена в натурі, будинок є неподільним. Припинення права на частку не завдасть жодної шкоди інтересам територіальної громади, яка, в даному випадку, є єдиним органом, що має право на визнання спадщини відумерлою.

Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 76, 81, 82, 89, 141, 223, 263, 265 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Піщанської сільської об`єднаної територіальної громади Новомосковського району, третя особа - Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності, - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/10 частку домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) право власності на 1/10 частку домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 .

Присудити на користь Піщанської сільської об`єднаної територіальної громади Новомосковського району Дніпропетровської області грошову компенсацію у розмірі 13257 грн. (тринадцять тисяч двісті п`ятдесят сім гривень) вартості 1/10 частки домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , що знаходиться на депозитному рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області по квитанції № 29372601 від 10 листопада 2020 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з моменту отримання ним копії цього рішення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається через канцелярію Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

.

Суддя Сорока О.В.