Справа № 490/3916/19
н/п 2-о/490/30/2020
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого - судді Чулуп О.С.

при секретарі - Балдич Х.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаїв цивільну справу за заявою

ОСОБА_1

заінтересована особа - Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області

про встановлення факту проживання

встановив:
08.05.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт свого постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року. Свої вимоги мотивував тим, що з народження проживав на території України. Звернувшись до Бериславського РСУДМС України в Херсонській області, щоб отримати паспорт громадянина України, отримав відмову. У зв`язку з чим змушений звернутись до суду з даною заявою.
Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив заяву задовольнити в повному обсязі.
Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав суду пояснення в яких просив прийняти рішення на розсуд суду.
Вислухавши пояснення заявика, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Як передбачено п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно ч. 2ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
В силу положень Закону України "Про громадянство України",Указу Президента України від 27 березня 2001 року "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України", рішенням суду може підтверджуватись факт проживання особи на території України на певний час.
Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України", громадянами України є особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України"(24 серпня 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цих Кодексом.
Судом досліджено довідку від 19.02.2019 року згідно якої ОСОБА_1 звертався до Бериславського РСУДМС України в Херсонській області із заявою щодо видачі паспорта замість утраченого.
Судом досліджено довідку Бериславського районного військового комісаріату від 21.02.2019 року згідно якої ОСОБА_1 проходив строкову військову службу з 13.05.1980 року по 10.05.1982 рік.
Судом досліджено довідку від 16.04.2019 року згідно якої ОСОБА_1 утримувався в Херсонському слідчому ізоляторі з 29.01.1986 року по 14.04.1987 року. Повторно утримувався в Херсонському слідчому ізоляторі з 26.01.1993 року по 20.04.1994 року. 20.04.1994 року вибув до ВТК№ 90 Херсонської області для відбуття покарання призначеного вироком Бериславського районного суду Херсонської області від 25.03.1994 року.
Судом досліджено довідку Державної установи «Білозерська виправна колонія (№105)» згідно якої ОСОБА_1 дійсно проходив курс примусового лікування від алкоголізму в установі ЮЗ-17/п-17 УВС Херсонського облвиконкому з 02.06.1989 року по 20.07.1989 року. Вдруге засуджений Бериславським н/с Херсонської області 05.07.1991 року (початок відбування покарання 08.07.1991-08.07.1992 рік). До установи прибув 09.07.1991 року.
Судом досліджено довідку від 12.04.2019 року згідно якої ОСОБА_1 відбуває міру покарання у державній установі «Північна виправна колонія (№90) з 20.04.1994 року. Початок строку: 14 січня 1993 року, кінець строку 14 січня 1998 року.
Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання н території України в певний час.
Згідно з п.1ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України. Особи, є громадянами України з 24 серпня 1991 року; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав
Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянств України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 2 березня 2001 року № 215, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянин колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів н підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.
У пункті 44 вказаного порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, як стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справа про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 рокупередбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від ни залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Наведені вище положення законодавства свідчать про те, що за відсутності у заявника передбаченого законодавством документального підтвердження факту його постійного проживання станом на 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно доЗакону України «Про правонаступництво України»- паспорту громадянина колишнього СРСР з відмітками про постійну прописку на території України, для отримання заявником паспорта громадянина України їй попередньо необхідно встановити наявність підстав для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням шляхом встановлення вищевказаного факту у судовому порядку.
Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно ОСОБА_1 для набуття громадянства України та отримання паспорта громадянина України.
Враховуючи вищезазначене, а також те, що ОСОБА_1 проживав на території України, не був громадянином іншої держави, що підтверджується матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити заяву та встановити факт проживання останнього в Україні станом на 24 серпня 1991 року.

Керуючись ст.ст.10,11,60,209,212-215,234,235,258-259,263-265,268,293,294,315-319 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в :

Заяву задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с.Олешня Репкінського району Чернігівської області, на території України станом на 24.08.1991р.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення через Центральний районний суд м.Миколаєва.

Суддя