Справа № 182/262/20
Провадження № 2/0182/1136/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.03.2020 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Багрової А.Г.

розглянув у м. Нікополі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Заяви по суті справи:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свої вимоги мотивує тим, що 20.01.2000 року вона, ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та відповідач ОСОБА_2 набули права власності на квартиру АДРЕСА_1 . У подальшому відповідач свою частку даної квартири подарував ОСОБА_4 .

ОСОБА_2 залишився зареєстрованим за вказаною адресою, хоча фактично не проживає у квартирі та не бере участі в її утриманні з 2010 року. У той же час, реєстрація його постійного місця проживання у житловому приміщенні позивача позбавляє її права вільно користуватися та розпоряджатися своєю нерухомістю.

Враховуючи, що ОСОБА_2 у добровільному порядку не користується зазначеними житлом, не несе витрат по його утриманню, однак знятися з реєстрації не бажає, ОСОБА_1 вимушена звертатися до суду та просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.2-4,70).

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій він позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечив (а.с.65-68).

Треті особи, кожен окремо, надали заяви, у яких просили задовольнити позовні вимоги та розглянути справу за їхньої відсутності (а.с.72,74,76,78,80,82).

Інших заяв та клопотань учасниками справи не подавалось.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 05.02.2020 року відкрито провадження по справі, постановлено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження та відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про розгляд справи без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також надано строк для подання відповідачем відзиву на позов (а.с.46-48).

Того ж дня судом постановлено ухвалу про витребування в Адміністрації державної прикордонної служби України відомостей про те, чи перетинав кордон України ОСОБА_2 , починаючи з 2016 року (а.с.50), а також відомості про доходи відповідача (а.с.49).

Крім того, запитано у Нікопольському МБТІ інформаційну довідку про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.53), запитано у Нікопольському ВП ГУНП у Дніпропетровській області інформацію щодо притягнення відповідача до кримінальної чи адміністративної відповідальності (а.с.52) та запитано в Департаменті інформаційно-аналітичного забезпечення МВС України відомості про перебування ОСОБА_2 у місцях позбавлення волі (а.с.51).

Судом встановлено.

Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно з положеннями ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Як встановлено судом, 20.01.2000 року Нікопольським житлово-експлуатаційним об`єднанням видано свідоцтво про право власності на житло, згідно з яким ОСОБА_1 , а також ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_2 порівну належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.9-10).

05.07.2019 року між відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір дарування, посвідчений державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Апальковим Є.В., відповідно до якого ОСОБА_2 подарував ОСОБА_4 належну йому 1/7 частку у праві спільної власності на вказану вище квартиру (а.с.11-15).

Згідно з довідкою голови ОСББ «Світла-13» від 24.12.2019 року № 11, за вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (а.с.17).

Реєстрація відповідача у належній позивачеві та третім особам квартирі підтверджується також відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Дніпропетровській області від 27.01.2020 року (а.с.39)

Згідно з Актом від 24.12.2019 року, складеного та затвердженого головою ОСББ «Світла-13» за підписом сусідів, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , не проживає з 2010 року та спільне господарство зі співвласниками не веде (а.с.18).

Обставин, які б свідчили про поважність причин не проживання відповідача за місцем своєї реєстрації, судом не встановлені.

У той же час, його реєстрація місця проживання у квартирі позивача та третіх осіб створює власникам перешкоди у користуванні та розпорядженні належною їм нерухомістю, змушує нести додаткові витрати на утримання житла, і, як наслідок, переживати матеріальні труднощі.

Враховуючи, що право власності ОСОБА_2 на вказану вище квартиру припинено, він у добровільному порядку, без поважних причин з 2010 року не проживає за адресою своєї реєстрації, чим створює перешкоди власникам житла у розпорядженні належним їм майном, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

На підставі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Керуючись ст.ст. 12,13,18,76,81,141,263-265 ЦПК, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16,386,391 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду (м. Кривий Ріг) протягом тридцяти днів з дня його повного складення через Нікопольський міськрайонний суд.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 18.03.2020 року.

Дані про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ;

третя особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ;

третя особа ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , адреса проживання згідно позову: АДРЕСА_5 ;

третя особа ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_5 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

третя особа ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_3 ;

третя особа ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_3 ;

третя особа ОСОБА_8 , ІПН за відомостями ДФС неможливо однозначно ідентифікувати, адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя: А. Г. Багрова