Провадження №2/522/502/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Донцова Д.Ю.,

при секретарі судового засідання Скибінській Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Дар`ї Юріївни про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 28.11.2019 року звернувся позивач ОСОБА_1 із вказаною позовною заявою та просить суд скасувати рішення державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Дар`ї Юріївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям відділу), індексний номер 49707274 від 15.11.2019 року про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державна реєстрація прав на нерухоме майно була здійснена державним реєстратором Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю. із порушенням положень договору іпотеки та Закону України «Про іпотеку», між позивачем та іпотекодержателем не було укладено окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, жодних повідомлень від іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття предмету іпотеки у власність позивач не отримував. Окрім цього, перереєстрація права власності на квартиру відбулась з порушенням вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» оскільки квартира використовується позивачем як єдине та постійне місце проживання.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02.12.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02.12.2019 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 58,1 кв.м., житловою площею 30,7 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03.05.2020 року задоволено заяву представника ТОВ «Кредитні ініціативи» про застосування заходів зустрічного забезпечення, визначивши позивачу розмір зустрічного забезпечення в сумі 120 000 (сто двадцять тисяч) гривень.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14.02.2020 року задоволено заяву позивача та замінено розмір зустрічного забезпечення, визначивши суму 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Лужанов С.В. позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» адвокат Борщенко К.Ю. проти задоволення позову заперечував. У письмовому відзиві на позовну заяву зазначив, що примусове відчуження майна відповідача не здійснювалось, перереєстрація права власності на квартиру відбулась на підставі згоди позивача, передбаченої умовами іпотечного договору, а тому положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не можуть бути застосовані до правовідносин, що склались між сторонами. Окрім цього зазначив, що ТОВ «Кредитні ініціативи» належним чином здійснило повідомлення позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності.

Державний реєстратор Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Дар`я Юріївна в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причин неявки суду не повідомила, надала суду свої письмові пояснення, в яких зазначила, що рішення державного реєстратора прийнято у відповідності до вимог законодавства.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20.02.2007 року між позивачем та Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є ВАТ (в подальшому ПАТ) «Сведбанк»), був укладений кредитний договір № 1501/0207/71-017, за яким Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» надано позивачу кредит в сумі 89 500,00 доларів США на строк до 20.02.2019 року.

В рахунок забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 20.02.2007 року між позивачем та Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» був укладений договір іпотеки № 150/0207/71-017-Z-1, за умовами якого забезпечується належне виконання позивачем умов кредитного договору, в тому числі повернення кредиту у сумі 89 500,00 доларів США в строк до 20.02.2019 року.

На забезпечення виконання умов кредитного договору, за договором іпотеки позивач передав в іпотеку в АКБ «ТАС-Комерцбанк» належну йому квартиру АДРЕСА_1 .

08.02.2010 року між ПАТ «Сведбанк» та позивачем ОСОБА_1 був укладений договір про внесення змін та доповнень № 1 до договору іпотеки, за умовами якого забезпечується належне виконання позивачем умов кредитного договору в частині повернення кредиту у сумі 84 165,00 доларів США в строк до 21.02.2024 року.

08.02.2010 року між ПАТ «Сведбанк» та позивачем був укладений договір про внесення змін та доповнень № 1 до договору іпотеки, за умовами якого забезпечується належне виконання позивачем умов кредитного договору відповідно до договору про внесення змін та доповнень № 1 від 08.02.2010 року до кредитного договору, в частині повернення кредиту у сумі 84 165,00 доларів США в строк до 21.02.2024 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12.10.2011 року по справі № 2-4603/11 був задоволений частково позов Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» та в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» в особі Одеського відділення АТ «Сведбанк» за кредитним договором № 1501/0207/71-017 від 20.02.2007 року в розмірі 851303 гривен 17 копійок звернуто стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 .

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14.08.2012 року по справі № 1522/9597/12 був задоволений Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» в особі Одеського відділення АТ «Сведбанк» та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 1501/0207/71-017 від 20.02.2007 року в розмірі 851 303, 17 грн.

28.11.2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» та між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» були укладені договори факторингу, внаслідок яких відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитним договором від 20.02.2007 року № № 1501/0207/71-017, позичальником згідно якого є позивач ОСОБА_1 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.10.2013 року по справі № 1522/9597/12 було змінено сторону виконавчого провадження за виконавчим листом №1522/9597/12 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованості за кредитним договором № 1501/0207/71-017 в сумі 851 303 грн. 17 коп., а саме замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».

15.11.2019 року Державним реєстратором Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Дар`єю Юріївною було прийнято рішення про державну реєстрацію речових прав, індексний номер 49707274, щодо реєстрації за ТОВ «Кредитні ініціативи» права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 25.11.2019 року № 190168582 вбачається, що підставами для прийняття державним реєстратором оскаржуваного рішення від 15.11.2019 року стали подані ТОВ «Кредитні ініціативи» документи, а саме договір іпотеки, серія та номер: 1908, виданий 20.02.2007, видавник: Приватний нотаріус Іллічова Н.А.; документи що підтверджують вручення повідомлення, серія та номер: б/н, видавник: ПАТ "Укрпошта"; повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, серія та номер: 7976, виданий 16.04.2019, видавник: ТОВ «Кредитні ініціативи».

У статті 12 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 33 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто, законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу.

Дослідивши текст договору іпотеки від 20.02.2007 року судом встановлено, що згідно із п. 12.3. вказаного договору, за вибором іпотекодержателя застосовується один із способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя, а саме згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеним шляхом здійснення застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке викладене в п. 12.3.1. та 12.3.2. цього Договору.

Відповідно до п.п 12.3.1. договору іпотеки, задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку», у випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому підпункті п. 12.3. Договору, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений шляхом окремого договору про задоволення вимог.

Судом не встановлено укладення між позивачем ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» (його правонаступником ВАТ (в подальшому ПАТ) «Сведбанк») та відповідачем ТОВ «Кредитні ініціативи» договору про задоволення вимог іпотекодержателя за договором іпотеки № 150/0207/71-017-Z-1 від 20.02.2007 року. Доказів, які б спростовували висновки суду в цій частині, в матеріалах справи відсутні.

Окрім цього, відповідно до ст. 35 Закону України № 898-IV «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Тобто, умовою реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення на предмет іпотеки, за змістом ч. 2 ст. 590 ЦК України, ст. ст. 12, 33, 35 Закону України № 898-IV «Про іпотеку» є наявність у іпотечному договорі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності чи укладення окремого договору, невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов`язання, а також сплив 30-ти денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги про усунення порушення зобов`язання.

Судом встановлено, що 18.04.2018 року відповідачем ТОВ «Кредитні ініціативи» було направлено на адресу позивача повідомлення від 16.04.2019 року № 7976 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, в якому повідомив про необхідність сплатити борг за кредитним договором в розмірі 547 525,15 доларів США та про намір звернути стягнення на предмет іпотеки.

З наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що повідомлення не було вручено позивачу та було повернуто на адресу ТОВ «Кредитні ініціативи» у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання.

Згідно із пунктом 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 25.12.2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подається, в тому числі документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі.

У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, та з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону України № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та статті 37 Закону України № 898-IV «Про іпотеку» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Разом з тим, судом встановлено відсутність як належних доказів отримання позивачем письмової вимоги іпотекодержателя, так і відсутність укладеного між сторонами договору про задоволення вимог іпотекодержателя, необхідність укладення якого передбачена умовами іпотечного договору.

Згідно ч. 3 ст. 10 Закону України № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Згідно ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі встановлених вище обставин, суд приходить до висновку, що державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», індексний номер 49707274 від 15.11.2019 року, державним реєстратором проведено за відсутності достатніх правових підстав, що є підставою для її скасування.

Відхиляючи посилання позивача на порушення відповідачами вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», суд виходить з наступного.

У пункті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

У постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-969цс16 зроблено висновок, що «мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Відтак установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє його примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Оскільки Закон України від 3 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності. Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України від 3 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню».

Мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє його примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Тлумачення статті 37 Закону України «Про іпотеку» свідчить, що звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідному застереженні в іпотечному договорі), який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань не може вважатися примусовим стягненням (відчуженням без згоди власника). Оскільки таке право іпотекодержателя на передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань виникло на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі), згоду на яке надано іпотекодавцем шляхом підписання відповідного договору.

Положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не поширюються на випадки звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку» на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі).

Такі висновки відповідають правовим позиціям, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 464/8589/15-ц (провадження № 61-10874сво18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі 643/17966/14-ц (провадження 14-203цс19), постанові Верховного суду від 15 січня 2020 року в справі №201/344/18 (провадження № 61-47421св18).

Оскільки, здійснюючи перереєстрацію права власності на предмет іпотеки, відповідачі вважали наявними підстави для державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, положення Закону України ««Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не можуть застосовуватись до спірних правовідносин.

Окрім цього, суд відхиляє доводи відповідача - державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю. в частині втрати чинності вказаним законом, оскільки згідно Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" (Відомості Верховної Ради України, 2014 р., № 28, ст. 940; 2015 р., № 43, ст. 386) втрачає чинність через один рік з дня введення в дію цього Кодексу, тобто з 21.10.2020 року.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 768,40 грн. згідно квитанції від 27.11.2019 року.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦК України, сплачена позивачем сума судового збору підлягає стягненню з відповідачів на його користь в рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 10, 13, 18, 19, 258, 259, 263 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Дар`ї Юріївни про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно задовольнити.

Скасувати рішення Державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Дар`ї Юріївни, індексний номер 49707274 від 15.11.2019 року про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (ідентифікаційний код юридичної особи 35326253, адреса місцезнаходження: 07400, Київська область, м. Бровари, бульвар Незалежності, буд. 14).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (ідентифікаційний код юридичної особи 35326253, адреса місцезнаходження: 07400, Київська область, м. Бровари, бульвар Незалежності, буд. 14) та державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Дар`ї Юріївни (юридична адреса: 67660, Одеська область, Біляївський район, село Холодна Балка, вулиця Санаторна, будинок 2-а) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 50 копійок по 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 25 копійок з кожного.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 18.03.2020 року.

Суддя Д.Ю. Донцов