Справа № 461/2533/20
Провадження № 2/461/837/20
УХВАЛА

про передачу справи за підсудністю

19.03.2020 року місто Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., отримавши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до територіальної громади Львівської міської ради в особі Виконавчого комітету Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Ринок, 1) про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Галицького районного суду м. Львова з позовом до територіальної громади Львівської міської ради в особі Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, у якому просить встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 від померлого ОСОБА_2 та потерпілої ОСОБА_3 ; визнати право власності на усе спадкове майно, що складається з земельної ділянки, площею 0,0853 гектарів, яка розташована на території урочище Голоско у м. Львові за ОСОБА_1 .

Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ч.2 ст.27 ЦПК України).

Разом з цим, у ст. 30 ЦПК України встановлені випадки виключної підсудності позовів.

Предметом позову у даній справі є нерухоме майно - земельна ділянка, площею 0,0853 гектарів, яка розташована на території урочище Голоско у м. Львові.

Згідно з ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Враховуючи те, що предметом даного позову є нерухоме майно до даного спору має бути застосоване правило виключної підсудності, передбачене ч. 1 ст. 30 ЦПК України.

Оскільки, нерухоме майно не знаходиться на території на яку поширюється юрисдикція Галицького районного суду м. Львова, правових підстав для розгляду даної справи Галицьким районним судом м. Львова не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст.378 ЦПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

У відповідності до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З урахуванням наведеного, дана справа не підсудна Галицькому районному суду м. Львова.

Як видно з матеріалів справи, нерухоме майно знаходиться на території урочище Голоско у м. Львові, що відноситься до територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Львова.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Враховуючи наведені положення цивільного процесуального законодавства, практику Європейського суду з прав людини, з метою недопущення порушення правил підсудності (в даному випадку виключної підсудності), що може слугувати підставою для скасування судового рішення, недопущення порушення процесуальних прав учасників на справедливий судовий розгляд уповноваженим судом, суд вважає, що цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади Львівської міської ради в особі Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування слід передати на розгляд до Шевченківського районного суду м. Львова.

Керуючись статтями 27, 30,31, 260, 378 ЦПК України,

постановив:

Матеріали цивільної справи №461/2533/20 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до територіальної громади Львівської міської ради в особі Виконавчого комітету Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Ринок, 1) про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування передати на розгляд до Шевченківського районного суду м. Львова.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 19 березня 2020 року.

Суддя Стрельбицький В.В.