ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9272/20 Справа № 182/7557/19 Суддя у 1-й інстанції - Багрова А. Г. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання : Кислиця І.В.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі Товариство з обмеженою відповідальністю „Чистопілля, Першотравневська сільська рада Нікопольського району Дніпропетровської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу в режимі відеоконференції в системі EASYCON за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2020 року, ухваленого суддею Багровою А.Г. у м. Нікополі, повний текст судового рішення складено 28 серпня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Чистопілля, Першотравенської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на спадщину за законом.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, що належала йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) виданого на підставі рішення Нікопольської районної державної адміністрації 27.01.1997 року, загальною площею 3,21 га. Після смерті чоловіка позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Нікопольської державної нотаріальної контори від 18.04.2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка у зв`язку з пропуском строку для звернення із заявою про прийняття спадщини та відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на право власності на квартиру.

Після звернення ТОВ „Чистопілля до Нікопольського міськрайонного суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, де вона зазначена відповідачем по справі, їй стало відомо про існування заповіту від 26.09.2011 року зареєстрованого в реєстрі за №568, відповідно до якого її чоловік ОСОБА_4 заповів земельну ділянку ТОВ „Чистопілля. Зазначає, що земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя , а тому заповіт на всю земельну ділянку не міг бути складеним на користь третьої особи. Також вказує, що вона фактично прийняла спадщину, оскільки проживала зі спадкодавцем до дня його смерті однією родиною. На час відкриття спадщини вона була непрацездатною, отримувала пенсію та мала право на обов`язкову частку у спадщині. Волевиявлення спадкодавця вона ставить під сумнів, оскільки чоловік жодного разу не казав про наміри заповідати земельну ділянку ТОВ „Чистопілля.Вважає, що чоловік міг підписати заповіт лише внаслідок обману зі сторони відповідачів. ОСОБА_4 відповідно до медичних документів був інвалідом та мав вади зору.

Після неодноразового уточнення позовних вимог ОСОБА_1 просила суд, визнати заповіт від 26.09.2011 року зареєстрований в реєстрі за №568, посвідчений секретарем Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області Муравською Оленою Геннадіївною, недійсним. Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадщину, в порядку спадкування за законом, що відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на земельну ділянку загальною площею 3,3703 га зокрема земельну ділянку площею 0,0896 га кадастровий номер :01:002:0788 та земельну ділянку площею 3,3807 га кадастровий номер :01:002:0855, що належали йому на праві власності на підставі державного акту серії ЯД №981559 виданого Нікопольською райдержадміністрацією 19.03.2008 року .

Рішенням Нікопольського міськрайоного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, та неповне дослідження обставин, які підлягають встановленню, для правильного вирішення заявлених вимог, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують право ОСОБА_5 на вчинення нотаріальних дій у виконавчому комітеті Першотравневської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області. Не відповідає дійсним обставинам справи висновок суду, про відсутність перешкод оформлення спадщини, при доведенні ОСОБА_1 факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 з підстав передбачених статтею 1268 ЦК України.

Також скаржник посилається на те, що вона не визнає підпис та почерк у оспорюваному заповіті виконаним ОСОБА_4 , однак позивач була змушена відмовитися від проведення судової почеркознавчої експертизи виключно по причинні скрутного фінансового стану та відсутності належної суми для проведення експертизи.

Крім того, судом першої інстанції порушено процесуальне право позивача, оскільки позивач не уповноважувала свого представника приймати участь в судовому засіданні без позивача, позивач письмово клопотав про перенесення судового засідання посилаючись на безумовно поважні причини неявки - загрозу захворювання смертельним вірусом. Але суд формально підійшов до вирішення цього клопотання і відмовив в перенесенні судового засідання, що стало підставою, для постановлення необгрунтованого судового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Чистопілля» посилається на те, що ОСОБА_4 як власник земельної ділянки, розпорядився своїм майном на власний розсуд, у зв`язку з чим просить рішення суду, як законне та обґрунтоване залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення

У відзиві на апеляційну скаргу Першотравневська сільська рада Нікопольського району просить рішення суду, як законне та обґрунтоване залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді доповідача, представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 , який в режимі он-лайн на відеозв`язку підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника ТОВ «Чистпілля» - Шеєнка Ю.О. який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити,перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та наданих відзивів, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (а.с.9).

На час смерті ОСОБА_4 смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відміткою в його паспорті.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_2 та земельної ділянки, яка належала ОСОБА_4 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) виданого на підставі рішення Нікопольської районної державної адміністрації 27.01.1997 року, загальною площею 3,21 га.

За життя ОСОБА_4 на праві власності належала земельна ділянка на підставі державного акту на право власності на землю від 19.03.2008 року серія ЯД №981559 (а.с.55), який був виданий на підставі рішення органу виконавчої влади 12.02.2007 року 131-р-07(а.с.15-18).

Згідно заповіту посвідченого секретарем виконкому Першотрвневської сільської ради Муравською О.Г. 26.09.2011 року, зареєстрований за №568, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті земельну ділянку, яка належала йому на підставі державного акту серії ЯД №981559 виданого Нікопольською райдержадміністрацією 19.03.2008 року заповідав ТОВ „Чистопілля.

В заповіті зазначено, що він прочитаний ОСОБА_4 особисто уголос та власноручно підписано у присутності секретаря виконавчого комітету Першотравневської сільської ради. Вказаний заповіт зареєстровано в реєстрі за № 568 (а.с.48 том 1).

08.02.2019 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до державного нотаріуса Нікопольської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Діти спадкодавця ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались (а.с.46-53).

Постановою державного нотаріуса Нікопольської державної нотаріальної конторивід 08.02.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_4 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини та відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на право власності на квартиру (а.с.6)

ТОВ „Чистопілля звернулось до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що заповіт відповідає вимогам закону щодо його форми та змісту, викладений у вигляді письмового документу, підписаний безпосередньо заповідачем. Спірна земельна ділянка передана у власність ОСОБА_4 безоплатно, відповідно до вимог ЗК України, а тому режим спільного сумісного майна подружжя не поширюється на дану земельну ділянку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Предметом позовних вимог ОСОБА_1 є визнання заповіту недійсним з тих підстав, що волевиявлення заповідача ОСОБА_4 не було вільним і не відповідало його волі, при складанні заповіту ОСОБА_4 ввели в оману та було порушено процедуру його посвідчення.

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно із ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

За своєю юридичною природою заповіт є одностороннім правочином, який дійсний за умови додержання встановленої законом форми та змісту. Отже, на заповіт, як односторонній правочин розповсюджуються загальні норми цивільного законодавства стосовно підстав та наслідків визнання недійсності правочинів.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання; має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, його підписує інша особа, що засвідчується у відповідному порядку із зазначенням причин, за яких текст заповіту не міг підписати заповідач власноруч; має бути посвідчений нотаріусом або уповноваженою на це посадовою, службовою особою визначеною ст. ст. 1251-1252 ЦК України.

Стаття 1257 ЦК України передбачає, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Вимоги щодо процедури нотаріального посвідчення заповітів визначаються Цивільним кодексом України, Законом України «Про нотаріат», Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03 березня 2004 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 22/5 від 25 серпня 1994 року.

Згідно з ч. 4 ст. 1, ст. 37 Закону України «Про нотаріат» у населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування. Однією з нотаріальних дій, які вчиняють уповноважені посадові особи органу місцевого самоврядування є посвідчення заповітів.

Відповідно до ст. 1248 ЦК України, п. 157, п. 158 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.

Аналогічні положення закріплено й у Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затверджена Наказом Міністерства юстиції України № 22/5 від 25 серпня 1994 року зі змінами чинними на момент посвідчення заповіту.

Як вбачається з заповіту ОСОБА_4 , посвідченого 26 вересня 2011 року секретарем виконавчого комітету Першотравневської сільської ради Муравською О.Г., заповіт за своєю формою та змістом відповідає вищезазначеним вимогам Закону. Заповіт прочитаний ОСОБА_4 особисто уголос та власноручно підписано у присутності секретаря виконавчого комітету Першотравневської сільської ради, що спростовує доводи апеляційної скарги позивача щодо відсутності повноважень ОСОБА_5 на посвідчення даного заповіту.

Згідно із ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Згідно із ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Зважаючи на те, що позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України, на підтвердження своїх доводів щодо невідповідності заповіту внутрішній волі ОСОБА_4 та введення його в оману, оскільки позивач не визнає підпис та почерк у оспорюваному заповіті виконаний ОСОБА_4 , колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено заявлені позовні вимоги в частині відсутності у ОСОБА_4 волі на складання цього заповіту та підстави для визнання заповіту недійсним відсутні.

У суді першої інстанції представником позивача ОСОБА_7 було заявлено клопотання про проведення у справі судово-почеркознавчої експертизи, від проведення якої позивач у судовому засіданні від 10.06.2020 року відмовилась, що ставить під сумнів посилання позивача про те, що заповіт підписано не ОСОБА_4 , а іншою особою.

В суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 повторно заявив клопотання про призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи, посилаючись на те, що позивач під час розгляду справи судом першої інстанції була змушена відмовитись від проведення судово-почеркознавчої експертизи по причині скрутного фінансового стану та відсутності на той час належної суми для її проведення.

При ознайомленні з технічним записом судового засідання від 10 червня 2020 року, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 відмовилась від проведення судово-почеркознавчої експертизи з іншої причини, оскільки за її твердженням це очевидно, підпис не заповідача. Тому підстави для призначення судово-почеркознавчої експертизи в суді апеляційної інстанції, відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

При цьому, наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт омани повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має значення (п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» №9 від 06 листопада 2009 року).

Оскільки, з моменту складення заповіту (26.09.2011 року) по день своєї смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) заповідач ОСОБА_4 не скасував заповіт, колегія суддів приходить до висновку, що він є чинним та позивач, як спадкоємець заповідача, не є особою, яка наділена правом на звернення до суду з позовом про визнання цього заповіту недійсним, з підстав введення заповідача в оману.

Доводи апеляційної скарги щодо розгляду справи за відсутності позивача, колегія суддів до уваги не бере, оскільки відповідно до вимог ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмежень повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії позивачем у ордері адвоката Яремчук Л.В. не зазначено.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, ч. 1 ст. 369, ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2020 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2499(дві тисячі чотириста дев`яносто дев`ять) гривень 15 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22 грудня 2020 року.

Головуючий:

Судді: