Дата документу 24.06.2020 Справа № 554/7536/17
Провадження № 2/554/470/2020
Рішення

іменем України

24.06.2020 року місто Полтава

Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Тімошенко Н.В., розглянувши цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації,

встановила:

26.09.2017 року позивач, ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до відповідачів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що відповідачі постійно її принижують, ображають нецензурними словами, називають «шахрайкою та воровкою» у різних скаргах та заявах. Так, у висновку старшого дільничого офіцера поліції Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_4 від 27.03.2017 зазначено, що «Як пояснив в ході опитування гр-н ОСОБА_3 , що звернення ОСОБА_1 не відповідачає дійності в зв`язку з тим, що він вважає дії останньої шахрайськими». Крім того, у запереченнях ОСОБА_2 вказано «У мене виникла підозра про чергове порушення мого права власності позивачем ОСОБА_5 та його представником шляхом свідомого створення перешкод для здійснення мого права власності шляхом підробки документу за допомогою шахраїв, послугами яких він користується».

На думку позивача зазначена інформація принижує її честі, гідність та ділову репутацію.

У зв`язку з цим позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000,00 грн.

10.10.2018 відповідачами наданий суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вони позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

У судове засідання сторони не з`явилися, надавши суду заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, відповідачі проти задоволення позову заперечували.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що у висновку старшого дільничого офіцера поліції Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_4 від 27.03.2017 зазначено, що «Як пояснив в ході опитування гр-н ОСОБА_3 , що звернення ОСОБА_1 не відповідачає дійності в зв`язку з тим, що він вважає дії останньої шахрайськими».

У запереченнях ОСОБА_2 вказано «У мене виникла підозра про чергове порушення мого права власності позивачем ОСОБА_5 та його представником шляхом свідомого створення перешкод для здійснення мого права власності шляхом підробки документу за допомогою шахраїв, послугами яких він користується».

На думку позивача, викладена інформація, є недостовірною та такою, що принижує особисту її честь, гідність та ділову репутацію, оскільки призвела до негативної соціальної оцінки особистості позивача в очах оточуючих.

Відповідно до частини першої та другої статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Згідно до статей 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

В силу ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності, дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Відповідно до статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року, Першого протоколу та Протоколів №2,4. 7, 11 Конвенції кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання огранів державної влади і незалежно від кордонів.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» (1986 рік) зазначено, що свобода вираження поглядів, гарантованих пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 статті 10 Конвенції, свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій.

З огляду на норми матеріального права та встановленні обставини справи, щодо поширення відповідачами інформації, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки відповідачі вправі висловлювати критику, суб`єктивно оцінювати дії та вчинки позивача, тому висловлювання у контексті вільної полеміки не містить фактичних даних, а є його оціночним судженням щодо цих подій та явищ, і щодо особи позивача.

Сам факт, сприйняття позивачем суб`єктивних суджень, як таких, що принижують її честь, гідність та ділову репутацію не дає права на відшкодування шкоди, оскільки відсутній факт порушення її прав з боку відповідача.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав.

У п. 2 ч. 2 цієї статті визначено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Беручи до уваги, що належних доказів на порушення відповідачами прав позивача, які б призвели до моральних страждань, позивачем не надано, суд вважає, що зазначена вимога не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 23, 277, 297, 299, 302, 1166 ЦК України, ст.ст. 4-10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 89, 133, 141, 223, 229, 247, 259, 263-265, 268, 272-273, 354-355 ЦПК України, суддя

ухвалила:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації, - відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Копію повного судового рішення направити учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні протягом 2 (двох) днів з дня його складання.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд міста Полтави протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

З текстом рішення суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Н.В.Тімошенко