Номер провадження 2/754/6736/20
РІШЕННЯ

Іменем України

21 грудня 2020 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Сенюти В.О.,

при секретарі Василенко О.Г.,

за участю:

представника позивача: Мамирбаєва Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» про зняття арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача Деснянського РВДВС у м. Києві ЦМУЮ (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» про зняття арешту.

Подану заяву обґрунтовує тим, що 13.01.2006 року між ВАТ «Кредитпромбанк», яке в подальшому перейменовано у ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , яка в подальшому змінила прізвище на « ОСОБА_1 », було укладено кредитний договір № 49.4.1/486/06-А. Відповідно до умов договору, Банк відкрив позивачу відновлювальну кредитну лінію у національній валюті України/ іноземних валютах в межах загальної суми 14555,00 доларів США терміном до 12.01.2011 року. В забезпечення кредитного договору, між Банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 49.4.1/486-П1/06-А. 03.06.2015 року НБУ України ухвалив рішення про відкликання банківської ліцензії та розпочав процедуру ліквідації ПАТ «Кредитпромбанк». На початку липня 2020 року позивачу стало відомо про те, що Деснянським РВДВС в м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) накладено арешт на все майно на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 1199/9 від 13.08.2012 року, зареєстрованого 14.08.2012 року 11:22:21 за № 12866516 реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» МЮУ. На адвокатський запит, 03.08.2020 року було надано відповідь про те, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП) у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження № 33832524 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2252, виданого 18.07.2012 року Деснянським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» боргу у розмірі 181442,07 грн. 30.04.2013 року на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стувачеві. Вище вказаний виконавчий документ повторно до відділу на виконання не надходив та на виконанні не перебуває. Відповідно до інформації з офіційного сайту Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - ПАТ «Кредитпромбанк» ліквідовано 02.06.2020 року. На підставі викладеного, позивач просить зняти арешт з майна ОСОБА_1 накладений Постановою Деснянського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.08.2012 року, запис про який внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 14.08.2012 року за № 12866516 Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 30.09.2020 року відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 03.12.2020 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача подану позовну заяву підтримав, просив позов задовольнити з викладених підстав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу Деснянського районного суд м. Києва було направлено витяг з Автоматизованої системи виконавчих проваджень ВП - спец розділ № 33832524.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 № 5 у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Позивач в обґрунтування своїх вимог вказує на положення Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 № 5 спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Судом встановлено, що 18.07.2012 року Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-2252 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Кредитпромбанк» боргу у розмірі 181442,07 грн.

Згідно витягу з реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 14.08.2012 року 11:22:21 за № 12866516 реєстратором Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України внесено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, на невизначене, все нерухоме майно на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.08.2012 року, обтяжувач ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві (а.с.8-9).

Відповідно до копії постанови державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві від 30.04.2013 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, виконавчий лист № 2-2252 від 18.07.2012 року виданий Деснянським районним судом м. Києва повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.10-11).

На адвокатський запит Мамирбаєва Є.В. , 03.08.2020 року начальник Деснянського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомив, що у відділі на виконанні перебував виконавчий лист № 2-2252 від 18.07.2012 року Деснянського районного суду м. Києва, виконавчий документ повернутий стягувачу, повторно до відділу на виконання не надходив та на виконанні не перебуває (а.с.13). Вказана інформація також підтверджується копією витягу з Автоматизованої системи виконавчих проваджень ВП - спец розділ № 33832524.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до чч. 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Враховуючи те, що виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», вказаний виконавчий документ повторно до відділу на виконання не надходив, та на виконанні не перебуває, а позивач обмежений у своїх правах щодо розпорядження своїм майном та відсутність іншого способу захисту його прав щодо скасування арешту з його майна, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. ст.. 317, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 10, 13, 81, 141, 258, 263, 265, 273, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» про зняття арешту - задовольнити.

Зняти арешт з невизначеного майно, все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , накладений Постановою Деснянського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.08.2012 року, номер запису про обтяження: 12866516.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ), адреса - 02138, м. Київ, вул.. Бальзака, 64.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк»: адреса - 04112, м. Київ, вул.. Дегтярівська, 48

Повний текст рішення суду виготовлено: 31.12.2020 року.

Суддя: В.О. Сенюта