печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

секретар судового засідання Шевченко Т.В.,

справа № 757/58982/18-Ц

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач 1: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2

відповідач 2: Фізична особа-підприємець ОСОБА_3

відповідач 3: Фізична особа-підприємець ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживача, стягнення коштів та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив, до відповідачів фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживача, стягнення коштів та моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.10.2018 року між позивачем та магазином сучасних гаджетів « ІНФОРМАЦІЯ_1 » було укладено договір в усній формі про надання послуг, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов`язання щодо виконання ремонтних робіт, а саме заміну скла на пристроях iPhone X, IMEI НОМЕР_1 , 64 GB та iPhone X, IMEI НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , а позивач зобов`язався прийняти роботи та оплатити їх вартість. На виконання умов договору позивач сплатив вартість послуг у розмірі 12 000 грн. шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача ОСОБА_2 , який є власником магазину. Натомість, після отримання телефонів позивачем було виявлено, що останні знаходяться в непридатному стані для роботи, а також оригінальні дисплеї iPhone X буди замінені на їх підробку, що підтверджується спеціалістами сервісного центру техніки Apple «А-сервіс», у зв`язку з чим 21.10.2018 року позивач звернувся до технічного центру для безоплатного усунення недоліків товару, завданих з їхньої вини. Водночас, 22.10.2018 року позивачу було повернуто товар у такому самому непридатному товарного вигляді та повертати гроші за надання неякісних послуг, сплачувати вартість оригінальних екранів працівники магазину відмовились. Враховуючи, що такими діями відповідача було грубо порушені права позивача, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 4 та п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», останній звернувся з цим позовом до суду та просив стягнути з відповідачів на його користь вартість сплачених послуг у розмірі 12 000 грн., вартість оригінальних дисплеїв iPhone X у розмірі 31 800 грн., суму пені у розмірі 18,240 грн. та 5 000 грн. моральної шкоди, що разом складає 67 040 грн.

Ухвалою суду від 29.11.2018 року позов залишено без руху та надано строк позивачу для усунення недоліків, а саме для надання попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (а.с. 24).

Після усунення недоліків (а.с. 26-28) ухвалою суду від 19.12.2018 року відкрито провадження у справі за правилами позовного (спрощеного) провадження (а.с. 33).

Ухвалою суду від 19.12.2018 року у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено (а.с. 35).

Ухвалою суду від 20.03.2019 року розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 13.06.2019 року (а.с. 46).

Ухвалою суду від 13.06.2019 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 (а.с. 63).

Ухвалою суду від 13.06.2019 року витребувано у АТ КБ «Приватбанк» інформацію про прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи або найменування юридичної особи - отримувача коштів з розрахунковим рахунком № НОМЕР_4 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», код банку 305299 за меморіальним ордером № I10168LT2W від 15.10.2018 на суму 12 000 грн. (а.с. 64).

Ухвалою суду від 02.12.2019 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 (а.с. 82).

Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги (а.с. 93-95), відповідно до яких просив стягнути з відповідачів на його користь вартість сплачених послуг у розмірі 12 000 грн., вартість оригінальних дисплеїв iPhone X у розмірі 31 800 грн., суму пені у розмірі 18,240 грн. та 5 000 грн. моральної шкоди, що разом складає 67 040 грн.

Ухвалою суду від 10.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.04.2020 року (а.с. 99).

12.03.2020 року від відповідача 1 - фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 105-108), відповідно до якого заперечив щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, зокрема, в порушення ч. 4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач не звертався до відповідачів з письмовою заявою з проханням/вимогою направити товар на експертизу. При цьому, висновок спеціалістів сервісного центру техніки Apple «А-сервіс», який покладений в обґрунтування позовних вимог, не є висновком експертизи, проведеної відповідно до вимог Закону України «Про судове експертизу» та відповідно не може бути допустимим доказом в розумінні приписів ст. 78 ЦПК України. Крім того, позивач не надав належних та допустимих доказів того, яким чином заміна дисплеїв на двох смартфонах завдала небезпеки його життю та здоров`ю, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення моральної шкоди також не підлягають задоволенню. Також зазначив, що позивачем не надано доказів, що відповідачі є сторонами спірного договору та доказів, що саме відповідач ОСОБА_2 є власником магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », та саме на він є продавцем товару.

03.04.2020 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив відповідача 1 на позовну заяву, відповідно до якої на вимогу позивачу представниками магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » були вручені документи суб`єкта господарської діяльності, який здійснює в магазині господарську діяльність - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 та відповідно до листа ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві підприємницьку діяльність у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » здійснює фізична особа-підприємець ОСОБА_3 . Крім того, згідно з листом АТ КБ «Приватбанк» отримувачем за платежем за меморіальним ордером від 15.10.2018 року є ОСОБА_4 . Таким чином, усі співвідповідачі є належними сторонами спору. Також зазначив, що обов`язок доведення належної якості проданого товару (виконаних робіт) і обов`язок належного оформлення претензії покупця щодо недоліків цього товару та проведення в необхідних випадках перевірки якості товару із забезпеченням права споживача взяти участь у такій перевірці законом покладено на продавця. При цьому, протиправними діями відповідачів, які виявились у порушенні прав споживача, призвели до необхідності застосування додаткових зусиль для організації свого побуту та професійної діяльності (а.с. 111-116).

24.07.2020 року від відповідача 2 - фізичної особа-підприємця ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 144-146), відповідно до якого заперечив щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що станом на 19.02.2019 року він здійснює господарську діяльність, взявши в суборенду частину приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , про що 01.02.2019 року між ним та фізичної особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір суборенди № 01022019 від 01.02.2019 року та акт приймання-передачі приміщення від 01.02.2019 року. Станом на 14.10.2018 року він не орендував вказане приміщення та не здійснював там жодної господарської діяльності, а отже не надавав позивачу послуги ремонту телефону, у зв`язку з чим між ним та позивачем немає жодних правовідносин та він є неналежним відповідачем у справі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач 2 - фізична особа-підприємець ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, з підстав, зазначених у відзиві.

Відповідач 1 - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 та відповідач 3 - фізична особа-підприємець ОСОБА_4 до суду не з`явились з невідомих причин. Тому, суд розглянув справу у їх відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача 2 - фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 , дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , зареєстрований як фізична особа-підприємець 03.03.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємства (а.с. 117).

Відповідно до свідоцтва платника єдиного податку серії НОМЕР_5 (а.с. 118) ОСОБА_2 здійснює свою діяльність як фізична особа-підприємець з 03.03.2000 року за номером КВЕД 52.12.0 у виді роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах без переваги продовольчого асортименту, ставка єдиного податку складає 20%, 2 група платника податку.

Згідно з квитанціями № С380 від 14.10.2018 року та № С381 від 14.10.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який знаходиться у розважальному центрі БлокБастер, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з метою заміни скла на телефоні (а.с. 13).

31.10.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача 1 - фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з письмовою претензією з вимогою компенсувати вартість ремонтних робіт, повернути вартість оригінальних дисплеїв телефонів, сплатити неустойку за затримку усунення недоліків товару, відшкодувати упущену вигоду, а також повернути мобільним пристроям первісний товарний вигляд (а.с. 9-12).

31.01.2018 року позивач ОСОБА_1 звернуся до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві зі скаргою на дії працівників магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », якими були порушені його права відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 та п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», одночасно просив провести перевірку магазину (а.с. 15-16).

Відповідно до листа Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 19.02.2019 року № 06.5/2613 фахівцями управління на підставі погодження Міністерства економічного розвитку і торгівлі України здійснено виїзд для проведення позапланової перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого встановлено, що вказаною адресою господарську діяльність здійснює інший суб`єкт господарської діяльності, а саме: фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , що унеможливлює проведення перевірки (а.с. 53).

Відповідно до листа АТ «Приватбанк» від 21.06.2019 року № 20.1.0.0.0/7-190619/3053 отримувачем коштів за меморіальним ордером І10168LT2W від 15.10.2018 року є фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (а.с. 77).

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_4 зареєстрований 20.04.2017 року як фізична особа - підприємець, основний вид його діяльності - ремонт комп`ютерів і периферійного устаткування, ремонт обладнання зв`язку, ремонт електронної апаратури побутового призначення для приймання, запису, відтворення звуку й зображення, інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації, спеціалізована діяльність із дизайну (а.с. 78-80).

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Сторонами про надання послуг є виконавець і замовник, якими можуть бути фізичні особи.

Вимоги до форми договору про надання послуг встановлені у ст. 639 ЦК і поширюються на всі види договорів, в тому числі і на договір про надання послуг.

Положення цієї глави можуть застосовуватись до всіх договорів щодо надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 906 ЦК України).

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. А виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

За змістом ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: належну якість продукції та обслуговування; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Відповідно до ч. 3-6 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором

За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Зазначені вимоги можуть бути пред`явлені споживачем протягом строків, передбачених нормативно-правовими актами та нормативними документами, умовами договору, а в разі відсутності таких строків - протягом десяти років.

У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов`язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили.

У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року за №5 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз`яснено, що вимоги можуть заявляти споживачі, які мають на товари квитанцію, товарний чи касовий чек або інший письмовий документ. Втрата зазначених документів, неодержання їх при придбанні товару чи неможливість їх відновлення не позбавляє споживача права доводити факт купівлі-продажу з допомогою свідків.

Таким чином, тягар доказування факту придбання, замовлення товарів (послуг) покладається на споживача.

Згідно з п. 7 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Статтею 296.10 Податкового кодексу України визначено, що платники єдиного податку, які здійснюють реалізацію технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, застосовують реєстратори розрахункових операцій.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на надання неякісних послуг магазином « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з приводу ремонту телефонів (заміна скла) iPhone X, ІМЕІ НОМЕР_1 , 64 GB та iPhone X, ІМЕІ 35 НОМЕР_6 , НОМЕР_3 відповідно до квитанцій № С380 та № С381 від 14 жовтня 2018 року.

На підтвердження замовлених послуг та їх сплату, позивачем надано меморіальний ордер І10168LT2W від 15.10.2018 року (а.с. 14), отримувачем коштів за яким є відповідач 3 - фізична особа-підприємець ОСОБА_4 .

Проте вказаний меморіальний ордер містить в собі інформацію лише про призначення платежу, а саме: оплата за товар та послуги, в той час за які саме товари та послуги, та на виконання якого договору була здійснена оплата меморіальний ордер не містить.

Як на доказ факту заміни оригінальних дисплеїв на підробку позивач послався спеціалістами сервісного центру техніки Apple «А-сервіс», але доказів на підтвердження вказаної обставини суду не надано.

Таким чином, позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження укладання договору про надання послуг та наявності договірних відносин з відповідачем 1 - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , відповідачем 3 - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та надання останніми неякісних послуг, у зв`язку з чим заявлені позивачем вимоги в частині стягнення коштів з відповідача 1 та відповідача 3 не підлягають задоволенню.

Суд також дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині вимог до відповідача 2 - фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 , виходячи з такого.

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_3 зареєстрований 18.02.2016 року як фізична особа - підприємець, основний вид його діяльності - різні види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (а.с. 54-56).

Як вбачається з матеріалів справи, 01.02.2019 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (суборендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (суборендар) укладено договір суборенди № 01022019, відповідно до умов якого суборендодавець передав у строкове, платне користування суборендарю, а суборендар зобов`язався прийняти приміщення на першому поверсі розважально-торгового центру, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 147-149).

Таким чином, на час виникнення спору, зокрема, станом 14.10.2018 між позивачем та відповідачем 3 були відсутні договірні відносини щодо надання послуг, оскільки останній не здійснював господарську діяльність за вказаною позивачем адресою до 01.02.2019 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

За правилами ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Враховуючи відсутність договірних відносин між позивачем та відповідачами, недоведеність надання відповідачами неякісних послуг позивачу, та недоведеність порушення законних прав позивача відповідачами, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачів грошових коштів, а також про стягнення суми неустойки та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовується.

Керуючись ст. 639, 901, 906 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст.12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 354, 355 ЦПК України ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживача, стягнення коштів та моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7

відповідач 1: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8

відповідач 2: Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 : АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_9

відповідач 3: Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 : АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_10

Суддя О.В.Батрин