Справа № 727/8941/20
Провадження № 2/727/1848/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2020 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, в складі:

головуючого судді: Слободян Г.М.

за участю секретаря судового засідання Чокан Д.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод, шляхом визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Посилається в обґрунтування заявлених вимог на те, що згідно договору купівлі - продажу від 12.10. 2020 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відчужили на його користь квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 73.20 кв.м., в тому числі житловою - 49.60 кв.м. Зазначає, що до умов договору, а саме п. 6 наведеного договору купівлі - продажу, продавці зобов`язувалися знятися з реєстраційного обліку за місцем проживання особисто і з іншими членами сім`ї до 12.10. 2020 року та передати йому ключі від квартири, однак, до даного часу в квартирі залишається зареєстрованим відповідач ОСОБА_2 , який тривалий період часу фактично в спірній квартирі не проживає , особистих речей, майна відповідача в квартирі немає т домовленості про збереження за відповідачем права користування квартирою за ОСОБА_2 відсутні. Зазначає, що наявність реєстрації в квартирі АДРЕСА_2 відповідача ОСОБА_2 створює йому, як власнику житлового помешкання перешкоди в користуванні майном, оскільки доводиться сплачувати житлові комунальні послуги і за останнього. Просить усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 та стягнути судові витрати.

Рух справи та позиція сторін

Ухвалою суду від 03.11.2020 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не скеровано.

Позивач та в його інтересах представник в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день, час і місце судового розгляду справи, надано суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримано і просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, , будучи повідомленими про день, час і місце судового розгляду справи; до суду останнім скеровано письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечує.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши наявні в справі докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Досліджені докази та застосовані судом норми права

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на свій розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Норма ст.321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом установлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 12.10.2020 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 . Дане також підтверджено Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Відповідно до довідки КЖРЕП 17 від 15.10.2020 року в даній квартирі зареєстровані - відповідач ОСОБА_2 .

Згідно акту № 148 від 26.10. 2020 року вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживає в квартирі з 1998 року.

Оскільки об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, а права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383ЦКУкраїни та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, отже обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, ч.1 ст.405ЦКУкраїни члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно постанови Верховний Суд України від 25 липня 2018 року (справа № 638/13030/13-ц) вбачається, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є, із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. У справі, яка є предметом перегляду, врахувавши, що припинення права користування житлом у колишнього власника, тягне за собою втрату його членами сім`ї права користуватися житлом, місцевий суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для виселення відповідачів. Право користуватися житлом для членів сім`ї власника може виникати та існувати лише за умови, якщо особа, членами сім`ї якої вони є, сама володіє правом власності на житло.

Статтею 41КонституціїУкраїни та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до вимог Закону «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.ст. 319, 321ЦКУкраїни закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 , продовжуючи бути зареєстрованим в спірній квартирі перешкоджає ОСОБА_1 використовувати належним чином право власності на квартиру АДРЕСА_2 , а тому відповідача, слід визнати таким, що втратив право користування даною квартирою.

Висновки

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.. 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 280 - 284 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) - таким, що він втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_2 , загальною площею 73.20 кв.м, в тому числі житловою-49,60 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 28.12. 2020 року.

Суддя Слободян Г.М.