Справа № 683/3196/19
У Х В А Л А

06 травня 2020 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Цішковського В.А.

з участю секретаря Поважнюк О.Б.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Козака І.О.

представника відповідача адвоката Лещенко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Лещенка Андрія Вікторовича про перегляд заочного рішення Старокостянтинівського районного суду від 17 лютого 2020 року,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Старокостянтинівського районного суду від 17 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частки всього його заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 02 грудня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

27.04.2020 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Лещенко Андрій Вікторович подав до суду заяву про перегляд вищезазначеного заочного рішення.

Ухвалою суду від 28.04.2020 року вказану заяву про перегляд заочного рішення призначено до розгляду.

В обґрунтування своєї заяви представник відповідача вказує, що на час розгляду справи відповідач не був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, оскільки проживає у Литовській республіці в АДРЕСА_1 , а тому йому не було відомо про наявність вказаної позовної заяви до нього. Вказує також, що заочне рішення є передчасним, оскільки не вирішено питання про місце проживання дітей, а від цього, на думку представника відповідача, буде залежати право одного з батьків щодо стягнення аліментів. Крім того, вказує на те, що відповідач не працює та не отримує доходи, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дітьми, а тому, на думку представника відповідача, суд не мав права стягувати аліменти у частці від заробітку відповідача. Також, представник відповідача вказує, що діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є громадянами Литви, а тому суд у даному випадку не мав права застосовувати норми Сімейного кодексу України, оскільки у цьому випадку мали б діяти норми Закону України «Про міжнародне право» та норми права Литовської республіки.

Представник відповідача в судовому засідання підтримав заяву про скасування заочного рішення із тих же підстав.

Позивач та її представник заперечили проти скасування вказаного вище заочного рішення суду, оскільки відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в Україні по АДРЕСА_2 , де і проживав із позивачкою та їх спільними дітьми до кінця серпня 2019 року. Крім того, посилання представника відповідача на те, що заочне рішення є передчасним, оскільки не вирішено у компетентному суді Литви питання про місце проживання дітей, є безпідставним, оскільки визначення місця проживання дітей не пов`язане із даною справою про стягнення аліментів та не перешкоджає його виконанню в майбутньому. Також, позивач та її представник не погоджуються із твердженням сторони відповідача про безпідставність стягнення аліментів у частці від заробітку відповідача, з мотивів відсутності доходів у відповідача, оскільки згідно ч.3 ст.181 СК України спосіб стягнення аліментів у частці чи у твердій сумі є правом вибору позивача і судом за власною ініціативою чи за клопотанням сторони відповідача зміненим не може бути. Крім того, позивач та її представник не погоджуються із твердженням сторони відповідача, що суд не був компетентний розглядати вказану справу, оскільки хоч і спільні діти і є громадянами Литви, однак вони проживають із матір`ю позивачем у справі, яка зареєстрована в Україні по АДРЕСА_2 . У зв`язку із цим просить відмовити у задоволенні заяви представника відповідача про перегляд заочного рішення від 17 лютого 2020 року.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається, з повідомлення Грирорівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, відповідач ОСОБА_2 , зареєстрований в Україні по АДРЕСА_2 . За вказаною адресою відповідач проживав із позивачкою та їх спільними дітьми до кінця серпня 2019 року.

На вказану адресу реєстрації відповідача судом і надсилалася ухвала про відкриття провадження, а також позовна заява із додатками, які згідно поштового повідомлення були повернуті на адресу суду із відміткою, що адресат (відповідач) не проживає за вказаною адресою.

Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місце знаходження, місця проживання чи перебування особи. Згідно ч.4 ст.130 ЦПК України, у разі відсутності адресата особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Враховуючи положення цієї статті суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому доводи представника відповідача в цій частині є безпідставними.

Посилання представника відповідача на те, що заочне рішення про стягнення з відповідача аліментів є передчасним, оскільки не вирішено у компетентним судом Литви позов про визначення місце проживання дітей, є безпідставним, оскільки визначення місця проживання дітей у майбутньому не пов`язане із даною справою про стягнення аліментів та не перешкоджає у стягненню аліментів в майбутньому. А також вказане заочне рішення ніяким чином не перешкоджає вирішенню компетентним судом Литви позову про визначення місця проживання дітей.

Також, суд не погоджуються із твердженням сторони відповідача у безпідставності стягнення аліменти у частці від заробітку відповідача, з мотивів відсутності доходів у відповідача, виходячи із наступного.

Так, позивач у своїй позовній заяві просить стягувати аліменти з відповідача у частці від усього його заробітку.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Виходячи із зазначеного, спосіб стягнення аліментів у частці чи у твердій сумі є правом вибору позивача і судом за власною ініціативою чи за клопотанням сторони відповідача зміненим не може бути.

Крім того, суд не погоджуються із твердженням сторони відповідача що суд не був компетентний розглядати вказану справу, оскільки спільні діти сторін у справі є громадянами Литви і тому у цьому випадку мали б діяти норми Закону України «Про міжнародне право» та норми права Литовської республіки, виходячи із наступного.

Так, судом було встановлено, що діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є громадянами Литви та проживають із матір`ю позивачем по справі в Україні по АДРЕСА_2 . Позивач та відповідач за вказаною адресою офіційно зареєстровані. Вказані факти сторонами підтверджуються та не оспорюються.

Згідно п.4 ч.1 ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках, якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні.

Крім того, згідно ч.1 ст.21 Договору між Україною і Литовською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, ратифікованого Постановою ВР N 3737-XII (3737-12) від 17.12.93 року, (далі Договір) визначається компетенція судів і якщо цей Договір не встановляє іншого, суди кожної з Договірних Сторін компетентні розглядати цивільні та сімейні справи, коли відповідач має на її території місце проживання.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.26 та ч.2 ст.28 Договору, якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони і один з них проживає на території однієї, а другий - на території іншої Договірної Сторони, то їх особисті та майнові правовідносини визначаються законодавством Договірної Сторони, на території якої вони мали своє останнє спільне місце проживання. Правовідносини між батьками і дітьми визначаються законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої вони мають спільне місце проживання.

Таким чином, враховуючи, що сторони у справі зареєстровані на території України та останнє їх спільне місце проживання було на території України, а також те, що діти проживають з позивачем на території України, а тому Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області був компетентним розглядати вказану справу про стягнення аліментів.

Таким чином, перераховані стороною відповідача порушення, на думку суду є безпідставними.

Також стороною відповідача не наведено жодних підстав та не надано жодних доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, суд враховує, що відповідач в порядку п.3 ч.8 ст.128 та ч.4 ст.130 ЦПК України був належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, не надсилав будь-яких заяв та заперечень щодо розгляду справи, не надав суду жодних доказів, які мають істотне значення і можуть вплинути на результати розгляду справи, а тому заяву відповідача про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.287, 288 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Лещенка Андрія Вікторовича про перегляд заочного рішення Старокостянтинівського районного суду від 17 лютого 2020 року залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає, однак відповідач ОСОБА_2 має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Повний текст ухвали виготовлений 12.05.2020 року.

Суддя: