Постанова

Іменем України

16 березня 2020 року

м. Київ

справа № 331/329/13

провадження № 61-1178св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

державний виконавець Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області,

заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 11 грудня 2018 року в складі колегії суддів: Крилової О. В., Кухаря С. В., Полякова О. З.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст скарги

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, заінтересована особа - ОСОБА_2 .

Скарга мотивована тим, що в провадженні Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя перебували виконавчі провадження № 50032422 із примусового виконання виконавчого листа № 331/329/13-ц виданого 13 листопада 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у сумі 844 348,66 грн та № 50032393 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми судового збору у вказаній справі.

У зв`язку із повним виконанням своїх зобов`язань перед стягувачем, ОСОБА_3 подано до виконавчої служби заяву про закриття виконавчого провадження та скасування усіх обмежень, накладених у його межах.

Постановами відповідача від 23 лютого 2017 року № 50032422 та від 23 лютого 2017 року № 50032393 відповідні виконавчі провадження закриті на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Однак, державний виконавець Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя не здійснив виконавчих дій, а натомість відкрив 28 лютого 2017 року нові виконавчі провадження № 53489384 та № 53484348 про стягнення з позивача на користь відповідача сум виконавчого збору, і не скасував усі обмеження, накладені в межах попередніх виконавчих проваджень.

ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця із заявою про зняття обмежень, накладених в межах виконавчого провадження, зокрема, заборони у виїзду за межі країни. Однак, державним виконавцем відмовлено у задоволенні цієї заяви. Заявник вважає, що дії державного виконавця є незаконними та необґрунтованими, порушують права заявника, прийняті безпідставно, з порушенням норм матеріального права.

ОСОБА_1 просив визнати дії державного виконавця незаконними, зняти обмеження відносно ОСОБА_1 у виїзді за межі України.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя області від 25 квітня 2017 року у складі судді: Світлицької В. М., скаргу ОСОБА_1 задоволено. Скасовано обмеження у тимчасовій забороні виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 . Надіслано Державній прикордонній службі України ухвалу суду для виконання.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що постановою державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 23 лютого 2017 № 50032422 та від 23 лютого 2017 року № 50032393 виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/331/384/13, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, закриті на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Оскільки на теперішній час закрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/331/384/13, заявник ОСОБА_1 має намір виїхати за межі України, то дана заява про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України підлягає задоволенню.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Запорізького апеляційного суду від 11 грудня 2018 року апеляційну скаргу Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області задоволено. Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2017 року скасовано. Скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що заявник скарги вважав, що здійснення виконання є безсумнівною підставою для скасування (зняття) обмежень, в тому числі щодо виїзду за межі країни. З врахуванням того, що виконавчий збір боржником не сплачено та його не стягнуто, відсутні підстави у державного виконавця для скасування зазначених обмежень. Тому суд першої інстанції безпідставно вважав, що закриття виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення може бути підставою для скасування заходів обмеження, незважаючи на не сплату виконавчого збору.

Аргументи учасників справи

У січні 2019 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції. При цьому посилається на те, що апеляційний суд неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що державний виконавець не здійснив дій, передбачених статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» і відкрив 28 лютого 2017 року нові виконавчі провадження № 53489384 та № 53489348 про стягнення з позивача на користь відповідача сум виконавчого збору та не скасував усі обмеження, накладені в межах попередніх виконавчих проваджень. Боржник повністю погасив заборгованість перед стягувачем за рішенням суду і виконавче провадження у межах, якого було застосовано обмеження у праві виїзду за межі країни боржника закрито.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2019 рокувідкрито касаційне провадження у справі.

У пункті 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Апеляційний суд встановив, що в межах виконавчого провадження ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 09 березня 2016 року у справі № 331/329/13-ц задоволено подання державного виконавця щодо тимчасового обмеження ОСОБА_1 у виїзді за межі країни і тимчасово обмежено ОСОБА_1 в праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх обов`язків, передбачених у виконавчому провадженні з примусовою виконання виконавчого листа № 2/331/384/13, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя.

Постановою державного виконавця Олександрійського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 23 лютого 2017 року № 50032422 та від 23 лютого 2017 року № 50032393 виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/331/384/13, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, закриті на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У частині першій статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент закінчення виконавчого провадження) передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Апеляційний суд встановив, що у межах виконавчих проваджень не було стягнуто виконавчий збір.

За таких обставин, оскільки боржник не оскаржував постанов про стягнення виконавчого збору, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні скарги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржена постанова апеляційного суду ухвалена без додержання норм процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржену постанову апеляційного суду залишити без змін, а тому судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400 та 410 (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького апеляційного суду від 11 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков