Справа № 2-94/06
Провадження № 2-зз/545/10/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.12.2020р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Кіндяк І.С.,

за участі секретаря Радченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні суду заяву представника відповідача, ОСОБА_1 , - адвоката Салашного М.О., про скасування заходів забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

До Полтавського районного суду Полтавської області, 23.12.20р. звернувся представник відповідача, ОСОБА_1 , адвокат Слашний М.О. з заявою про скасування заходів забезпечення позову заснованих за ухвалою Полтавського районного суду від 26.05.2003р. по справі № 2-847/2003, оскільки рішення суду виконано.

На підставі ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до вимоги ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Судом встановлено, що у січні 2003 року ОСОБА_2 звернувся до місцевого Полтавського районного суду з позовом до ОСОБА_3 про вселення, усуненні перешкод у користуванні будинком та відшкодування моральної шкоди. У свою чергу в лютому 2003 року ОСОБА_3 звернулась до місцевого Полтавського районного суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про виселення.

У червні 2003 року ОСОБА_1 та ДСП ім. Макаренка звернулись до місцевого Полтавського районного суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування будинком.

У квітні 2003 року ОСОБА_2 звернувся до місцевого Полтавського районного суду з позовом до ДСП ім. Макаренка з позовом про визнання відмови у приватизації та видачі свідоцтва про право власності на квартиру незаконними, зобов`язати видати свідоцтво.

У вересні 2003 року ОСОБА_2 доповнив вимоги до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 і ДСП ім. Макаренка вимогою про визнання наказу, ордеру свідоцтва недійсними.

На підставі ухвали місцевого Полтавського районного суду від 26.05.2003 року (суддя Бондаревська С.М.) про забезпечення позову було задоволено заяву ОСОБА_2 та заборонено ДСП ім. Макаренка проводити приватизацію спірної квартири в будинку АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 та членів його сім`ї та заборонено проведення відчуження даної квартири.

30.05.2003 року ухвалу виконано архівний номер запису про обтяження: 2531942POLTAVA1, накладено арешт на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 .

17.03.2005 року архівний запис про арешт перенесено Першою полтавською державною нотаріальною конторою до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний номер обтяження 1772919.

Згідно рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 31.03.2006 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ДСП ім. Макаренка ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,, ОСОБА_4 задоволено частково, а саме: визнано недійсним свідоцтво про визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішення набрало законної сили 11.04.2006 року.

Відповідно до частини першої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно з частиною 4 статті 158 ЦПК України За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування (п. 10 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006року№ 9).

Згідно інформаційної довідки № 238068483 від 21.12.2020 року, встановлено, що будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про право на спадщину № 1-586, виданого Полтавською районною ДНК 23.07.2020 року.

Також встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 не належить, розгляд справи завершений, а рішення набрало законної сили та обставини, що зумовили застосування заходу забезпечення позову змінились, а тому і відпала підстава у його застосуванні.

Також із заяви вбачається, що запис про обтяження за номером 172919 до цього часу наявний в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та підтягується кожного разу коли ОСОБА_1 укладає правочини, які підлягають нотаріальному посвідченню при перевірці обтяжень по суб`єкту ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , що створює для ОСОБА_1 додаткові складнощі.

Суд вважає, що у подальшому відсутні підстави для продовження арешту майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких підстав, суд вважає, що заява про скасування заходів забезпечення позову є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 5, 149-153, 247 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», -

у х в а л и в :

Заяву представника відповідача, ОСОБА_1 , - адвоката Салашного М.О., задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 26.05.2003 року по справі № 2-847/2003 реєстраційний номер обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 1772919 від 24.03.2017 року, зареєстрованого 17.03.2005 року Першою полтавською державною нотаріальною конторою, архівний номер 2531942POLTAVA1, архівна дата 30.05.2003 року щодо накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 власником якого вказано ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 15-денний термін з моменту її проголошення.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом

Суддя Полтавського районного суду І.С.Кіндяк