ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 березня 2020 року

м. Київ

справа № 570/4217/17

провадження № 61-6800св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - судді Кузнєцова В. О.,

суддів: Жданової В. С., Карпенко С. О. (судді-доповідача), Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - корпорація «Лоуренс Гес енд Оіл, Інк»,

відповідачі: Комунальне підприємство «Здолбунівське реєстраційне бюро» Здолбунівської районної ради Рівненської області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Нерудтехпром Лтд», Товариство з обмеженою відповідальністю «Сачаквуд», ОСОБА_1 , Приватне підприємство «Компанія «КСМ», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Бештинарський Олександр Васильович,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 , подану його представником - адвокатом Дяденчуком Анатолієм Івановичем, на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 28 вересня 2018 року, ухвалене у складі судді Гнатущенко Ю. В., та постанову Рівненського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року, прийняту колегією у складі суддів: Боймиструка С. В., Гордійчук С. О., Ковальчук Н. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2017 року корпорація «Лоуренс Гес енд Оіл, Інк» звернулася з позовом, уточненим у грудні 2017 року, до Комунального підприємства «Здолбунівське реєстраційне бюро» Здолбунівської районної ради Рівненської області (далі - КП «Здолбунівське реєстраційне бюро»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Нерудтехпром Лтд» (далі - ТОВ «Нерудтехпром Лтд»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Сачаквуд» (далі - ТОВ «Сачаквуд»), ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Компанія КСМ» (далі - ПП «Компанія КСМ»), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Бештинарського О. В. про визнання незаконними рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і їх скасування, витребування майна з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування позову зазначила, що рішенням господарського суду Рівненської області від 8 червня 2015 року з ТОВ «Нерудтехпром Лтд» на користь корпорації «Лоуренс Гес енд Оіл, Інк» стягнено борг у розмірі 359 530,24 доларів США.

У ході примусового виконання цього рішення постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 13 листопада 2015 року накладено арешт на усе нерухоме майно боржника та цього ж дня відповідні відомості про обтяження внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

4 лютого 2016 року державним виконавцем складено акт опису та арешту майна боржника - будівлі готелю-бару по АДРЕСА_1 - і передано його на відповідальне зберігання стягувачу, а постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 27 лютого 2017 року це майно передано у власність стягувачу - корпорації «Лоуренс Гес енд Оіл, Інк» у рахунок погашення боргу у зв`язку з тим, що електронні торги з його продажу втретє не відбулися.

Проте, звернувшись до нотаріуса щодо реєстрації права власності на спірну будівлю, позивач дізнався, що на підставі рішень державного реєстратора КП «Здолбунівське реєстраційне бюро» Семенюка М. М. право власності на це майно 18 квітня 2017 року перейшло від ТОВ «Нерудтехпром Лтд» до ТОВ «Сачаквуд» і того ж дня - від ТОВ «Сачаквуд» до ОСОБА_4 22 серпня 2017 року від ОСОБА_4 право власності на будівлю готелю-бару перейшло до ПП «Компанія «КСМ», а 29 серпня 2017 року - від цього підприємства до ОСОБА_2 .

Підставою для прийняття відповідних рішень і здійснення реєстраційних дій слугували акти приймання-передачі нерухомого майна.

27 та 28 вересня 2017 року ОСОБА_2 за договорами купівлі-продажу відчужив по 1/2 частці будівлі готелю-бару по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 .

Позивач вказує, що з 2015 року спірне нежитлове приміщення перебуває під арештом і будь-які дії щодо розпорядження ним могли вчинятися виключно у межах виконавчого провадження.

Оскільки з 27 лютого 2017 року готель-бар по АДРЕСА_1 переданий у власність корпорації «Лоуренс Гес енд Оіл, Інк» і вона своєї згоди на його багаторазове відчуження не надавала, просила:

- витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 будівлю готелю-бару по АДРЕСА_1 на її користь;

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Здолбунівське реєстраційне бюро» Семенюка М. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 34947474 від 26 квітня 2017 року, на підставі якого 18 квітня 2017 року проведено державну реєстрацію права власності на спірну нежитлову будівлю за ТОВ «Сачаквуд» (номер запису про право власності 20151856);

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Здолбунівське реєстраційне бюро» Семенюка М. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 34947913 від 26 квітня 2017 року, на підставі якого 18 квітня 2017 року проведено державну реєстрацію права власності на спірну нежитлову будівлю за ОСОБА_1 (номер запису про право власності 20152083);

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Здолбунівське реєстраційне бюро» Семенюка М. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 36826262 від 30 серпня 2017 року, на підставі якого 22 серпня 2017 року проведено державну реєстрацію права власності на спірну нежитлову будівлю за ПП «Компанія «КСМ» (номер запису про право власності 22084373);

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Здолбунівське реєстраційне бюро» Семенюка М. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 36856159 від 31 серпня 2017 року, на підставі якого 29 серпня 2017 року проведено державну реєстрацію права власності на спірну нежитлову будівлю за ОСОБА_2 (номер запису про право власності 22114111);

- визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Бештинарського О. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 37302796 від 27 вересня 2017 року, на підставі якого зареєстровано право спільної часткової власності на будівлю готелю-бару по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (номер запису про право власності 22556051);

- визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Бештинарського О. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 37302796 від 27 вересня 2017 року, згідно з яким на підставі договору купівлі-продажу від 27 вересня 2017 року зареєстровано право приватної спільної часткової власності (1/2 частка) на будівлю готелю-бару по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 (номер запису про право власності 22556052);

- визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Бештинарського О. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 37311444 від 28 вересня 2017 року, згідно з яким на підставі договору купівлі-продажу від 28 вересня 2017 року зареєстровано право приватної власності (1/2 частка) на будівлю готелю-бару АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 (номер запису про право власності 22564289).

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій та мотиви їх прийняття

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 28 вересня 2018 року позов задоволено.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 будівлю готелю-бару по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 246, на користь Корпорації «Лоуренс Гес енд Оіл, Інк» (Сполучені Штати Америки).

Визнано незаконними та скасовано:

- рішення державного реєстратора КП «Здолбунівське реєстраційне бюро» Семенюка М. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 34947474 від 26 квітня 2017 року, на підставі якого 18 квітня 2017 року проведено державну реєстрацію права власності ТОВ «Сачаквуд» (номер запису про право власності 20151856);

- рішення державного реєстратора КП «Здолбунівське реєстраційне бюро» Семенюка М. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 34947913 від 26 квітня 2017 року, на підставі якого 18 квітня 2017 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 (номер запису про право власності 20152083);

- рішення державного реєстратора КП «Здолбунівське реєстраційне бюро» Семенюка М. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 36826262 від 30 серпня 2017 року, на підставі якого 22 серпня 2017 року проведено державну реєстрацію права власності ПП «Компанія «КСМ» (номер запису про право власності 22084373);

- рішення державного реєстратора КП «Здолбунівське реєстраційне бюро» Семенюка М. М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 36856159 від 31 серпня 2017 року, на підставі якого 29 серпня 2017 року проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 (номер запису про право власності 22114111);

- рішення приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Бештинарського О. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 37302796 від 27 вересня 2017 року, на підставі якого зареєстровано право спільної часткової власності на будівлю готелю-бару по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (номер запису про право власності 22556051);

- рішення приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Бештинарського О. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 37302796 від 27 вересня 2017 року, згідно з яким на підставі договору купівлі-продажу від 27 вересня 2017 року зареєстровано право приватної спільної часткової власності (1/2 частка) на будівлю готелю-бару по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 (номер запису про право власності 22556052);

- рішення приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Бештинарського О. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 37311444 від 28 вересня 2017 року, згідно з яким на підставі договору купівлі-продажу від 28 вересня 2017 року зареєстровано право приватної власності (1/2 частка) на будівлю готелю-бару АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 (номер запису про право власності 22564289).

Стягнено з КП «Здолбунівське реєстраційне бюро», ТОВ «Нерудтехпром Лтд», ТОВ «Сачаквуд», ОСОБА_1 , ПП «Компанія КСМ», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Бештинарського О. В. на користь Корпорації «Лоуренс Гес енд Оіл, Інк» судовий збір у розмірі 17 200 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що 27 лютого 2017 року спірне нежитлове приміщення передано корпорації «Лоуренс Гес енд Оіл, Інк» у рахунок погашення боргу, тому позивач обґрунтовано звернувся за захистом свого права шляхом витребування даного майна у особи, яка незаконно заволоділа ним у результаті неодноразового відчуження у період дії обтяження у виді арешту.

Так як державний реєстратор не мав права здійснювати реєстраційні дії щодо будівліготелю-бару АДРЕСА_1 у період чинного обтяження, суд першої інстанції вважав відповідні рішення, на підставі яких здійснювалася реєстрація права власності на це майно за ТОВ «Сачаквуд», ОСОБА_1 , ПП «Компанія КСМ», ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 28 вересня 2018 року - без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції про незаконність реєстраційних дій щодо будівлі готелю-бару АДРЕСА_1 , проведених у період дії обтяження у виді арешту, та наявність правових підстав для витребування цього майна на користь позивача, оскільки вважав, що до таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі всебічного і повного з`ясування обставин справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У квітні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою,у якій просив рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 28 вересня 2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року скасувати і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення судів першої і апеляційної інстанцій ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Заявник зазначає, що корпорація «Лоуренс Гес енд Оіл, Інк» ні на час вибуття спірної будівлі готелю-бару АДРЕСА_1 від ТОВ «Нерудтехпром Лтд», ні на час подання цього позову не мала статусу власника зазначеного майна, тому суди попередніх інстанцій помилково застосували до спірних правовідносин статті 387, 388 ЦК України.

Вказує, що ТОВ «Нерудтехпром Лтд» як правомочний власник за власним рішенням передало право власності на будівлю ТОВ «Сачаквуд», тому заявник є добросовісним набувачем цього майна і воно не підлягає витребуванню у нього.

Посилається на те, що акт приймання-передачі приміщення від 25 квітня 2017 року, підписаний ТОВ «Нерудтехпром Лтд» і ТОВ «Сачаквуд», не визнаний недійсним правочином, тому вчинені на його підставі реєстраційні дії правомірні і вирішення питання про витребування майна є передчасним.

Позиція інших учасників справи

У липні 2019 року корпорація «Лоуренс Гес енд Оіл, Інк» подала відзив на касаційну скаргу, у якому послалася на безпідставність її доводів. Зазначила, що після складення 4 лютого 2016 року державним виконавцем акта опису і арешту будівлі готелю-бару по АДРЕСА_1 вказане майно передане на відповідальне зберігання представнику позивача, тобто з цього часу правомірно перебувало у його фактичному володінні, а 27 лютого 2017 року його передано позивачу у власність у рахунок погашення заборгованості ТОВ «Нерудтехпром Лтд». Вважає, що як правомірний володілець, тобто особа, яка має речове право на нерухоме майно, правильно обрала спосіб захисту шляхом пред`явлення позову про витребування будівлі з чужого незаконного володіння. Посилається на те, що акт приймання-передачі приміщення, на підставі якого ТОВ «Нерудтехпром Лтд» передало будівлю готелю-бару ТОВ «Сачаквуд», на вимогу суду наданий не був, дійсне існування такого документа не доведене і за своєю правовою природою він не є правочином.

Провадження у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі і зупинено виконання рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 28 вересня 2018 року до закінчення його перегляду у касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 30 січня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Встановлені судами першої і апеляційної інстанцій фактичні обставини справи

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ «Нерудтехпром Лтд» відповідно до свідоцтва про право власності від 4 жовтня 2004 року було власником будівлі готелю-бару загальною площею 1 096 кв.м по АДРЕСА_1 .

Рішенням господарського суду Рівненської області від 8 червня 2015 року у справі № 918/1136/14 стягнено з ТОВ «Нерудтехпром Лтд» на користь корпорації «Лоуренс Гес енд Оіл, Інк» 359 530,24 доларів США боргу та 73 080 гривень судового збору.

6 серпня 2015 року видано наказ на примусове виконання вказаного рішення суду.

13 листопада 2015 рокудержавним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області відкрито виконавче провадження № 49344588 з виконання наказу господарського суду Рівненської області № 918/1136/14.

Цього ж дня державним виконавцем накладено арешт на все майно, яке належить боржнику - ТОВ «Нерудтехпром Лтд», та заборонено його відчуження; відповідні дані внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 13 листопада 2015 року про накладення арешту і заборону відчуження майна направлена боржнику і отримана підприємством 17 листопада 2015 року.

4 лютого 2016 року державним виконавцем складено акт опису та арешту майна - будівлі готелю-бару загальною площею 1 096 кв.м по АДРЕСА_1 - та передано його на відповідальне зберігання представнику стягувача - ОСОБА_5 .

Таким чином з 13 листопада 2015 року ТОВ «Нерудтехпром Лтд» втратило право на власний розсуд розпоряджатися будівлею готелю-бару по АДРЕСА_1 , а з 4 лютого 2016 року це майно перебувало у фактичному володінні корпорації «Лоуренс Гес енд Оіл, Інк».

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 27 лютого 2017 року передано будівлю готелю-бару по АДРЕСА_4 корпорації «Лоуренс Гес енд Оіл, Інк» у рахунок погашення боргу за наказом господарського суду Рівненської області № 918/1136/14, оскільки електронні торги із його реалізації тричі не відбулися.

Акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу надано представнику корпорації «Лоуренс Гес енд Оіл, Інк» 17 травня 2017 року. Згідно з актом вартість переданого нерухомого майна складає 6 119 750 гривень.

Також судами встановлено, що 26 квітня 2017 року державний реєстратор КП «Здолбунівське реєстраційне бюро» Семенюк М. М. прийняв рішення № 34947474 про внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису № 20151856 про реєстрацію права власності на спірну будівлю готелю-бару за ТОВ «Сачаквуд», зазначивши підставою набуття права власності підписаний ТОВ «Нерудтехпром Лтд»з ТОВ «Сачаквуд» акт приймання-передачі без номеру від 25 квітня 2017 року.

У цей же день державний реєстратор КП «Здолбунівське реєстраційне бюро» Семенюк М. М. прийняв рішення № 34947913 про внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису № 20152083 про реєстрацію права власності на спірну будівлю готелю-бару за ОСОБА_1 , зазначивши підставою набуття права власності підписаний ТОВ «Сачаквуд» з ОСОБА_1 акт приймання-передачі без номеру від 26 квітня 2017 року.

8 серпня 2017 року виконавчий комітет Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області за зверненням ОСОБА_1 змінив поштову адресу будівлі з АДРЕСА_5

30 серпня 2017 року державний реєстратор КП «Здолбунівське реєстраційне бюро» Семенюк М. М. прийняв рішення № 36826262 про внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису № 22084373 про реєстрацію права власності на спірну будівлю готелю-бару за ПП «Компанія КСМ», зазначивши підставою набуття права власності підписаний ОСОБА_1 з ПП «Компанія КСМ» акт приймання-передачі без номеру від 23 серпня 2017 року.

31 серпня 2017 року державний реєстратор КП «Здолбунівське реєстраційне бюро» Семенюк М. М. прийняв рішення № 36856159 про внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису № 221144111 про реєстрацію права власності на спірну будівлю готелю-бару за ОСОБА_2 , зазначивши підставою набуття права власності підписаний ПП «Компанія КСМ» і ОСОБА_2 акт приймання-передачі без номеру від 30 серпня 2017 року.

27 вересня 2017 року приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Бештинарський О. В. прийняв рішення № 37302796 про реєстрацію за ОСОБА_2 права спільної часткової власності на будівлю готелю-бару по АДРЕСА_1 (номер запису про право власності 22556051).

27 вересня 2017 року ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу відчужив 1/2 частку готелю-бару по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , про що приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Бештинарський О. В. вніс відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності 22556052, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 37302796).

28 вересня 2017 року ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу відчужив ОСОБА_3 іншу 1/2 частку будівлі, про що приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Бештинарський О. В. вніс відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності 22564289, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 37302796).

Позиція Верховного Суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» № 460-IX від 15 січня 2020 року касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України у редакції, чинній на час подання касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України у редакції, чинній на час подання касаційної скарги).

Відповідно до статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Правовідносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, забезпечення визнання та захисту державою таких прав, урегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також прийнятим на його виконання Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державній реєстрації прав, зокрема, підлягає право власності (стаття 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Обов`язки державного реєстратора при здійсненні реєстраційних дій визначені у статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно з якою реєстратор зобов`язаний, зокрема: встановити відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевірити відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; перевірити наявність обтяжень прав на нерухоме майно.

Стаття 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав (стаття 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Встановивши, що 13 листопада 2015 року накладено арешт на усе майно боржника ТОВ «Нерудтехпром Лтд», у тому числі на будівлю готелю-бару по АДРЕСА_1 , і відповідні відомості цього ж дня внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що державна реєстрація неодноразового переходу права власності на цю будівлю у квітні-вересні 2017 року відбулася неправомірно, та скасували відповідні рішення державного реєстратора.

Стаття 395 ЦК України визначає, що речовими правами на чуже майно є: 1) право володіння; 2) право користування (сервітут); 3) право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); 4) право забудови земельної ділянки (суперфіцій). Законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.

Право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду (статті 397, 398 ЦК України).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 396 ЦК України закріплює, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Стаття 387 ЦК України, яка відноситься до вказаної глави, встановлює, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до статті 388 ЦК України у разі, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише за умови, що майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру якщо між законним і фактичним володільцями майна немає договірних відносин.

Встановивши факт вибуття будівлі готелю-бару по АДРЕСА_1 із правомірного володіння корпорації «Лоуренс Гес енд Оіл, Інк», якій воно за актом опису та арешту майна від 4 лютого 2016 року передано на відповідальне зберігання, а на підставі постанови державного виконавця від 27 лютого 2017 року- у власність у рахунок погашення боргу, поза її волею у зв`язку з проведенням незаконних реєстраційних дій, суди попередніх інстанцій правильно застосували до спірних правовідносин положення статті 388 ЦК України і витребували дану будівлю з володіння останнього набувача - ОСОБА_3 - на користь законного володільця.

Доводи заявника про те, що корпорація «Лоуренс Гес енд Оіл, Інк» ні на час вибуття спірної будівлі готелю-бару АДРЕСА_1 від ТОВ «Нерудтехпром Лтд», ні на час подання цього позову не мала статусу власника зазначеного майна, тому суди попередніх інстанцій помилково застосували до спірних правовідносин статті 387, 388 ЦК України, касаційний суд відхиляє.

Право володіння, яке є різновидом речового права на чуже майно,виникає з підстав, встановлених законом.

Судами попередніх інстанцій з поданих сторонами доказів встановлено, що спірна будівля готелю-бара правомірно перебувала у фактичному володінні позивача з лютого 2016 року, так як передана йому не відповідальне зберігання державним виконавцем, а з лютого 2017 року - передана корпорації «Лоуренс Гес енд Оіл, Інк» у власність у рахунок погашення боргу ТОВ «Нерудтехпром Лтд».

Стаття 396 ЦК України наділяє особу, яка має речове право на чуже майно, правом вимагати його захисту на підставі положень глави 29 ЦК України, тому доводи заявника про помилкове застосування судами попередніх інстанцій до спірних правовідносин статей 387, 388 ЦК України є безпідставними.

Твердження заявника про те, що ТОВ «Нерудтехпром Лтд» як правомочний власник за власним рішенням передало право власності на будівлю ТОВ «Сачаквуд», тому заявник є добросовісним набувачем цього майна і воно не підлягає витребуванню у нього, касаційний суд вважає помилковими, оскільки після накладення арешту на усе майно ТОВ «Нерудтехпром Лтд» у листопаді 2015 року дане товариство не мало права розпоряджатися належною йому спірною будівлею. Таким чином, оскільки готель-бар вибув із володіння корпорації «Лоуренс Гес енд Оіл, Інк», у якої перебував на відповідальному зберіганні, не з її волі у результаті неправомірних дій сторонніх осіб, в силу статті 388 ЦК України таке майно може бути витребувано від добросовісного набувача.

Посилання заявника на те, що акт приймання-передачі приміщення від 25 квітня 2017 року, підписаний ТОВ «Нерудтехпром Лтд» і ТОВ «Сачаквуд», не визнаний недійсним правочином, тому здійснений на його підставі запис про реєстрацію права власності правомірний і вирішення питання про витребування майна є передчасним, не спростовують правильність висновків судів про задоволення позову.

Так, згідно з вимогами Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, акт приймання-передачі нерухомого майна є підставою для державної реєстрації прав у визначених цим Порядком випадках і подається одночасно із правовстановлюючими документами на майно або як додаток до рішення чи правочина щодо розпорядження нерухомим майном.

Можливості підтвердження переходу права власності між двома особами виключно актом приймання-передачі, підписи на якому не посвідчені нотаріально, зазначений Порядок не передбачає.

Державний реєстратор відповідно до статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зобов`язаний перевіряти відповідність законодавству поданих для реєстрації прав документів, у тому числі дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом.

Так як перехід права власності на будівлю готелю-бару по АДРЕСА_1 від ТОВ «Нерудтехпром Лтд» до ТОВ «Сачаквуд» оформлений актом приймання-передачі без номеру від 25 квітня 2017 року і жодних інших документів як підставу для реєстрації державний реєстратор не вказав, суди попередніх інстанцій правильно зазначили про невідповідність зазначених реєстраційних дій вимогам законодавства.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України»). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку, що суди попередніх інстанцій, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалили судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 410 ЦПК України у редакції, чинній на час подання касаційної скарги, є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Щодо поновлення виконання судових рішень

Згідно з частиною третьою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання.

Так як касаційна скарга ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, касаційний суд відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України поновлює виконання рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 28 вересня 2018 року.

Керуючись статтями 409, 410 ЦПК України у редакції, чинній на час подання касаційної скарги, статтею 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 , подану його представником - адвокатом Дяденчуком Анатолієм Івановичем, залишити без задоволення.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 28 вересня 2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 28 лютого 2019 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 28 вересня 2018 року.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В. О. Кузнєцов В. С. Жданова С. О. Карпенко В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов