Справа № 703/4374/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі

головуючого судді Опалинської О.П.

при секретарях судового засідання Харченко М.О., Бойко Л.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей та дружини,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Смілянського міськрайонного судуЧеркаської області від 01 березня 2011 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 07 лютого 2011 року і до її повноліття.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду від 01 листопада 2018 року з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 28 серпня 2018 року і до повноліття дочки ОСОБА_7 . Стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 11 вересня 2018 і до 30 вересня 2020 року включно.

Аліменти, які утримуються із позивача загалом становлять 3/4 ( 1/4+1/3+1/6= 9/12 =3/4) частини його заробітку, що перевищує встановлену законом частку та суперечить вищевказаній нормі матеріального права, тому розмір аліментів на всіх його утриманців повинен бути рівний, а саме по 1/8 частині на кожного з них, що буде становить 1/2 частину його заробітку.

Посилаючись на суттєві зміни матеріального та сімейного стану, як платника аліментів, просив суд на підставі вимог ст.192 СК України зменшити розмір аліментів які він сплачує за рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2011 року на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 на 1/8 частину всіх видів заробітку щомісячно, до 30 вересня 2020 року включно, а з 01 жовтня 2020 року на 1/6 частину всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 листопада 2018 року на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1/3 на 1/4 частину всіх видів заробітку щомісячно, до 30 вересня 2020 року включно, а з 01 жовтня 2020 року на 1/3 частину всіх видів заробітку щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дочки ОСОБА_7 .

Зменшити розмір аліментів, утримуваних ОСОБА_1 за рішенням Смілянського

міськрайонного суду Черкаської області від 01 листопада 2018 року на користь ОСОБА_3 на її утримання з 1/6 до 1/8 частини всіх видів заробітку щомісячно, до 30 вересня 2020 року включно.

Ухвалою від 18 листопада 2019 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідач ОСОБА_4 надіслала до суду відзив в якому зазначила, що позовні вимоги пред`явлені до неї не визнає в повному обсязі.

Після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 їх спільна донька ОСОБА_8 , залишилася проживати разом з ОСОБА_4 .

Як батьку їх спільної дитини та позивачу за даним позовом, достовірно відомо що донька ОСОБА_5 має тяжке генетичне захворювання - екзастозна хвороба, яка передалася дитині від батька ОСОБА_1 .

Свою хворобу ОСОБА_1 при одруженні приховав від відповідача. Захворювання, яке має їх донька лікується виключно оперативним шляхом.

Фактично щороку донька проходить оперативне лікування в ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН «України» в м. Києві, зокрема проведені лікування в 2013, 2015, 2016, 2017 роках про що позивачу відомо.

Лікування доньки ОСОБА_5 полягає в тому, що їй щоразу проводиться видалення кістково-хрящового екзостозу проксимального відділу обох нижніх кінцівок шляхом оперативного втручання.

В 2018 році ОСОБА_1 звертався до суду з позовними вимогами пре зменшення розміру аліментів, які з нього стягуються за рішенням суду на утримання спільної доньки ОСОБА_5 , однак коли відповідач звернулася до нього з позовними вимогами пре відшкодування додаткових витрат, які вона сплачує за її лікування, позивач добровільно сплатив понесені додаткові витрати на дитину в сумі 8200 гривень та в подальшому за домовленістю, він відкликав свою позовну заяву, та пообіцяв, що не буде звертатися до суду із даними позовними вимогами.

Вважає, що ОСОБА_1 за домовленістю із своєю дружиною ОСОБА_3 , вирішила, щоб аліменти з нього стягувалися на утримання дітей: ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та на утриманні дружини за рішення суду і таким чином, щоб в подальшому зменшити розмір аліментів утримання дочки ОСОБА_5 , незважаючи на те, що ОСОБА_1 постійно проживає і матеріально дбає про сім`ю в якій проживає.

Зменшення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , призведе до погіршення матеріального стану доньки, адже вона постійно потребує додаткових витрат НА її утримання, що пов`язане з її лікуванням та реабілітацією.

На лікування доньки нею витрачаються значні кошти на придбання ліків виробів медичного призначення, оплата благодійної допомоги, страхування, придбання ортопедичного взуття, консультації у спеціалістів.

Таким чином неповнолітня донька ОСОБА_5 відповідно до медичного заключення № 63 від 31 серпня 2015 року - є дитиною-інвалідом до 18 років.

Донька ОСОБА_5 постійно потребує сторонньої допомоги, адже вона має стійке порушення ходи, деформацію ніжок, одна ніжка коротша за іншу на 15 мм, немає змоги тривалий час перебувати на ногах, їй заборонені фізичні навантаження, перегрів, забої, падіння, вона користується спеціальним взуттям, потребує санаторно-курортного лікування, яке відповідач не в змозі їй надати за відсутністю коштів.

Оперативне лікування доньці, лікарі прогнозують до повного формування скелету дитини, тобто до 25 років, на яке необхідно витрачати кошти.

Призначена соціальна пенсія (допомога) та сума аліментів, які сплачує ОСОБА_1 , ніяким чином не покриває ті витрати які вона несе по утриманню доньки-інваліда.

Через те, що їх спільна донька хворіє, відповідач не має змоги працювати і заробляти кошти. Фактично кошти на лікування доньки ОСОБА_5 надають її батьки.

Враховуючи стан здоров`я доньки вважає, що зменшення аліментів з 1/4 до 1/8 частини, призведе до погіршення її матеріального стану, адже позивач будь-яких інших матеріальних витрат, окрім аліментів, не має, хоча вона до нього неодноразово зверталася за наданням додаткової матеріальної допомоги на утримання дитини.

Вважає, що позивач повністю працездатний, фізично здоровий, працює в Смілянському коледжі харчових технологій, тому в змозі забезпечити своїх дітей матеріально в повній мірі.

Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста від 30 липня 2018 року, доньці нею було придбано туфлі ортопедичні вартістю 1190 гривень, ботинки ортопедичні вартістю 1830 гривень, устілка вартістю 255 гривень, босоніжки вартістю 1190 гривень, стелька вартістю 255 гривень, босоніжки ортопедичні вартістю 1250 гривень, стельки ортопедичні вартістю 530 гривень, загальна сума складає 6500 гривень.

Враховуючи, що доньку ОСОБА_5 постійно турбує хвора ліва нога, тому за направленням «Центру соціальної реабілітації дітей-інвалідів «Барвінок» від 26 листопада 2019 року, вона направлена на консультацію до ортопеда Черкаської обласної дитячої лікарні. За рекомендаціями спеціаліста, доньці ОСОБА_5 було придбано 30 листопада 2019 року ортопедичний підп`ятник вартістю 138 гривень. Під час консультації у лікаря ортопеда Черкаської обласної дитячої лікарні, доньці ОСОБА_5 рекомендовано знову лікування шляхом операції в м. Києві, а для цього знову вона має нести витрати на лікування.

Також є направлення на проведення їх спільній доньці мультизрізової комп`ютерної томографії перед проведенням операції, а це також значні матеріальні витрати.

19 грудня 2019 року позивач направив суду заяву про збільшення позовних вимог та просив суд звільнити його від сплати відповідачам заборгованості по сплаті аліментів, оскільки рішеннями Смілянського міськрайонного суду від 01 березня 2011 року та від 01 листопада 2018 року на користь їх обох з нього стягнуто аліментів в загальному розмірі 3/4 частин від його доходу.

Позивач зазначив, що має вищу педагогічну освіту, працює викладачем у Смілянському коледжі харчових технологій Національного університету харчових технологій. Його заробітна плата встановлена державою. З 2007 року він працював ще за сумісництвом в Смілянській філії НУХТ до її закриття в квітні 2019 року, де також викладав технічні дисципліни, і з заробітної плати сплачував аліменти.

За станом здоров`я він не взмозі мати іншої роботи ніж за спеціальністю, так як має серйозні проблеми по зору: носить окуляри -6,0 для роботи, та -4,5. Має генетичне захворювання - екзастозну хворобу, яку успадкували від нього всі троє його дітей: син ОСОБА_6 та дочки ОСОБА_7 і ОСОБА_5 .

Зазначив, що є добросовісним батьком і своєчасно сплачує аліменти. Заборгованості у нього не було по квітень 2019 року.

Заборгованість з виплати аліментів виникла не з його вини, бо він працює, і має чотирьох утриманців, на кожного з них згідно вищевказаних рішень з нього стягують аліменти у більшому розмірі, ніж встановлено законодавством України ( не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), що призвело до утворення заборгованості по сплаті аліментів на користь відповідачів.

Отримуючи заробітну плату в середньому 7000 гривень, після всіх відрахувань та аліментів він отримує менше 3000 гривень «на руки», що не дозволяє йому погасити заборгованість по сплаті аліментів.

З березня 2019 року по жовтень 2019 року у нього утворилась заборгованість з виплати аліментів перед ОСОБА_3 в сумі 11669 гривень 41 копійка, а перед ОСОБА_4 4276 гривень 16 копійок, тобто за 8 місяців у нього утворилась заборгованість на загальну суму 15945 гривень 57 копійок і погасити її у нього немає можливості.

Позивач зазначив, що він добросовісно сплачує аліменти на утримання трьох дітей та дружини і не відмовляється в подальшому їх утримувати, але у зв`язку з тим, що він працюючи та отримуючи в державному закладі заробітну плату, яка не дозволяє йому утримувати їх та дружину без заборгованості перед ними, просив врахувати істотні обставини, що мають значення, а саме його педагогічну освіту та спеціальність, стан здоров`я, відтак вважає, що він може бути повністю звільнений від сплати заборгованості за аліментами на підставі судового рішення.

Просив звільнити його від сплати заборгованості в сумі 4276 гривень 16 копійок за аліментами, утримуваних з нього за рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2011 року на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та звільнити його від сплати заборгованості в сумі 11669 гривень 41 копійка за аліментами, утримуваних за рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 листопада 2018 року на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та на утримання ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 надіслала до суду відзив на заяву про збільшення позовних вимог в якому зазначила, що у заяві про збільшення позовних вимог позивач зазначив, що за станом здоров`я не може мати іншої роботи ніж за спеціальністю, тому як має проблеми по зору і носить два види окулярів: для роботи і для читання та надав рецепт на окуляри.

З цього приводу зазначила, що позивач ОСОБА_1 не надав суду доказів того, що носіння окулярів за рецептом є тяжкою хворобою та йому протипоказана фізична чи

будь-яка інша праця або працевлаштування.

З приводу звільнення позивача з посади інженера-програміста 1 категорії, де він працював за сумісництвом зазначила, що позивач ОСОБА_1 розумів, що після звільнення з цієї посади у нього виникнуть труднощі із виконанням рішень судів по стягненню аліментів, окрім того позивач будь-яких мір по працевлаштуванню за сумісництвом не приймав для того щоб належним чином їх виконувати.

Позивач ОСОБА_1 «загнав» себе умисно в аліментні зобов`язання по утриманню сина ОСОБА_6 та дочки ОСОБА_7 , з метою утворення заборгованості по аліментах, які має сплачувати за рішенням Смілянського міськрайоного суду від 01 листопада 2018 року.

Сума заборгованості, яка виникла у позивача, що є боржником у виконавчому провадженні по виплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , є невеликою сумою коштів (4276,16 грн.), від якої він просить суд його звільнити, в порівнянні з тою сумою, яка зазначена нею на проведення оперативного лікування доньки ОСОБА_5 в грудні 2019 року.

В період з 20 грудня по 23 грудня 2019 року донька ОСОБА_5 перебувала на стаціонарному лікуванні в МПП фірма «Реабілітація», де їй проведено оперативне лікування, під час якого видалено екзостози з кісток правої гомілки. Лікування доньки ОСОБА_5 проходило на платній основі, тому відповідно до договору №535/12 від 20 грудня 2019 року та акту наданих медичних послуг, вартість склала 29000 гривень, які відповідач ОСОБА_4 оплатила самостійно. Крім того на підготовку до операції доньки ОСОБА_5 , було зроблено аналізи для лабораторного дослідження, результати яких надавалися лікарю перед проведенням оперативного лікування, за здачу яких витрачено кошти на суму 300 гривень. Після оперативного втручання відповідач придбала ліки на суму 176 гривень 20 копійок та за рекомендаціями лікаря придбано ходунки вартістю 999 гривень. На заправку автомобілів, якими доставляли доньку в м. Київ для проведення операції нею витрачено кошти на придбання пального на суму 1204 гривень 96 копійок. На чергове оперативне лікування доньки нею витрачено значні кошти, які перед лікуванням були взяті в борг на суму 25000 гривень, що підтверджується розпискою, копію якої вона надала до відзиву.

При цьому позивач ОСОБА_1 , який є батьком доньки ОСОБА_5 , жодним чином не допоміг, як матеріально так і морально своїй дитини.

Таким чином вважає, що позивач не надав доказів, відповідно до діючих норм права, при яких суд може звільнити його від сплати заборгованості по виплаті аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 .

Крім того зазначила, що позивачем в заяві про збільшення позовних вимог заявлено дві позовні вимоги, а в додатках до заяви відсутні відомості про сплату ним судового збору та не додано квитанцію банку на підтвердження його сплати.

Просила у задоволенні позовних вимог за заявою про збільшення позовних вимог, щодо звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості в сумі 4276 гривень 16 копійок за аліментами, утримуваних з позивача по рішенню Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2011 року на її користь на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити повністю.

Відповідач ОСОБА_3 надіслала до суду відповідь на відзив в якому зазначила, що вона є матір`ю двох дітей від ОСОБА_1 які також успадкували таку генетичну особливість, як екзистозна хвороба, та вважає, що для проведення оперативного лікування потрібне чітке і змістовне направлення лікаря, підтверджене лабораторними дослідженнями та рентгенівськими знімками.

Зазначила, що свою хворобу ОСОБА_1 не приховував, тому що приховати анатомічні особливості його тіла неможливо.

Вважає, що відповідач ОСОБА_4 , не маючи достатніх необхідних підстав наражає на небезпеку для життя та здоров`я дочку ОСОБА_5 , тому що екзистозна хвороба - це скупчення хрящових тканин, що локалізуються в місцях зон росту основних кісток скелета. Перебіг цієї хвороби напряму залежить від гормонального стану дитини, вони можуть як рости так зникати, а тому вирізати їх та ще в дитячому віці не тільки недоцільно, а й шкідливо (наркоз, біль, обмежене спілкування дитини та й відсутність результату після їх видалення).

Саме тому вона, як мати, обрала спосіб впливу на хворобу - здоровий та гармонійний розвиток дітей, їх фізичний та психологічний стан, що дає позитивні результати: ріст екзостоз у її сина ОСОБА_6 зупинився у віці 4 років.

Також згідно консультаційного висновку спеціалістів №494 від 28 грудня 2018 року її син ОСОБА_9 має діагноз - дитячий аутизм, тобто дитина з особливими потребами. В зв`язку з цим він відвідує дошкільний навчальний заклад №17 «Пролісок» групу компенсуючого типу для дітей із ЗПР. Згідно висновку про комплексну психолога- педагогічну оцінку розвитку дитини, за номером 461 від 25 квітня 2019 року, для подальшого лікування ОСОБА_9 необхідно створити наступні умови: дотримання спеціальної дієти, дотримання чіткого режиму дня, створення сприятливих умов навчання та виховання, здійснення постійної взаємодії з педагогічними працівниками, що забезпечують освітньо - виховний процес (вчитель логопед, практичний психолог, вчитель дефектолог). Також відвідує інклюзивно-ресурсний центр, де займається з відповідними спеціалістами. Для створення вище перерахованих умов лікування та реабілітації необхідно постійно витрачати значні кошти яких не вистачає. Саме через цей діагноз сина вона не може вийти на роботу.

Так як, наявність екзистозної хвороби не дає підстав для оформлення соціальної допомоги (пенсія - призначається тільки після операційного втручання, тому вона змушена була подати позов про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , тому що одноразова щомісячна допомога в розмірі 860 гривень жодним чином не може забезпечити гармонійний розвиток двох дітей, а всі гроші ОСОБА_1 йдуть на погашення кредиту взятого на сплату боргу по мировій угоді від 05 жовтня 2018 року та на додаткові витрати. Борг що утворився по виконавчих впровадженнях ставить під загрозу отримання нею субсидії, що суттєво погіршить матеріальний стан її сім`ї. У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_4 вказує, що кошти на лікування фактично надають її батьки, з якими вона проживає сім`єю в одному будинку і веде спільне господарство.

Просила суд ухвалити рішення, яке б відповідало інтересам її двох дітей, так як у всіх трьох дітей позивача - однакове захворювання екзистозна хвороба, а син ОСОБА_6 має ще й діагноз - дитячий аутизм, тому будь-які переваги у доньки відповідача ОСОБА_5 перед його ж донькою ОСОБА_7 та сином ОСОБА_6 відсутні, відтак вважає, що рішення суду повинно захищати всіх дітей позивача однаково.

09 вересня 2020 року позивач надіслав до суду заяву про збільшення позовних вимог в якій просив зменшити розмір аліментів які він сплачує за рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2011 року на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 на 1/8 частину всіх видів заробітку щомісячно, до 30 вересня 2020 року включно, а з 01 жовтня 2020 року на 1/6 частину всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 листопада 2018 року на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1/3 на 1/4 частину всіх видів заробітку щомісячно, до 30 вересня 2020 року включно, а з 01 жовтня 2020 року на 1/3 частину всіх видів заробітку щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дочки ОСОБА_7 .

Зменшити розмір аліментів, утримуваних з ОСОБА_1 за рішенням Смілянського

міськрайонного суду Черкаської області від 01 листопада 2018 року на користь ОСОБА_3 на її утримання з 1/6 до 1/8 частини всіх видів заробітку щомісячно, до 30 вересня 2020 року включно.

Звільнити його від сплати заборгованості в сумі 9427 гривень 50 копійок за аліментами, утримуваних з нього за рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2011 року на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка утворилася за період з листопада 2019 по серпень 2020 року, а всього на загальну суму 13703 гривні 66 копійок за період з березня 2019року по серпень 2020 року включно.

Звільнити його від сплати заборгованості в сумі 17833 гривні 17 копійок за аліментами, утримуваних за рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 листопада 2018 року на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та на утримання ОСОБА_3 , яка утворилася за період з листопада 2019 року по серпень 2020 року, а всього на загальну суму 29502 гривні 58 копійок за період з березня 2019 року по серпень 2020 року включно.

Представник позивача та позивач в судовому засідання заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд врахувати, що оскільки позивач сплачує аліменти на трьох дітей, відтак сума стягнення з його заробітку доходу перевищує 50 % його прожиткового мінімуму, що значно погіршує його матеріальний стан та призводить до утворення заборгованості по сплаті аліментів.

Окрім того зазначили, що у позивача виникла заборгованість зі сплати аліментів, які стягуються у більшому розмірі, ніж передбачено законодавством України, відтак позивач просив суд з врахуванням заяв про збільшення позовних вимог зменшити розмір аліментів які він сплачує за рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2011 року на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 на 1/8 частину всіх видів заробітку щомісячно, до 30 вересня 2020 року включно, а з 01 жовтня 2020 року на 1/6 частину всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 листопада 2018 року на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1/3 на 1/4 частину всіх видів заробітку щомісячно, до 30 вересня 2020 року включно, а з 01 жовтня 2020 року на 1/3 частину всіх видів заробітку щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дочки ОСОБА_7 .

Зменшити розмір аліментів, утримуваних з ОСОБА_1 за рішенням Смілянського

міськрайонного суду Черкаської області від 01 листопада 2018 року на користь ОСОБА_3 на її утримання з 1/6 до 1/8 частини всіх видів заробітку щомісячно, до 30 вересня 2020 року включно.

Звільнити його від сплати заборгованості в сумі 9427 гривень 50 копійок за аліментами, утримуваних з нього за рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2011 року на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка утворилася за період з листопада 2019 по серпень 2020 року, а всього на загальну суму 13703 гривні 66 копійок за період з березня 2019року по серпень 2020 року включно.

Звільнити його від сплати заборгованості в сумі 17833 гривні 17 копійок за аліментами, утримуваних за рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 листопада 2018 року на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та на утримання ОСОБА_3 , яка утворилася за період з листопада 2019 року по серпень 2020 року, а всього на загальну суму 29502 гривні 58 копійок за період з березня 2019 року по серпень 2020 року включно.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнала та просила суд ухвалити рішення, яке б відповідало інтересам її двох дітей.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, однак в судовому засіданні 14 грудня 2020 року позовні вимоги з врахуванням заяв про збільшення позовних вимог не визнала повністю та просила суд відмовити позивачу у їх задоволенні, оскільки їх спільна донька має генетичне захворювання, яке постійно потребує лікування та реабілітації на що нею витрачаються значні кошти, зменшений розмір аліментів на її дитину не буде відповідати її інтересам. Окрім того, зазначила, що позивач є працездатною особою та може утримувати своїх дітей у тому розмірі, які визначені рішеннями суду. Позивач жодним чином не допомагає їх спільній доньці ні матеріально, ні морально. Вважає, що ним не надано суду належних доказів на предмет звільнення його від сплати заборгованості по аліментах на утримання доньки ОСОБА_5 .

18 грудня 2020 року відповідач ОСОБА_4 через канцелярію суду подала заяву про відкладення розгляду справи, оскільки контактувала з людиною, що захворіла на GOVID-19 та знаходиться на самоізоляції з 17 грудня 2020 року.

Однак, судом прийнято рішення про завершення розгляду справи за відсутності відповідача ОСОБА_4 , оскільки нею не надано доказів на підтвердження наявності захворювання на короновірусну хворобу в особи, з якою вона безпосередньо контактувала.

Згідно ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Статтею 43 ЦПК України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Разом з тим, у відповідності до положень ст. 121 ЦПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Згідно з ст. 11 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII учасникам судового процесу на підставі рішення суду забезпечується можливість брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку, встановленому процесуальним законом.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідач ОСОБА_4 скористалася своїм право на подання відзиву по справі, окрім того в судовому засіданні 14 грудня 2020 року надавала пояснення щодо заявлених позовних вимог ОСОБА_1 відтак, з метою забезпечення оперативності розгляду справи у розумні строки, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за її відсутності.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, позивача, відповідачів, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд прийшов до наступного висовку.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності з наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2011 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 лютого 2011 року і до її повноліття (а.с. 4).

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 листопада 2018 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 28 серпня 2018 року і до повноліття дочки ОСОБА_7 .

Стягунуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 11 вересня 2018 року і до 30 вересня 2020 року включно (а.с. 5).

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 квітня 2019 року виправлено описку у другому абзаці резолютивної частини рішення суду від 01 листопада 2018 року по справі № 703/2966/18 щодо розміру стягнутих аліментів на утримання дітей: слова « в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку» виправлено на «в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку» (а.с. 6).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_10 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Сміла Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області (а.с. 10).

Як вбачається із свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками малолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 12).

Із свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Сміла реєстраційної служби Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Сміла Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13).

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Спірні правовідносини регулюються положеннями СК України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився матеріальний стан, оскільки з нього стягуються аліменти на утримання трьох малолітніх дітей, а також аліменти на утримання дружини ОСОБА_3 , до досягнення дитиною 3-х річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , а відтак розмір стягуваних аліментів значно перевищує встановлену законом частку та суперечить нормам матеріального права.

У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України).

Згідно ст. ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів позивач вказує на ту обставину, що з його заробітку (доходу) стягуються аліменти на чотирьох осіб в більшому розмірі ніж це передбачено законодавством України.

Суд зазначає, що обставини на які посилається позивач, щодо зменшення розміру аліментів визначених рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2011 року на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) є обґрунтованими, відтак заявлена вимога є такою, що підлягає задоволенню.

При цьому суд враховує інтереси всіх трьох малолітніх дітей, які повинні утримуватися позивачем в рівних умовах.

Суд приймає до уваги також доводи відповідача ОСОБА_4 , щодо стану здоров`я доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки такі підтверджені належними та допустимими доказами.

Як вбачається із медичного заключення № 63 від 31 серпня 2015 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має захворювання екстозна хвороба (а.с. 30).

Із виписки із історії хвороби № 3779 медичного центру МПП Фірма «Реабілітація» вбачається, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має діагноз екстозна хвороба (а.с. 74).

Згідно договору № 535/12 від про надання медичних послуг від 20 грудня 2019 року укладеного між МПП Фірма «Реабілітація» з першої сторони та ОСОБА_8 , 2010 року народження з другої сторони та ОСОБА_4 , як законного представника уклали договір про надання платних медичних послуг, перелік та вартість яких надаються виконавцем, обумовлюються прейскурантом чинним на день надання послуги та зазначаються в Додатку № 1 до даного договору, що є невідє`мною його частиною (а.с. 75-76).

З переліку медичних послуг в Додатку № 1 до договору № 535/12 від 20 грудня 2019 року вбачається, що вартість операції 4-ї категорії складності з медикаментами на час перебування в стаціонарі становить 29000 гривень (а.с. 77).

Як вбачається із акту про надані медичні послуги для пацієнта ОСОБА_8 , 2010 року народження вартість лікування становить 29000 гривень (а.с. 78).

З квитанції « від 2 грудня 2019 року вбачається, за перебування в стаціонарі, консультацію ортопеда-травматолого, перев`язку, витрати матеріалів для операції 4-ї категорії, операцію 4-ї категорії сплачено 29000 гривень (а.с. 79).

Із товарних чеків від 30 липня, 30 серпня, 30 жовтня 2018 року, 14 червня 2019 року, 18 грудня 2019 року наданих відповідачем ОСОБА_4 вбачається, що нею придбано ортопедичне взуття, стельки та ходунки (а.с. 35-37, 81).

Відтак при зміні судом розміру стягуваних аліментів з ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_5 враховано, як обставини зазначені відповідачем в частині наявності на його утриманні ще 2-х малолітніх дітей, так і стан здоров`я доньки відповідача ОСОБА_4 .

Також заслуговують на увагу доводи відповідача ОСОБА_3 щодо стану здоров`я її неповнолітніх дітей.

Згідно консультаційного висновку спеціалістів № 494 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має діагноз дитячий аутизм (а.с. 87).

Згідно висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 25 квітня 2019 року № 461 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що дитина має особливі освітні потреби, затримку розвитку психічних процесів, загальну недорозвиненість, рекомендована на 2019 2020 навчальний рік програма для дітей із затримкою психічного розвитку (а.с. 88-89).

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з врахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення їх розміру.

Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд вбачає підстави для зменшення розміру стягнутих рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2011 року аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини до 1/6 частини його заробітку доходу, оскільки розмір аліментів,на всіх його дітей повинен бути рівний, відтак вважає, що заявлені вимоги в цій частині щодо зменшення розміру аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд враховує визнання відповідачем ОСОБА_3 позовних вимог, однак зазначає, що зменшення розміру аліментів, відносно малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1/3 до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до 30 вересня 2020 року включно буде суперечити правам та інтересам дітей, відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо заявленої вимоги позивача про звільнення його від сплати заборгованості по аліментах суд зазначає наступне.

Згідно до вимог ч. 2 ст.166 та ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей .

Вирішуючи вимоги позивача про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам, суд виходить з положень ч.2 ст.197 СК України, згідно яких за позовом платника аліментів, суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає.

Дійсно, вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, якіможуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 2постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбаченихст.197 СК Україниумов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Так, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 1ст. 192 СК України).

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості по сплаті аліментів відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04 грудня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на утримання дітей, щомісячно до досягнення ними повноліття та про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, щомісячно з 11 вересня 2018 року до 30 вересня 2020 року включно. Заборгованість станом на 01 листопада 2019 року становить 11669 гривень 41 копійка (а.с. 48).

З розрахунку заборгованості вбачається, що відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 листопада 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на утримання дитини, щомісячно до досягнення нею повноліття. Заборгованість станом на 01 листопада 2019 року становить 4276 гривень 16 копійок (а.с. 49).

Згідно звіту про здійснення відрахувань та виплати Смілянського коледжу харчових технологій НУХТ відносно ОСОБА_1 вбачається, що з нього утримуються аліменти за рішеннями судів від 01 березня 2011 року та 01 листопада 2018 року (а.с. 51-59).

З розрахунку заборгованості вбачається, що відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на утримання дитини, щомісячно до досягнення нею повноліття. Заборгованість станом на 01 вересня 2020 року становить 13703 гривні 66 копійок (а.с. 126-127).

Згідно розрахунку заборгованості відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 04 грудня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на утримання дітей, щомісячно до досягнення ними повноліття та про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, щомісячно з 11 вересня 2018 року до 30 вересня 2020 року включно. Заборгованість станом на 01 вересня 2020 року становить 29502 гривні 58 копійок (а.с. 128-129).

Доводи позивача в частині того, що він втратив роботу за сумісництвом і внаслідок цього не може сплачувати аліменти суд, сприймає критично, оскільки позивач на даний час працевлаштований, працює викладачем СКХТ НУХТ, отримує доходи та будь-яких доказів на предмет існування обставин, які б унеможливлювали його працевлаштуванню по сумісництву, суду не надав.

Отримання заробітної плати позивачем в розмірі 7000 гривень та стягнення аліментів на чотирьох утриманців, на що посилається він як на підставу звільнення від сплати заборгованості по аліментам, суд не може вважати поважною причиною неналежного виконання обов`язків по їх сплаті.

До того ж тяжкий матеріальний стан платника аліментів може бути підставою для відстрочення або розстрочення сплати заборгованості за аліментами, проте таких вимог позивачем не заявлялося.

Отже, зазначені позивачем у позовній заяві доводи - не можуть розцінюватись судом як обставина, що має істотне значення, тому підстави для задоволення позовних вимог щодо звільнення його від сплати заборгованості по аліментах відносно малолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються за рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2011 року, відсутні.

Відповідно до ст.82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Оскільки, відповідач ОСОБА_3 визнала позовні вимоги в частині звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментах в розмірі 29502 гривні 58 копійок та не заперечує проти їх задоволення, за таких обставин суд вважає, їх такими, що ґрунтуються на вимогах закону, відтак підлягають до задоволення.

На стягненні судових витрат з відповідачів позивач не наполягав.

Однак, позивач звертався до суду із заявою про збільшення позовних вимог щодо звільнення його від сплати заборгованості по аліментах, що є вимогою майнового характеру.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, суд вважає, що з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок за подачу заяви про збільшення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 150, 180, 181, 192, 197 СК України, ст.ст. 4, 11, 12, 15, 16, 76, 89, 141247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей та дружини, задоволити частково.

Зменшити розмір аліментів, стягнутих згідно рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2011 року з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_4 , жительки АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту набрання рішення законної сили і до повноліття дитини.

Виконавчий лист № 2-351/2011 відкликати із Смілянського міського відділу державної виконавчої служби територіального управління юстиції Черкаської області, після набрання даним рішенням суду законної сили.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 від сплати заборгованості по аліментах , які стягуються за рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 листопада 2018 року на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та на утримання дружини ОСОБА_3 , на загальну суму 29502 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот дві) гривні 58 (п`ятдесят вісім) копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 на користь держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

Рішення може бути оскаржене в 30-денний строк з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду, а особами, які не були присутніми під час проголошення судового рішення протягом 30 днів з моменту його отримання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області.

Повний текст рішення виготовлено 28 грудня 2020 року.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований та житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Представник позивача ОСОБА_2

Відповідачі: ОСОБА_4 , жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

ОСОБА_3 , 1984 року народження, зареєстрована та жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Головуючий О.П.Опалинська