ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року місто Херсон

єдиний унікальний номер справи: 766/8991/20

номер провадження: 22-ц/819/1417/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя (суддя- доповідач) Базіль Л.В.,

суддів: Орловської Н.В., Приходько Н.В.,

секретар Давиденко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 20 серпня 2020 року постановлену у складі судді Рядчої Т.І. у справі № 766/8991/20 за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Іванченко Марини Вадимівни, заінтересована особа - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із скаргою на дії Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Іванченко Марини Вадимівни, заінтересована особа - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк».

Скарга мотивована тим, що 28 травня 2020 року скаржнику з відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) області(далі Відділ) надійшов рекомендований лист, в якому разом з супровідним листом була надіслана постанова, складена головним державним виконавцем відділу про опис та арешт майна (коштів) боржника від 13 травня 2020 року ВП № 059462660. За даною постановою державним виконавцем було описано і накладено арешт на майно житловий будинок, загальною площею 55,3 кв. метра, житловою площею 48,3 кв. метра, домоволодіння складається з житлового будинку, літньої кухні, сараю, гаражу, навісу, туалету, душу, водопроводу, огорожі, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , описане майно прийняв на відповідальне зберігання, представник ХФ АТ КБ «Приватбанку» - Коханюк Ірина Олександрівна.

Заявники вважали, що дії державного виконавця щодо опису та арешту нерухомого майна є неправомірними з огляду на те, що на вказане майно розповсюджується дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», і воно не може бути відчужене без згоди боржника, крім того, постанова про опис та арешт майна боржника була винесена за відсутності боржника або членів його сім`ї, в постанові відсутня інформація щодо характеристики описаного нерухомого майна (загальна площа, кількість кімнат, їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення, інформація про підсобні приміщення та споруди).

Ураховуючи зазначене, заявники просили визнати дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Іванченко Марини Вадимівни при складенні постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 13.05.2020 року ВП №59462660 неправомірними та скасувати постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 13.05.2020 року ВП №59462660.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.08.2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що, оскаржувана постанова правомірно винесена державним виконавцем для забезпечення реального виконання рішення суду про стягнення коштів, і не порушує прав скаржників, оскільки не призводить до примусового стягнення (відчуження без згоди власника) майна.

В апеляційній скарзі, поданій 03.09.2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нове рішення, яким скаргу задовольнити повністю.

Вимоги апеляційної скарги мотивовані невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, оскільки судом першої інстанції не враховано, що після винесення державним виконавцем постанови про опис та арешт майна, ним призначений суб`єкт оціночної діяльності для участі у виконавчому провадженні, що свідчить про підготовку реалізації нерухомого майна.

Вважають, що посилання суду першої інстанції на Податковий Кодекс України є безпідставним, оскільки його норми не стосуються спірних правовідносин. Зауважують, що відповідно до положень ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає у його арешті, вилучені та примусовій реалізації.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявників, ОСОБА_3 , яка наполягала на задоволенні апеляційної скарги, пояснення головного державного виконавця М.Іванченко, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 17.04.2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладений іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В. Відповідно до пункту 35.3 вказаного іпотечного договору ОСОБА_1 , як іпотекодавець передає іпотекодержателю таке нерухоме майно: житловий будинок літ.А, житловою площею 48,3 кв.м, загальною площею 55,3 кв.м з літнею кухнею літ.»б», сараєм літ.»В», гаражем літ.И», навісом літ.П», сараєм літ. «Е»; сараєм літ. «Ж», туалетом літ. «И», душем, водопроводом та огорожею, який розташований АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 881 кв.м.

12.01.2017 року Херсонським міським судом Херсонської області видано виконавчий лист № 467/870/15 за рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 09 листопада 2015 року про стягнення з ОСОБА_2 солідарно з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 16.04.2007 року в розмірі 115220,85 доларів США, що в еквіваленті становить 2472639,44 гривні (а.с.40).

05.07.2019 року старшим державним виконавцем Суворовського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Булах Л.О. на виконання виконавчого листа №467/870/15, виданого 12.01.2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 59462660.

10.04.2020 року постановою державного виконавця Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Воропай В.В. виконавчий документ № 467/870/15, виданий 12.01.2017 року передано до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

13.04.2020 року виконавчий лист №467/870/15 виданий 12.01.2017 року прийнятий до виконавчого провадження старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м.Одеса) Пхіденком О.С.

13 травня 2020 року постановою головного державного виконавця відділу Іванченко М.В. описано та арештовано майно боржника ОСОБА_4 , а саме житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , описане майно передано на відповідальне зберігання представнику ХФ АТ КБ «ПриватБанк» Коханюк І.О.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Так, у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.5 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Відповідно до ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та накладається державним виконавцем, у тому числі, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, а також проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. При цьому, постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Із заяви АТ КБ «Приватбанк» про відкриття виконавчого провадження, долученої до матеріалів справи під час апеляційного розгляду справи вбачається, що стягувач (АТ КБ «ПриватБанк») для забезпечення повного, своєчасного та реального виконання виконавчого листа про стягнення боргу просив накласти арешт на майно боржника, а саме домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилаючись на викладене, суд першої інстанції правильно вважав, що державний виконавець виніс постанову про опис та арешт майна боржника від 13.05.2020 року у межах повноважень та у спосіб, що визначений Законом України «Про виконавче провадження» та не вчиняв дій по примусовому стягненню майна боржника, а отже і права заявників не було порушено.

Д оводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що оскаржуваною постановою державного виконавця здійснено звернення стягнення на майно боржника, на яке встановлена заборона Законом України «Про маро торій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є безпідставними, оскільки опис та арешт майна проводився на підставі заяви стягувача, а не в порядку звернення стягнення, передбаченого ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження».

Оскільки посилання суду першої інстанції на положення Податкового кодексу України не вплинуло на правильність висновків суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги про те, що вказані норми не стосуються спірних правовідносин підлягають відхиленю.

З огляду на викладене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.367,374,375 ЦПК України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення, ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 20 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В.Базіль

Судді Н.В.Орловська

Л.А.Приходько

Повний текст постанови складений 03 листопада 2020 року

Головуючий Л.В.Базіль