Провадження № 2/761/2695/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва:

у складі:

головуючого судді Осаулова А.А.

за участю секретаря судових засідань Вольда М.А.

позивача та представника відповідача: Кузьміна В.І., Герасименко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відшкодування збитків у вигляді інфляційних витрат, втраченої вигоди, пені, моральної шкоди та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просив стягнути з відповідача на свою користь 71 043,00 грн. інфляційних витрат, 27 962,09 грн. втраченої вигоди, 1 224 729,57 грн. пені, 17 400,00 моральної шкоди; притягнути відповідача до відповідальності за порушення законодавства України за ст. 23 ч. 1 п. 11 та ст. 23 ч. 1 п. 12 Закону України «Про захист прав споживачів»; зобов`язати Фонд привести процедуру складання списків по акцептованих вимогах кредиторів на отримання негарантованих вимог за вкладами; встановити причину затримки Фондом виплати грошових коштів за вкладами позивача у межах гарантованої законом суми при ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та притягнути осіб, що діяли протизаконного, до відповідальності; зобов`язати Фонд відповідати на звернення громадян на всі поставлені у них запитання і надавати відповіді по суті проблем, що потребують громадян, а не ухилятися від відповіді переписками; встановити осіб, причетних до створення способу позбавлення права власність громадян-вкладників збанкрутілих банків на ту частину коштів за вкладами, що перевищують гарантовану суму, встановити мотиви, що спонукали цих осіб до неналежного виконання закону та притягнути їх до відповідальності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 21.11.2014 року у ПАТ «ВіЕйБі Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію, на момент якої у банку знаходилися вклади позивача. На неодноразові звернення із заявами про виплату коштів Фонд грошових коштів не виплачував. Лише після останнього звернення із заявою від 26.08.2015 року у Фонді позивач отримав дозвіл на виплату гарантованої суми коштів з 22.09.2015 року. Відповідачем ігнорувалися неодноразові звернення позивача. Як зазначає позивач, бездіяльність відповідача призвела до несвоєчасної виплати гарантованої суми за вкладом, завдала значні матеріальні та моральні збитки, порушила права позивача. Так, позивач поніс інфляційні втрати у сумі 71 043,00 грн. Оскільки кошти позивача у розмірі 99 874,49 грн. незаконно знаходились у відповідача з 04.02.2015 по 22.09.2015, а кошти у сумі 101 025,25 грн. незаконно знаходились у відповідача з 27.03.2015 по 22.09.2015, що складає 179 днів, а банківський вклад у ПАТ «ВіЕйБі Банк» було оформлено під 25% річних, можливий прибуток (втрачена вигода) міг скласти 27 962,09 грн. Також позивач вважає, що має право на відшкодування пені за ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», яка складає 1 224 729,57 грн. ОСОБА_1 зазначає, що діями Фонду йому завдано моральну шкоду, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків, змусило звертатись до суду за захистом порушених прав та звільнитись з робити з 29.05.2015 року, яку позивач оцінює у 17 400,00 грн. Також Фонд відмовився формулювати списки вкладників, яким необхідно провести негарантовану суму, вимагаючи при цьому підтвердити свої вимоги та встановлюючи 30 днів для подачі відповідної заяви.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказала, що Фонд не є правонаступником неплатоспроможного банку, а правовідносини між сторонами регулюються виключно Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Права позивача, як вкладника неплатоспроможного банку, захищені в порядку Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Так, позивач отримав грошові кошти у межах гарантованої суми відшкодування за його вкладом. У даному випадку Фонд діяв на підставі закону та у межах наданих повноважень. При цьому, відповідач не порушував права позивача, а тому, позовні вимоги про стягнення з відповідача коштів та зобов`язання вчинити дії не підлягають задоволенню. Таким чином, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що його вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому, їх слід задовольнити.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві.

Як передбачено ч. 1 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року відмовлено у відкритті провадження у вказаній справі.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року, скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 21 березня 2016 року, та справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду, оскільки спір є цивільно-правовим та виник з приводу виконання умов договору банківського вкладу.

Ухвалою суду від 20.11.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

09.01.2020 року до суду від представника відповідача надійшли заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного провадження, враховуючи ціну позову у даній справі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.01.2020 року в порядку загального позовного провадження призначено підготовче засідання.

Протокольною ухвалою суду від 04.03.2020 року до матеріалів справи долучено відзиви та відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 04.03.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача Герасименко Т.В. про закриття провадження у цивільній справі №761/10422/16-ц.

Протокольною ухвалою суду від 04.03.2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено у судовому засіданні, 18 лютого 2014 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір банківського вкладу «З любов`ю VAB! «Дев`яти місячний» №749008/2014 (в національній валюті України), предметом якого стало розміщення вкладником у банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «З любов`ю VAB!» в національній валюті України на строк 18 місяців з дня укладення договору коштів у сумі 9 000,00 грн. з виплатою процентів у розмірі 25% річних з першого по дев`ятий місяць вкладу, а з десятого по вісімнадцятий - 10% річних (а.с. 117).

Крім того, 18 листопада 2014 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір банківського вкладу «НВУ» №862489/2014 (в доларах США), предметом якого стало розміщення вкладником у банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «НВУ» в доларах США на строк 3 місяці з дня укладення договору коштів у сумі 10 000,00 доларів США з виплатою процентів у розмірі 5,25% річних по закінченню строку дії вкладу (а.с. 102).

У той же час, на підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 № 733 "Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 № 123 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк", згідно з яким з 21.11.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" (далі - ПАТ "ВіЕйБі Банк"), , МФО 380537, місцезнаходження: вул. Дегтярівська, 27 т, м. Київ, 04119, Україна.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "ВіЕйБі Банк" призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Джуса Юрія Микитовича.

Тимчасову адміністрацію в ПАТ "ВіЕйБі Банк" запроваджено строком на три місяці з 21.11.2014 по 20.02.2015.

З метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ВіЕйБі Банк", запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, керуючись частиною четвертою статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 35 від 17.02.2015 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк" до 20.03.2015 включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни до 20.03.2015 включно.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ВіЕйБі Банк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ВіЕйБі Банк" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20.03.2015 по 19.03.2016 включно.

На підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 22 лютого 2016 р. № 213 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» на два роки до 19 березня 2018 року включно.

На підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 15 лютого 2018 року № 474 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» строком на два роки з 20 березня 2018 року до 19 березня 2020 року включно.

Водночас, відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «ВіЕйБі Банк», визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Славкіній Марині Анатоліївні строком на два роки з 20 березня 2018 року до 19 березня 2020 року включно.

Положеннями ч. 5 ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, передбачений ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку; зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

За умовами ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Отже, стягнення коштів здійснюються виключно в межах Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

ОСОБА_1 листом ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» за № 20-11935 від 20.05.2015 року був повідомлений про те, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 03.10.2014 року у випадку віднесення банку до категорії проблемних для банку встановлюються обмеження в його діяльності, щодо проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. За результатами перевірки, інформація про позивача до бази даних про вкладників банку буде передана до Фонду після 15 червня 2015 року, після чого ОСОБА_1 отримає свої грошові кошти (а.с. 113).

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Таким чином, виконавча дирекція Фонду затверджує загальний реєстр виключно на підставі переліку вкладників, складеного та наданого уповноваженою особою.

Зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до Закону перед вкладником виникає виключно після включення його до Переліку вкладників, подання щодо нього додаткової інформації та затвердження змін до Загального реєстру вкладників.

Після внесення Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі банк» додаткової інформації про вклад позивача до Переліку вкладників та поданням позивачем заяви від 26.07.2015 року (а.с. 108) Фонд в строки надані йому законом розглянув її та повідомив листом від 18.09.2015 року № 02-036-33454/15 про можливість отримання коштів у відділенні банку (а.с. 109), у зв`язку з чим відсутнє будь-яке прострочення виконання зобов`язань Фонду перед позивачем.

Позивач отримав грошові кошти в межах гарантованої суми відшкодування за його вкладом, що не заперечувалось сторонами.

На думку позивача, між ним та відповідачем виник спір, зокрема, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання з повернення грошових коштів, що, в свою чергу, є підставою для стягнення з останнього інфляційних втрат за період прострочення виконання грошового зобов`язання (ч. 2 ст. 652 ЦК України), втраченої вигоди у вигляді недоотриманих відсотків та пені, що нараховується на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Так, відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено ч.2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Отже, завдання майнової (матеріальної) шкоди породжує грошове або не грошове зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою.

В свою чергу, за змістом положень ст.ст. 524, 533-535 та 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку.

Згідно з частиною 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, приписи даної статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

В свою чергу, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Як зазначалось вище, п. 3 ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час здійснення тимчасової адміністрації не здійснюється: нарахування неустойки (штафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку.

Таким чином, виходячи з вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин справи, за відсутністю договірних відносин між сторонами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення інфляційних витрат, втраченої вигоди та пені є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а тому, задоволенню не підлягають.

Порядок отримання вкладниками коштів понад гарантовану суму здійснюється у черговості, визначеній у ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна неплатоспроможного Банку

Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів (п. 3 ч. 1 ст. 48 вказаного Закону).

На виконання вимог Закону Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» позивача було визнано кредитором та акцептовано в реєстрі вимог кредиторів в 4 чергу на суму 80 883,05 грн.

Щодо стягнення моральної шкоди варто зазначити наступне.

П. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено відшкодування моральної (немайнової) шкоди як спосіб захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно п. 5 зазначеної Постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 вказаної Постанови).

В даному випадку позивач не довів незаконність дій відповідача, які спричинили моральну шкоду, причинно-наслідковий зв`язок між завданою позивачу шкодою та діями з боку відповідача, які це спричинили. Крім того, позивачем не надано жодних доказів завдання йому моральної шкоди та не обґрунтовано її розмір, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Приписами ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У той же час, варто зазначити, що вимоги позивача встановити причину затримки Фондом виплати грошових коштів за вкладами позивача у межах гарантованої законом суми при ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та притягнути осіб, що діяли протизаконного, до відповідальності; встановити осіб, причетних до створення способу позбавлення права власність громадян-вкладників збанкрутілих банків на ту частину коштів за вкладами, що перевищують гарантовану суму, встановити мотиви, що спонукали цих осіб до неналежного виконання закону та притягнути їх до відповідальності не відповідають способам захисту, встановленим у ст. 16 ЦК України, а тому, не підлягають задоволенню.

Також суд не може зобов`язати Фонд відповідати на звернення громадян, оскільки це є можливим захистом права на майбутнє, що суперечить принципам цивільного судочинства.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки відповідач не порушував права позивача.

Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 3-5,12-13, 19, 76-92, 95, 187, 211, 258-259, 264-265, 268, 272-273, 352, 354-355, п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України та на підставі ст. 526 ЦК України, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд, -

ВИРІШИВ:

відмовити в повному обсязі в задоволенні позову ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відшкодування збитків у вигляді інфляційних витрат, втраченої вигоди, пені, моральної шкоди та зобов`язання вчинити дії.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, , адреса знаходження: м.Київ, вул.Січових Стрільців, 17.

Суддя: Андрій Анатолійович Осаулов

Повний текст рішення виготовлено 13.03.2020 року