Справа № 310/5798/20
РІШЕННЯ

Іменем України

23 грудня 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Троценко Т. А.

при секретарі: Корнієнко М. Е.

за участі представника позивача Безух М. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до управління житлово - комунального господарства виконавчого комітету Бердянської міської ради про визнання права на приватизацію кімнати у гуртожитку без надання ордеру,

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому зазначив, що у період з 05. 06. 1984 року по 09. 06. 1998 року був зареєстрований по АДРЕСА_1 , де мешкав разом зі своєю матір`ю та іншою родиною.

02. 11. 1991 року у вказаному житловому будинку сталася пожежа, і він разом з родиною був відселений у гуртожиток по АДРЕСА_2 , який належав виробничому об`єднанню житлово - комунального господарства і використовувався як відселений фонд, у якому кімнати надавалися без реєстрації.

З 21. 11. 1991 року на його матір ОСОБА_2 як відповідального квартиронаймача, було відкрито особовий рахунок для сплати комунальних послуг за адресою АДРЕСА_3 .

Після ліквідації виробничого об`єднання житлово - комунального господарства йому та його сім`ї була надана постійна реєстрація за вказаною адресою.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 14. 10. 2010 року житлова будівля по АДРЕСА_2 передана у власність територіальної громади м. Бердянська.

Рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради від 12. 02. 2013 року № 82 ОСОБА_2 надано дозвіл на проведення робіт з переобладнання і перепланування кімнати № НОМЕР_1 в гуртожитку, розташованому по АДРЕСА_2 , в результаті чого з чотирьох кімнат було зроблено дві.

Рішенням виконавчого комітету № 58 від 12. 02. 2019 року наймачу ОСОБА_1 надано право користування кімнатою

АДРЕСА_4 . 02. 2020 року він звернувся до відповідача із заявою про приватизацію кімнати в гуртожитку, проте отримав відмову у зв`язку з відсутністю копії ордера на жиле приміщення.

Вважає вказану відмову незаконною і просить визнати за ним право на приватизацію кімнати АДРЕСА_5 .

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і пояснив, що згідно Конституції України кожний громадянин має право отримати у власність житло, ст. 345 ЦК України передбачає, що фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу.

Вважає, що позивач має на право на приватизацію кімнати в гуртожитку, оскільки у нього в наявності усі умови для отримання житла у власність шляхом приватизації, не отримання ним ордеру не може ставитися йому у провину, оскільки це не залежало від його волі.

Представник відповідача до суду не явився, надав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що дійсно, ОСОБА_1 надана в користування кімната АДРЕСА_5 , де позивач мешкав і зареєстрований з 09. 06. 1998 року. 08. 11. 2019 року позивач звернувся до Управління житлово - комунального господарства із заявою щодо приватизації вказаної кімнати, проте задовольнити цю заяву не можливо у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_1 ордера на вказану кімнату, надання якого є обов`язковим згідно Положення про «Порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян».

Враховуючи вищевикладене просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1, 2, п. «а» ч. 3 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь - якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є верховенство права.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання за ним права на приватизацію кімнати АДРЕСА_5 .

При цьому позивач посилався на той факт, що мешкає і зареєстрований у вказаній кімнаті гуртожитку з 09. 06. 1998 року, яка була надана його сім`ї для переселення після пожежі, яка сталася в належному їм житловому будинку по АДРЕСА_1 .

Рішенням виконавчого комітету № 58 від 12. 02. 2019 року наймачу ОСОБА_1 надано право користування кімнатою

АДРЕСА_4 . 02. 2020 року він звернувся до відповідача із заявою про приватизацію кімнати в гуртожитку, проте отримав відмову у зв`язку з відсутністю копії ордера на жиле приміщення.

Вважає таку відмову незаконною, оскільки відсутність у нього ордера на вказане житло не залежало від його волі, а відповідач таким чином порушує його право на приватизацію державного житла.

Проте з такою позицією позивача суд погодитись не може, оскільки право на приватизаціє не є безумовним, а може бути реалізовано лише за певних умов.

Згідно до п. 18 Положення про «Порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово - комунального господарства України від 16. 12. 2009 року № 396 для приватизації житла громадянином до органу приватизації подаються такі документи:

заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі;

копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним;

копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);

копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо);

довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі;

технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок;

копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку;

документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду;

копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності);

заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі.

Громадяни, які проживають у гуртожитку, крім документів, визначених у цьому пункті, до заяви також додають:

витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про наявність у власності житла;

копію договору найму жилого приміщення та/або копію договору оренди житла;

форму первинної облікової документації № 028/о "Консультаційний висновок спеціаліста" з відміткою про відсутність захворювання на туберкульоз.

За малолітніх та неповнолітніх членів сім`ї наймача рішення щодо приватизації житла приймають батьки (усиновлювачі) або опікуни. Згоду на участь у приватизації дітей батьки (усиновлювачі) або опікуни засвідчують своїми підписами у заяві біля прізвища дитини.

Таким чином, законодавством України затверджено перелік документів, які подаються громадянином для оформлення приватизації державного або комунального житла, цей перелік є вичерпним і не передбачає випадків не надання будь - якого документа.

На тій підставі, що ОСОБА_1 при подачі заяви на приватизацію не було надано копії ордеру на вселення у кімнату гуртожитку, йому було правомірно відмовлено у задоволенні його заяви.

За таких підстав суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, і його право на приватизацію житла повинно захищатись іншим чином.

Керуючись ст. 15,16 ЦК України, п. 18 Положення про «Порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», ст. ст. 2, 12. 13, 76- 81,258-263 ЦПК України, суд

Ухвалив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 13. 01. 2021 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області Т. А. Троценко