Справа №359/8108/17
Провадження №2/359/78/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Коробова О.П.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача ОСОБА_2 ,

за участю відповідача ОСОБА_3 ,

за участю представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу:

за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку в домоволодінні;

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації вартості частки в автомобілях, визнання особи такою, що втратила право користування жилим будинком, та надання дозволу на зняття місця її проживання з реєстраційного обліку,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явлених позовів.

1.1. ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним первісним позовом та посилався на те, що 20 червня 1998 року він уклав шлюб з ОСОБА_5 . Під час шлюбу вони придбали домоволодіння по АДРЕСА_1 . Цей об`єкт нерухомого майна є спільною сумісною власністю сторін. Тому ОСОБА_1 просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частку в домоволодінні по АДРЕСА_1 .

1.2. ОСОБА_3 пред`явила зустрічний позов та посилалась на те, що вона була власницею квартири АДРЕСА_2 . 16 лютого 2010 року ОСОБА_3 продала цей об`єкт нерухомого майна, а за отримані грошові кошти 19 березня 2010 року вона придбала домоволодіння по АДРЕСА_1 . Ці обставини свідчать про те, що спірне домоволодіння було придбано за грошові кошти ОСОБА_3 та є об`єктом її особистої власності. Крім того, під час шлюбу сторони придбали автомобіль марки «Toyota Picnic 2.0», номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіль марки «Nissan Rogue», номерний знак НОМЕР_2 . Ці транспортні засоби є об`єктами спільної сумісної власності сторін. Тому ОСОБА_3 просила суд стягнути з ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частки в автомобілі марки «Toyota Picnic 2.0», номерний знак НОМЕР_1 , та 1/2 частки в автомобілі марки «Nissan Rogue», номерний знак НОМЕР_2 , в загальному розмірі 342150 гривень, визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування жилим будинком по АДРЕСА_1 , а також надати дозвіл на зняття з реєстраційного обліку його місця проживання у вказаному об`єкті нерухомого майна.

2. Інформація про рух цивільної справи.

2.1. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 9 листопада 2017 року (а.с.18 т.1) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено цивільну справу до судового розгляду.

2.2. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 13 серпня 2018 року (а.с.236-237 т.1) зустрічний позов був залишений без руху, ОСОБА_3 був наданий строк протягом 10 днів з дня оголошення судового збору для сплати судового збору в розмірі 4126 гривень 30 копійок.

2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 4 грудня 2018 року (а.с.244-245 т.1) зустрічний позов був об`єднаний в одне провадження з зустрічним позовом.

2.4. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 27 січня 2020 року (а.с.80-82 т.2) було призначено судову автотоварознавчу експертизу, провадження у цивільній справі було зупинено на час проведення цієї експертизи.

2.5. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 27 липня 2020 року (а.с.98-99 т.2) провадження у цивільній справі було поновлено.

3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явлених позовів.

3.1. У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримують первісний позов та наполягають на його задоволенні. Однак вони не визнають зустрічний позов та посилаються на те, що автомобіль марки «Nissan Rogue», номерний знак НОМЕР_2 , був придбаний за грошові кошти ОСОБА_1 та є його особистою власністю. Крім того, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження ринкової вартості транспортних засобів. Тому ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 просять суд відмовити у задоволенні позову.

3.2. ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 не визнають первісний позов та просять суд відмовити в його задоволенні. Водночас, вони підтримують зустрічний позов та наполягають на його задоволенні.

4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

4.1. 20 червня 1998 року ОСОБА_1 уклав шлюб із ОСОБА_5 . Після одруження ОСОБА_5 було присвоєно прізвище « ОСОБА_5 ». Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 20 червня 1998 року (а.с.6, 28 т.1).

4.2. 19 березня 2010 року ОСОБА_5 уклала з ОСОБА_8 договір купівлі-продажу жилого будинку (а.с.35 т.1), за яким вона придбала домоволодіння по АДРЕСА_1 . В той же день ОСОБА_5 уклала з ОСОБА_8 договір купівлі-продажу земельної ділянки (а.с.181-183 т.1), за яким вона придбала земельну ділянку площею 0,0940 га з кадастровим номером :01:007:0004 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташованої в с. Гора Бориспільського району.

4.3. 16 травня 2006 року ОСОБА_1 уклав з ТБ «Автомобільний центр» біржову угоду купівлі-продажу транспортного засобу №В7 (а.с.197-198 т.1), за яким він придбав автомобіль марки «Toyota Picnic 2.0». 20 жовтня 2012 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Рік-Автоцентр» договір №20/10-12 (а.с.194-196 т.1), за яким він придбав автомобіль марки «Nissan Rogue».

4.4. Зі змісту листа першого заступника начальника Головного сервісного центру МВС №31/861аз від 21 грудня 2018 року (а.с.61 т.2) вбачається, що вказані транспортні засоби були зареєстровані за ОСОБА_1 , автомобілю марки «Toyota Picnic 2.0» був присвоєний реєстраційний номер НОМЕР_1 , а автомобілю марки «Nissan Rogue» - реєстраційний номер НОМЕР_2 .

4.5. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 2 жовтня 2013 року (а.с.7 т.1) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 був розірваний. 1 листопада 2017 року ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_9 . Після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище « ОСОБА_5 ». Це підтверджується копіями свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 1 листопада 2017 року (а.с.15, 27).

4.6. Спірні правовідносини регулюються главою 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України.

5. Норми права та усталена судова практика, якими керується суд при вирішенні спору.

а. норми матеріального права та стала судова практика.

5.1. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

5.2. Згідно з п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

5.3. Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 31 серпня 2020 року у справі №501/33/17 (провадження №61-42св19), вказані вище норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Ця правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/507/17 (провадження №14-32цс18).

5.4. Відповідно до ч.2 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

5.5. Згідно з ч.1, ч.2 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуд-жуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

5.6. Відповідно до ч.4 ст.71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

5.7. Згідно з ч.5 ст.71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

5.8. Як роз`яснив Пленум Верховний Суд України в абз.1 п.22 постанови №11 від 21 листопада 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

б. норми процесуального права.

5.9. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

5.10. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, досто-вірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

5.11. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

5.12. Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

а. щодо домоволодіння.

6.1. Встановлено, що домоволодіння по АДРЕСА_1 було придбано в період часу, протягом якого ОСОБА_3 перебувала в шлюбі з ОСОБА_1 . Як вбачається з правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/507/17 (провадження №14-32цс18) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 серпня 2020 року у справі №501/33/17 (провадження №61-42св19), в такому випадку презюмується, що спірне домоволодіння є об`єктом спільної сумісної власності сторін.

6.2. В матеріалах цивільної справи міститься копія свідоцтва про право власності на квартиру серії НОМЕР_5 від 9 грудня 2002 року (а.с.31-32 т.1), з якого вбачається, що ОСОБА_3 була власницею квартири АДРЕСА_2 . 16 лютого 2010 року вона уклала з ОСОБА_11 договір купівлі-продажу квартири (а.с.33-34 т.1), за яким ОСОБА_3 відплатно відчужила в його власність квартиру АДРЕСА_2 . 19 березня 2010 року вона уклала з ОСОБА_8 договір купівлі-продажу будинку (а.с.35 т.1), за яким ОСОБА_3 придбала домоволодіння по АДРЕСА_1 . Однак зі змісту пункту 9 вказаного договору вбачається, що ОСОБА_1 дав їй згоду на купівлю спірного домоволодіння. Крім того, квартира АДРЕСА_2 також була придбана в період часу, протягом якого ОСОБА_3 перебувала в шлюбі з ОСОБА_1 . Зі змісту наказу Головного управління житлового забезпечення КМДА №1776-С/КІ від 29 листопада 2002 року (а.с.130-132 т.1) вбачається, що вказана квартира була не приватизована, а придбана на підставі договору про дольову участь. Тому зі змісту пункту 6 договору купівлі-продажу квартири вбачається, що квартира АДРЕСА_2 була відчужена також за згодою ОСОБА_1 . Ці обставини переконливо свідчать про те, що всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 не подали достатніх та належних доказів на підтвердження того, що домоволодіння по АДРЕСА_1 було придбано за особисті грошові кошти ОСОБА_3 .

6.3. З огляду на це суд вважає, що домоволодіння по АДРЕСА_1 є об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Підстави для відхилення від рівності часток сторін в цьому об`єкті нерухомого майна відсутні. Тому за ОСОБА_1 належить визнати право власності на 1/2 частку в домо-володінні по АДРЕСА_1 .

б. щодо транспортних засобів.

6.4. Крім того, автомобіль марки «Toyota Picnic 2.0», номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіль марки «Nissan Rogue», номерний знак НОМЕР_2 , були придбані в період часу, протягом якого ОСОБА_1 перебував шлюб з ОСОБА_3 . Ця обставина презюмує, що транспортні засоби є спільною сумісною власністю сторін.

6.5. Зокрема, в матеріалах цивільної справи міститься копія договору позики грошових коштів від 2 листопада 2012 року (а.с.15 т.2), з якого вбачається, що ОСОБА_1 позичив у ОСОБА_12 грошові кошти в розмірі 21000 доларів США. Однак в змісті вказаного договору відсутні відомості про те, що позика надавалась з метою придбання транспортного засобу. Крім того, ОСОБА_1 отримав позику 2 листопада 2012 року, тоді як автомобіль марки «Nissan Rogue», номерний знак НОМЕР_2 , він придбав ще 20 жовтня 2020 року. Ці обставини свідчать про те, що всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2. також не подали достатні та належні докази на підтвердження того, що транспортні засоби були придбані за особисті грошові кошти ОСОБА_1 .

6.6. Водночас, сторони не дійшли згоди щодо дійсної вартості транспортних засобів на час розгляду цивільної справи. Тому ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 27 січня 2020 року (а.с.80-82 т.2) була призначена судова автотоварознавча експертиза з метою визначення дійсної вартості автомобіля марки «Toyota Picnic 2.0», номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіля марки «Nissan Rogue», номерний знак НОМЕР_2 . Зі змісту повідомлен-ня про неможливість проведення експертизи №13-3/149 від 16 квітня 2020 року (а.с.89-90 т.2) вбачається, що вказана експертиза не була проведена у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не оплатила її вартість. Зі змісту договору №20/10-12 від 20 жовтня 2012 року (а.с.194-196 т.2) вбачається, що автомобіль марки «Nissan Rogue», номерний знак НОМЕР_2 , коштував 172200 гривень. Однак у вказаному договорі вказана вартість транспортного засобу станом на жовтень 2012 року, тоді як розгляд цивільної справи здійснювався протягом 2018 - 2020 років. Ця обставина свідчить про те, що договір №20/10-12 від 20 жовтня 2012 року не містить відомості про дійсну вартість транспортного засобу на час розгляду цивільної справи та є неналежним доказом в розумінні ст.77 ЦПК України. Інформація про дійсну вартість автомобіля марки «Toyota Picnic 2.0», номерний знак НОМЕР_1 , в матеріалах цивільної справи відсутня взагалі.

6.7. Ці обставини унеможливили визначення вартості 1/2 частки в транспортних засобах. Тому підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 компенсації вартості частки в автомобілі марки «Toyota Picnic 2.0», номерний знак НОМЕР_1 , та автомобілі марки «Nissan Rogue», номерний знак НОМЕР_2 , відсутні. В такому випадку ОСОБА_3 має право пред`явити позов про визнання недійсним правочину з відчуження автомобіля марки «Toyota Picnic 2.0», а також визнання за нею права власності на 1/2 частку в транспортних засобах.

7. Розподіл судових витрат.

7.1. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

7.2. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорцій-но розміру задоволених позовних вимог.

7.3. ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 2538 гривень 82 копійок, а ОСОБА_3 - в розмірі 4126 гривень 30 копійок. Ці обставини підтверджуються квитанціями (а.с.12, 243 т.1). Первісний позов задоволений, тоді як у задоволенні зустрічного позову відмовлено в повному обсязі.

7.4. З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 2538 гривень 82 копійок. Водночас, підстави для відшкодування ОСОБА_3 судових витрат відсутні.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку в домоволодінні задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку в домоволодінні по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 2538 гривень 82 копійок.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації вартості частки в автомобілях, визнання особи такою, що втратила право користування жилим будинком, та надання дозволу на зняття місця її проживання з реєстраційного обліку відмовити.

Повний текст рішення суду складений 11 січня 2021 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець