Справа № 308/8142/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Крегул М.М.

при секретарі судового засідання Ковач В.В.

за участі:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Попова О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради , про стягнення грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача Комунальної установи «Управління спільної власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради за якою просить суд: визнати та скасувати пункт 1 наказу Комунальної установи «Управління спільної власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради №16-к від 30.03.2020року «Про повний розрахунок з ОСОБА_1 » в частині слів «з 13.грудня 2019року» та зобов`язати Комунальну установу «Управління спільної власністю тери торіальних громад» Закарпатської обласної ради внести зміни до пункту 1 наказу Комунальної установи «Управління спільної власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради №16-к від 30.03.2020року «Про повний розрахунок з ОСОБА_1 » в частині дати поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради з 08 травня 2018року, стягнути з Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради на свою користь грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку у розмірі 62245, 39 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку з 15.04.2020року по день постановлення рішення суду.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що з 13.05.2009 року по 08.05.2018 року обіймала посаду директора Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради», яке за рішенням сесії Закарпатської обласної ради від 30.11.2017 року № 985 реорганізовано в Комунальну установу «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради.

Зазначає, що на підставі рішення Закарпатської обласної ради від 30.11.2017 № 985 Закарпатською обласною радою прийнято рішення від 22.02.2018 року № 1091 «Про звільнення директора Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради», яким вирішено звільнити її з посади директора Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» у зв`язку зі змінами в ( організації виробництва і праці на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України) та припинити дію Контракту з керівником Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» ОСОБА_1 від 31.03.2015 з 30 квітня 2018 року у разі неможливості переведення ОСОБА_1 , за її згодою, на іншу роботу до Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради. Вважає, що таким чином, Закарпатська обласна рада, припинила в односторонньому порядку дію контракту, укладеного з нею, з 30.04.2018 року.

Крім того, посилається на те, що 08.05.2018року начальником Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради Малик Юлії Леонідівни видано наказ № 12-к яким звільнено ОСОБА_1 з посади директора Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» у зв`язку з реорганізацією на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Одночасно вказує на те, що Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 24 травня 2019 року у позові ОСОБА_1 до Закарпатської обласної ради, Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради, начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради Малик Юлії Леонідівни, про визнання незаконним та скасування рішення сесії Закарпатської обласної ради від 22.02.2018 року №1091 та наказу №12-к від 08.05.2018 року, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди їй було відмовлено.Постановою Закарпатського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року рішення Ужгородського міськрайонного суду від 24 травня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 яким визнано незаконним та скасовано рішення сесії Закарпатської обласної ради від 22.02.2018 року № 1091 «Про звільнення директора КП «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради».

Згідно зазначеної вище постанови Закарпатського апеляційного суду визнано незаконним та скасовано наказ Начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради Малик Юлії Леонідівни «Про звільнення ОСОБА_1 » № 12-к від 08.05.2018 року.

ОСОБА_1 було поновлено на посаді начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради. Стягнуто з Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 09.05.2018 року по 12.12.2019 в розмірі 655 430 (шістсот п`ятдесят п`ять тисяч чотириста тридцять ) гривень,49 (сорок дев`ять ) копійок та стягнуто з Закарпатської обласної ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3000(три тисячі) гривень. Судом допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за один місяць.

Крім того , позивач вказує на те, що згідно рішення Закарпатської обласної ради від 18.03.2020 року № 1706 «Про поновлення на роботі» її було поновлено на посаді начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради відповідно до постанови Закарпатського апеляційного суду від 12.12.2019 року по справі № 308/5864/18.

Окрім зазначеного, позивач посилається на те, що Закарпатською обласною радою від 18.03.2020 року прийнято рішення № 1707 «Про звільнення начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради ( ОСОБА_1 ) яким ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради 31.03.2020року у зв`язку з закінченням терміну дії Контракту з керівником Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» ОСОБА_1 від 31.03.2015року.

Позивач зазначає , що 30.03.2020року Комунальною установою «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради видано наказ №16-к «Про повний розрахунок з ОСОБА_1 » в пункті 1 якого вказано вважати ОСОБА_1 поновленою на посаді начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад «Закарпатської обласної ради з 13.12.2019року. Однак , посилається на те, що поновлення працівника на роботі відбувається з дати звільнення працівника на підставі рішення суду яким визнано таке звільнення незаконним а не з дати винесення судом відповідного рішення. А отже, належною датою поновлення ОСОБА_1 являється 08.05.2018р. а не 13.12.2019рік. Таким чином, позивач зазначає, що внаслідок видачі неправомірного наказу відповідачем грубо порушено трудові права позивача та безпідставно зменшено її трудовий та страховий стаж.

Позивач зазначає, що їй нараховано заробітну плату за період з 13.12.2019року по 31.03.2020року грошову компенсацію за 8 календарних днів основної щорічної відпустки за період з 13.12.2019року по 31.03.2020року та за 1 календарний день додаткової відпустки за період з 13.12.2019року по 31.03.2020року .

Таким чином, зазначає, що на час вимушеного прогулу починаючи з 09.05.2018року по 12.12.2019року підлягає зарахуванню до стажу та дає право на щорічну основну відпустку і відповідно відповідачем безпідставно при звільнені позивача з роботи не було нараховано та не виплачено грошову компенсацію за 49 календарних днів невикористаної основної щорічної відпустки за період з 09.05.2018року по 12.12.2019рік.

Позивач також вказує , що відповідачем не в повному обсязі нараховано та виплачено грошову компенсацію за 8 календарних днів основної щорічної відпустки та за 1 календарний день додаткової відпустки за період з 13.12.2019року по 31.03.2020 року.

Позивач зазначає, що в день звільнення 31.03.2020року не була на роботі та вимога про виплату не донарахованої грошової компенсації за невикористані дні чергової щорічної відпустки були заявлені нею та надіслані 14.04.2020року на адресу відповідача цінним листом. Однак, згідно листа від 30.04.2020року у проведенні виплати компенсації відповідачем було відмовлено.

Покликаючись на норми ст.ст. 47, 83, 116.117 КЗпП України позивач просить зобов`язати відповідача виплатити компенсацію за не використані дні щорічної відпустки та середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні з 15.04.2020року по день ухвалення судового рішення.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.08.2020року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. 12.10.2020року ОСОБА_1 подано письмову заяву про залишення без розгляду позовних вимог в наступній частині : « Визнати незаконним та скасувати п.1 наказу Комунальної установи "Управління спільною власністю територіальних громад" Закарпатської обласної ради №16-к від 30.03.2020 року "Про повний розрахунок з ОСОБА_1 " в частині слів з 13 грудня 2019 року та зобов`язати Комунальну установу "Управління спільною власністю територіальних громад" Закарпатської обласної ради внести зміни до п.1 наказу Комунальної установи "Управління спільною власністю територіальних громад" Закарпатської обласної ради №16-к від 30.03.2020р. "Про повний розрахунок з ОСОБА_1 " в частині дати поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Комунальної установи "Управління спільною власністю територіальних громад" Закарпатської обласної ради з 09 травня 2018року».

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.10.2020року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині : «Визнати незаконним та скасувати п.1 наказу Комунальної установи "Управління спільною власністю територіальних громад" Закарпатської обласної ради №16-к від 30.03.2020 року "Про повний розрахунок з ОСОБА_1 " в частині слів з 13 грудня 2019 року. та зобов`язати Комунальну установу "Управління спільною власністю територіальних громад" Закарпатської обласної ради внести зміни до п.1 наказу Комунальної установи "Управління спільною власністю територіальних громад" Закарпатської обласної ради №16-к від 30.03.2020р. "Про повний розрахунок з ОСОБА_1 " в частині дати поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Комунальної установи "Управління спільною власністю територіальних громад" Закарпатської обласної ради з 09 травня 2018року - залишено без розгляду та закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

08.09.2020року представником Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради подано відзив на позовну заяву , у якому останній зазначив, що Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28.01.2020року по справі №308/5864/18 зупинено дію Постанови Закарпатського апеляційного суду від 12.12.2019року до закінчення перегляду справи у касаційному порядку, в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 655 430 грн. а отже, оскільки розмір грошової компенсації за не використані дні щорічної відпустки, що є предметом позову по справі залежить від вимушеного прогулу який повинен встановлюватись за рішенням суду, здійснити відповідний розрахунок не є можливим. Також відповідач зазначив, що 31.03.2020 року тобто у день звільнення засобами поштового зв`язку на адресу місця постійного проживання ОСОБА_1 була прерахована сума готівкових коштів у розмірі 45466,21 грн. Таким чином , з огляду на своєчасність проведення розрахунку з ОСОБА_1 та враховуючи розмір виплат вважає вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні необґрунтованими та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

07.12.2020 року представником Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради подано письмові пояснення, у якому останній зазначив, що позовну заяву вважає необґрунтованою, безпідставною і такою, що має бути залишена без задоволення.

11.12.2020 року представником позивача ОСОБА_2 подано письмові заперечення на пояснення відповідача, відповідно до змісту яких просить відхилити письмові пояснення Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради по справі, яке датоване 07.12.2020 року, оскільки, доводи наведені відповідачем щодо неможливості нарахування середнього заробітку є безпідставними та необґрунтованими.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні просили суд уточнений позов у частині стягнення з Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради компенсації за не використані дні щорічної відпустки в розмірі 62 245, 39 грн та середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні з 15.04.2020року по день ухвалення судового рішення задовольнити з підстав наведених у позовній заяві, письмових запереченнях та поясненнях позивача.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні посилалась на обставини, викладені в позовній заяві щодо обґрунтування позовних вимог, вважає , що в порушення вимог ст.116 КЗпП України відповідачем при звільненні їй не було здійснено виплату всіх належних сум і відповідач в силу ст.117 КЗпП України зобов`язаний виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку, просить задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради Попов О.М. у судовому засіданні просив суд відмовити повністю у задоволенні позовних вимог позивача з підстав необґрунтованості позову наведених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях. Зазначив, що якщо працівник впродовж розрахункового періоду перебував у вимушеному прогулі то обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпустки проводиться з урахуванням суми яка йому виплачувалась за рішенням суду за час вимушеного прогулу. Вказав, що зважаючи на принцип обов`язковості судових рішень, так як на момент звільнення ОСОБА_1 ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28.01.2020року по справі №308/5864/18 зупинено дію Постанови Закарпатського апеляційного суду від 12.12.2019року до закінчення перегляду справи у касаційному порядку, в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 655 430 49 грн. а здійснити відповідний розрахунок не було можливим вина у діях Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради відсутня. Просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно рішення сесії Закарпатської обласної ради від 06.03.2015 року № 1199, ОСОБА_1 призначено директором Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» та крім того з нею був укладений новий контракт від 31.03.2015 року, який діяв на час звільнення.

В подальшому, 30.11.2017 року рішенням 9 сесії VII кликання Закарпатської обласної ради № 985 було врегульовано окремі питання щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Закарпатської області. Вказаним рішенням припинено діяльність КП «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради», шляхом перетворення його в Комунальну установу «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради і створено юридичну особу публічного права. Цим же рішенням затверджено Положення нової юридичної особи та надані відповідні розпорядчі вказівки щодо подальшого виконання цього рішення.

22.02.2018 року Закарпатською обласною радою прийнято рішення № 1091 «Про звільнення директора Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради», яким вирішено було: «Звільнити ОСОБА_1 з посади директора Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України та припинити дію Контракту з керівником Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» ОСОБА_1 від 31.03.2015 року з 30.04.2018 року у разі неможливості переведення ОСОБА_1 , за її згодою, на іншу роботу до Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради.

08.05.2018 року начальником Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради Малик Ю.Л. видано наказ №12-к, яким звільнено ОСОБА_1 , директора Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» із займаної посади у зв`язку з реорганізацією, на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Як вбачається з постанови Закарпатського апеляційного суду від 12.12.2019 року у справі № 308/5864/18 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 23.12.2019 року у цій справі) визнано незаконним та скасовано рішення сесії Закарпатської обласної ради від 22.02.2018 року № 1091 «Про звільнення директора КП «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради». Вказаним вище рішенням апеляційної інстанції визнано незаконним та скасовано наказ Начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради Малик Юлії Леонідівни «Про звільнення ОСОБА_1 » № 12-к від 08.05.2018 року та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради. Стягнуто з Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 09.05.2018 року по 12.12.2019рік в розмірі 655 430 гривень 49 копійок. Стягнуто з Закарпатської обласної ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3000(три тисячі) гривень. В решті позовних вимог відмовлено.

Судом встановлено, що на виконання вищезазначеної постанови Закарпатського апеляційного суду від 12.12.2019 року по справі № 308/5864/18, рішенням Закарпатської обласної ради від 18.03.2020 року № 1706 «Про поновлення на роботі» поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради відповідно до постанови Закарпатського апеляційного суду .

В той же час, 18.03.2020 року Закарпатською обласною радою прийнято рішення № 1707 «Про звільнення начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради» ОСОБА_1 з посади начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради» 31 березня 2020року у зв`язку з закінченням терміну дії Контракту з керівником Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» ОСОБА_1 від 31.03.2015року .

Згідно наказу № 16-к від 30.03.2020 року Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради «Про повний розрахунок з ОСОБА_1 » було прийнято рішення : вважати ОСОБА_1 , керівника Комунального підприємства «Будинкоуправління адмінбудівель Закарпатської обласної ради» поновленою на посаді начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради з 13 грудня 2019 року відповідно до пункту 1 рішення Закарпатської обласної ради «Про поновлення на роботі» від 18.03.2020 року № 1706. Відповідно до зазначеного вище наказу доручено Фінансово господарському відділу провести повний розрахунок з ОСОБА_1 та виплатити їй: заробітну плату за період з 13 грудня 2019 року по 31 березня 2020 року включно відповідно до штатного розпису; грошову компенсацію за 8 календарних днів основної щорічної відпустки за пророблений період з 13.12.2019 року по 31.03.2020 року включно; грошову компенсацію за 1 календарний день додаткової відпустки за пророблений період з 13.12.2019 року по 31.03.2020 року включно.

Відповідно до наказу Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради від 28.08.2020 року № 59-к «Про внесення змін до наказу Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради від 30.03.2020 № 16-к» було пункт 1 наказу Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради від 30.03.2020 № 16-к викладено у наступній редакції: «1. Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради відповідно до постанови Закарпатського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року по справі № 308/5864/18 згідно пункту 1 рішення Закарпатської обласної ради «Про поновлення на роботі» від 18.03.2020 року № 1706.».

Судом, за письмовою заявою ОСОБА_1 до початку розгляду справи по суті, вимогу позивача про внесення змін до пункту 1 наказу Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради від 30.03.2020 № 16-к в частині дати поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради , відповідачем було виконано самостійно, а тому, в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 згідно ухвали суду від 23.10.2020року залишено без розгляду.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 зверталася з письмовою вимогою від 14.04.2020 року до Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради із проханням провести з нею повний розрахунок не нарахованої та не виплаченої компенсації за 49 днів невикористаної щорічної відпустки за період з 09.05.2018року по 12.12.2019року в сумі 53170,88 грн та стягнути компенсацію середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні .

З наданої суду копії листа №01.1-08/716 від 30.04.2020року адресованого ОСОБА_1 судом встановлено, що відповідачем було відмовлено у вимозі про проведення повного розрахунку та виплаті компенсації за 49 днів невикористаної щорічної відпустки за період з 09.05.2018року по 12.12.2019року в сумі 53170,88 грн та компенсацію середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні з огляду на те, що ухвалою Верховного суду у справі №308/5864,18 від 28.01.2020року зупинено виконання Постанови Закарпатського апеляційного суду від 12.12.2019року у частині стягнення з Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад «Закарпатської обласної ради на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 09.05.2018року по 12.12.2019року в розмірі 655 430,49 грн. та зазначено відповідачем , що така вимога позивача про розрахунок є передчасною.

Відповідно до статті 47 та 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Наданим суду: розрахунковим листом за Березень 2020 року ОСОБА_1 , платіжним дорученням № 375 від 30.03.2020 року на суму 45 466,21 грн., проведено банком 31.03.2020року, описом згрупованих поштових переказів від 31.03.2020 року, підтверджується, що ОСОБА_1 було частково виплачено заробітну плату згідно наказу № 16-к від 30.03.2020 року у загальній сумі 40 950,73 грн. та грошову компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 4 515,48 грн., а всього 45 466,21 грн. та зазначений факт не заперечується позивачем та її представником.

Конституційний суд у своєму рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статтей 1. 12 ЗУ « Про оплату праці» надав роз`яснення, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь- яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», розглядаючи спори про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що згідно зі статтею 83 КЗпП України вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпустки та додаткової відпустки для працівників, які мають дітей, тільки в разі звільнення його з роботи, а під час неї - лише за частину цих відпусток за умови, що тривалість наданих йому при цьому щорічної й додаткової відпусток становить не менше 24 календарних днів та що працівник не є особою віком до 18 років.

Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

Якщо працівник з не залежних від нього причин (не з його вини) не використав щорічну відпустку і за роки, що передували звільненню, суд на підставі статті 238 КЗпП України має право стягнути грошову компенсацію за всі дні невикористаної відпустки.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. При невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Враховуючи зазначене, якщо працівник з якихось причин не скористався своїм правом на щорічну відпустку за кілька попередніх років (у т. ч. і за 2, 3, 4 чи більше років), він має право використати їх, а в разі звільнення, незалежно від підстав, йому має бути виплачено компенсацію за всі невикористані дні щорічних відпусток, визначених пунктом 1 частини першої ст. 4 Закону України "Про відпустки".

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з листа Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради від 31.03.2020року №01.2-14/613 та пункту 3 наказу №16-к від 30.03.2020року позивачу було нараховано заробітну плату за період з 13.12.2019року по 31.03.2020року , грошову компенсацію за 8 календарних днів основної щорічної відпустки за період з 13.12.2019року по 31.03.2020року та за 1 календарний день додаткової відпустки за період з 13.12.2019року по 31.03.2020року .

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки .

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до п.3.4 Контракту укладеного з ОСОБА_1 від 31.03.2015року тривалість щорічної оплачуваної відпустки становить 31 календарний день, що не заперечувалось та не було спростовано представником відповідача.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.9 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996року №504/96-ВР, до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку зараховується час, коли працівник фактично не працював, але за ним згідно з законодавством зберігалося місце роботи (посада) та заробітна плата повністю або частково ( в тому числі час оплачуваного вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням або переведенням на іншу роботу).

Як встановлено судом, постановою Закарпатського апеляційного суду від 12.12.2019 року у справі № 308/5864/18 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 23.12.2019 року у цій справі) ОСОБА_1 було поновлено на посаді начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради .

Відповідно до ч. 7 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Таким чином, поновлення на попередній роботі ОСОБА_1 відбулося не з дати винесення постанови Закарпатського апеляційного суду від 12.12.2019 року про таке поновлення, а з дати звільнення працівника, яка відповідно до цього рішення визнана недійсною .

Отже, час вимушеного прогулу спричиненого незаконним звільненням ОСОБА_1 з посади начальника Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради починаючи з 09.05.2018 року по 12.12.2019року підлягає зарахуванню до стажу роботи та дає право на щорічну основну відпустку .

Як встановлено судом згідно наказу №16-К від 30.03.2020року Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради Фінансово господарському відділу доручено провести повний розрахунок з ОСОБА_1 та виплатити їй: - заробітну плату за період з 13 грудня 2019 року по 31 березня 2020 року включно відповідно до штатного розпису; -грошову компенсацію за 8 календарних днів основної щорічної відпустки за пророблений період з 13.12.2019 року по 31.03.2020 року включно; -грошову компенсацію за 1 календарний день додаткової відпустки за пророблений період з 13.12.2019 року по 31.03.2020 року включно.

За таких підстав в судовому засіданні на підставі належних та допустимих доказів встановлено, що відповідачем при звільненні позивача з роботи не було нараховано та виплачено грошову компенсацію за 49 календарних днів невикористаної основної щорічної відпустки за період з 09.05.2018року по 12.12.2019року.

Представник відповідача Попов О. у судовому засіданні та у поданому суду відзиві на позовну заяву від 08.09.2020року не заперечувався факт того, що період вимушеного прогулу включається до стажу роботи та дає право на щорічну відпустку ОСОБА_1 .

Не заслуговують на увагу суду покликання в судовому засіданні представника відповідача на ту обставину, що оскільки ухвалою Верховного суду від 28.01.2020року було зупинено виконання Постанови Закарпатського апеляційного суду від 12.12.2019року до закінчення перегляду справи у касаційному порядку, в частині щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 09.05.2018 року по 12.12.2019року в розмірі 655 430 , 49 грн., то такий розмір середнього заробітку не підлягав включенню до розрахунку заробітної плати для опати грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки.

Так, відповідно до п.3 Порядку розрахунку середньої заробітної плати визначеного Постановою Кабінету Міністрів Українивід 08.02.1995року №100 (далі по тексту - Постанова КМ) при обчисленні середньої заробітної плати для оплати за час відпусток або компенсації за невикористані відпустки, до фактичного заробітку включаються виплати за час, протягом якого працівнику зберігається середній заробіток (за час попередньої щорічної відпустки, виконання державних і громадських обов`язків, службового відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. При обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору,. Суми нарахованої заробітної плати враховуються у тому місяці, за який вони нараховані та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

З Ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28.01.2020року по справі №308/5864/18 вбачається , що судом було зупинено дію Постанови Закарпатського апеляційного суду від 12.12.2019року до закінчення перегляду справи у касаційному порядку, в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 655 430 49 грн., однак, зазначене рішення касаційної інстанції не позбавляло можливості відповідача здійснити відповідні нарахування середнього заробітку на користь ОСОБА_1 ..

16.09.2020 року постановою Верховного Суду від 28.01.2020року у справі № 308/5864/18, винесеної за наслідками розгляду касаційних скарг Закарпатської обласної ради, комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради на постанову Закарпатського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року, було зазначені касаційні скарги залишено без задоволення, а постанову Закарпатського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року залишено без змін.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Однак, в судовому засіданні встановлено, що відповідачем вказаних вимог закону дотримано не було, компенсація за невикористані дні щорічної відпустки у повному обсязі у встановлені строки не виплачено та остаточний розрахунок при звільненні з ОСОБА_3 не проведений відповідачем у повному обсязі до цього часу.

Відповідно до п.2 Порядку розрахунку середнього заробітку визначеного Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі по тексту - Постанова КМ) середньомісячна заробітна плата для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки, проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки, у даному випадку з березня 2019року по лютий 2020року .

Так, як вбачається з розрахунку днів невикористаної відпустки, ОСОБА_3 , набула право на 49 календарних днів щорічної основної відпустки за період роботи з 09 травня 2018 року по 12 грудня 2019 року, та відповідачем не в повному обсязі нараховано та виплачено компенсацію за 8 календарних днів основної щорічної відпустки та за 1 календарний день додаткової відпустки за період з 13.12.2019року по 31.03.2020року .

Суд враховує розрахунок наданий позивачем щодо розміру середнього заробітку, оскільки, саме такий розмір середньоденного заробітку був перевірений та встановлений у постанові Закарпатського апеляційного суду від 12.12.2019 року і з того часу, незважаючи на виплачену відповідачем заробітну плату за період з 13.12.2019 року по 31.03.2020 року включно, позивач ОСОБА_1 фактично не працювала, що підтверджується наданими суду табелями обліку робочого часу за вказаний період.

При цьому, середній заробіток за час вимушеного прогулу та затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з березня 2019року по лютий 2020року становить 408 622,50 грн ( тобто 250 роб.днів * 1634,49 грн,день = 408 622,50 грн) .

Згідно п.7зазначеного вище Порядку обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки.

Таким чином, розмір грошової компенсації за 49 календарних днів невикористаної позивачем щорічної відпустки становить 56 401,42 (408622,50 грн : (366 календарних днів -11 святкових днів) х 49 календарні дні відпустки = 56 401,42 грн.

Також судом встановлено, що згідно розрахункового листа наданого відповідачем за березень 2020року грошова компенсація за невикористану відпустку була нарахована відповідачем та становила 4515.48 грн із розрахунку 501,72 за 1 календарний день відпустки, в той час, як належний розмір грошової компенсації повинен складати 10359, 45 грн (1151,05 грн х 9 днів = 10359,45 грн ) . Отже, відповідачем не донарахона та не здійснено компенсацію за зазначені невикористані дні щорічної відпустки в повному обсязі на суму 5843, 97 грн.

Таким чином, загальний розмір невиплаченої відповідачем грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустку становить в загальній сумі 62 245,39 грн ( 56 401,42 грн + 5843,97 грн = 62 245,39 грн.).

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за період прострочення виплати повного розрахунку при звільненні за правилами статті 117 КЗпП України, суд дійшов наступних висновків.

У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України).

Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при розгляду справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затриманням розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного для після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку.

Оскільки обов`язок своєчасної виплати заробітної плати і проведення повного розрахунку при звільненні працівника покладається саме на власника підприємства або уповноваженого ним органу, тому суд вважає, що саме роботодавець повинен доводити ту обставину, що заборгованість по виплаті компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, заборгованості розрахунку при звільненні у нього перед працівником відсутня.

З врахуванням наведеного? суд прийшов до висновку, що оскільки з вини відповідача позивачу не виплачено при звільнені всіх сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України, останній вправі згідно ст. 117 КЗпП України вимагати стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 15 квітня 2020 року по 18 грудня 2020 року (дату постановлення рішення суду ).

Відповідно до п.21 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р. при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 р.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якої пов`язана відповідна виплата.

Згідно п.8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Слід погодитися із розрахунком розміру середнього заробітку, наведеним позивачем, оскільки саме як встановлено згідно постанови Закарпатського апеляційного суду від 12.12.2019 року такий розмір середньоденного заробітку був перевірений та встановлений і з того часу, незважаючи на виплачену відповідачем заробітну плату за період з 13.12.2019 року по 31.03.2020 року включно, позивач ОСОБА_1 фактично не працювала, що підтверджується наданими суду табелями обліку робочого часу за вказаний період.

Як встановлено Закарпатським апеляційним судом у постанові від 12.12.2019 року, у справі № 308/5864/18 заробітна плата ОСОБА_1 за останні два повні місяці роботи (березень, квітень 2018 року) становила 67 014 грн. (33 507 грн. + 33 507 грн.), а кількість робочих днів за два дані місяці становить 41. Таким чином, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 за два останні повні місяці роботи становить 1634,49 грн./день (67 014 грн. ч- 41 днів = 1634,49 грн./день).

Кількість робочих днів за період з 15.04.2020 року по 18.12.2020 року включно складає 171 день, а відтак, на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 279 497,79 грн. (171 день * 1634,49 = 279 497,79 грн.).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що саме з вини відповідача відбулася затримка повного розрахунку при звільненні та виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, що відповідно до статті 236 КЗпП України є підставою для стягнення з останнього на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.04.2020 року по 18.12.2020 року включно у розмірі 279 497,79 грн , тобто по день прийняття рішення суду .

Згідно ч. 2 ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради в користь ОСОБА_1 слід стягнути компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки в сумі 62 245,39 грн (шістдесят дві тисячі двісті сорок п`ять гривень 39 копійок). та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 279 497,79 (двісті сімдесят девять тисяч чотириста дев`яносто сім гривень 79 копійок) грн. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 8, 9, 10, 12, 13, 17, 76-89, 258 - 261, 265, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. 235, 236 КЗпП України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради, про стягнення грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити.

Стягнути з Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради (Код , юридична адреса: 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, пл. Ш. Петефі, 14) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , Адреса: АДРЕСА_1 ) суму грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку у розмірі 62 245,39 (шістдесят дві тисячі двісті сорок п`ять гривень 39 копійок).

Стягнути з Комунальної установи «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради (Код , юридична адреса: 88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, пл. Ш. Петефі, 14) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , Адреса: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час затримки при звільненні в розмірі 279 497,79 (двісті сімдесят девять тисяч чотириста дев`яносто сім гривень 79 копійок) грн. за період з 15.04.2020 року по 18.12.2020 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , Адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Комунальна установа «Управління спільною власністю територіальних громад» Закарпатської обласної ради (; адреса місцезнаходження: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Ш.Петафі, 14).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Закарпатського апеляційного суд шляхом подачі через суд першої інстанції, апеляційної скарги, у 30-денний строк з дня складання повного тексту рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 17.09.2020 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 31.12.2020 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул