Справа № 465/6630/17 Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М.
Провадження № 22-ц/811/2215/18 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні представника відповідача ТзОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» Бутка А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м.Львова в складі судді Гедз Б.М. від 7 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста» про визнання кредитного та іпотечного договорів недійсними, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 07 вересня 2018 року в позові ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства ?Банк Форум? про визнання кредитного договору №0085/07/6.10-CL від 30.11.2007 р., укладеного між АКБ?Форум? та ОСОБА_3 недійсним відмовлено повністю.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 .

В своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати недійсним кредитний договір № 0085/07/6.10-СL від 30 листопада 2007 року, який укладений між АКБ «Форум» та ОСОБА_4 та визнати недійсним з моменту вчинення іпотечний договір від 30 листопада 2007 року, укладений між АКБ «Форум» та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 . Зазначає, що Банк не проводив із позичальником переддоговірної роботи у встановленому НБУ порядку, а наявність у тексті Кредитного договору вказівки на те, що умови кредитування згідно ч.2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» позичальником отримано до укладення цього договору не є належним виконанням банком вимог цього закону та правил НБУ, оскільки ані в самому тексті Кредитного договору, ані в розпорядженні Банку немає письмового документа із повним переліком інформації, що вимагається до надання споживачеві із письмовим підтвердженням споживача про ознайомлення саме з цими умовами кредитування. Також, зазначає, що у тексті кредитного договору відсутні розмір витрат позичальника на розрахунково-касове обслуговування відкритого в цілях погашення кредиту рахунку для позичальника, що зазначений у п. 2.3. договору; розмір витрат позичальника на здійснення валютно-обмінних операцій з огляду на те, що кредит надавався в іноземній валюті; перелік і розмір витрат, що мав нести позичальник на оформлення договору іпотеки згідно п. 2.1 Кредитного договору (послуги нотаріуса, послуги за реєстрацію обтяження згідно договору іпотеки); перелік і розмір витрат, які позичальник повинен нести на страхування предмета забезпечення (іпотеки) згідно п. 3.3.7 Кредитного договору; належним чином оформлений графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу, тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до Правил НБУ; у договорі відсутня докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом; сукупна вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов`язань споживача, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту; така сукупна вартість не зазначена в її процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за подорожчання кредиту, як того вимагають правила НБУ; правила зміни відсоткової ставки по кредиту, оскільки така зміна передбачена. Також, вказує на те, що в порушення п. 3.8 Правил НБУ Банк не здійснив попередження позичальника про валютні ризики та не надав у зв`язку з цим необхідної інформації з огляду на валютну складову кредиту. Також, зазначає, що судом не враховано, що у рішенні Залізничного районного суду м. Львова від 18.06.2015р. відсутні належні докази отримання ОСОБА_3 кредиту, докази сплати нею кредиту та що таке рішення постановлене без участі ОСОБА_3

19.11.2019 року судом апеляційної інстанції залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», як правонаступника відповідача Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до участі у справі.

В судове засідання після оголошення перерви позивачка (її представник) не з`явилися, однак колегія суддів вважала за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності, зважаючи на те, що позивачка повідомлялася про час та місце судового розгляду належним чином (шляхом розписки її представника після оголошення перерви у розгляді справи), заперечень щодо визначеної дати судового засідання представник позивачки не висловлював, крім цього судове засідання було призначено за значний проміжок часу, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також те, що доводи позивачки по суті справи були викладені, зокрема, у позовній заяві та апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив, апеляційної скарги, відзиву на неї, а також усних та письмових пояснень учасників справи у судах обох інстанцій, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч. 1 ст. 15, ст. 12, ч. 1 ст. 13 , ст. 81, ч. 1 ст. 95 ЦПК України, ч. 1 ст. 264, ч. 1 ст. 81, ч. ч. 4, 5 статті 82 ЦПК, ст. ст. 525, 526, 530, 628, 629, 638, 203, 215, 230, 203, 1054, 1055 ЦК України, ст. 56 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. ст.1,11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції що була чинною на момент укладення кредитного договору), ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та відмовляючи в задоволенні позову, - виходив з того, що 30 листопада 2007 року між АКБ "Форум" (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум») та фізичною особою ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 0085/07/6.10-CL, предметом якого було надання відкриття банком позичальнику кредитної лінії на споживчі цілі з лімітом кредитування 79 000,00 доларів США з відсотковою ставкою 13 % річних та кінцевим терміном виконання зобов`язання 29 листопада 2017 року. В якості забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором між АКБ "Форум" та фізичною особою ОСОБА_3 , ОСОБА_6 укладено іпотечний договір від 30 листопада 2007 року, за яким передано в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 . Згідно п.2.3 Кредитного договору ліміт кредитування за кредитною лінією зменшується згідно графіку зменшення, що визначений в Додатку № 1 до договору, який є невід`ємною частиною цього договору. Повернення кредитних коштів здійснюється шляхом сплати позичальником коштів на відкритий йому позичковий рахунок. Згідно п.п.2.4 та 2.6 Кредитного договору, проценти за користування кредитними коштами сплачуються Позичальником щомісячно не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами. При цьому, з метою зарахування сплачених коштів по Кредитному договору банк відкриває позичальнику спеціальний позичковий рахунок, визначений в п.2.3 договору. Разом з тим, внаслідок невиконання грошових зобов`язань за вказаним договором ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Ларченко Ірини Миколаївни звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 18.06.2015 року у справі № 462/3625/15-ц ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги банку задоволено, вирішено стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» кредитні кошти в розмірі 143 858 доларів США 42 центи, що в еквіваленті згідно курсу НБУ станом на 24 лютого 2015 року становить 4 069 929 гривень 92 копійки та штрафні санкції за порушення умов кредитного договору №0085/07/6.10-CL від 30 листопада 2007 року, несвоєчасну сплату нарахованих відсотків в розмірі 2 205 200 гривень 63 копійки. Так, у вказаному рішенні встановлено, що 30 листопада 2007 року між АКБ "Форум" в особі Львівської філії, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «БАНК ФОРУМ» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 0085/07/6.10-CL, предметом якого було надання відкриття банком позичальнику кредитної лінії на споживчі цілі з лімітом кредитування 79 000,00 доларів США з відсотковою ставкою 13 % річних та кінцевим терміном виконання зобов`язання 29 листопада 2017 року. Також встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі 79 000,00 (сімдесят дев`ять тисяч) доларів США 00 центів, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 0085/07/6.10-CL від 30.11.2007 року за період з 24.02.2014 року по 23.02.2015 року. А відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, незважаючи на значний термін прострочення за кредитним договором, надісланої банком та отриманої відповідачем вимоги щодо сплати боргу, ним не повернуто банку ні простроченої заборгованості за кредитним договором, ні повної сплати кредиту з процентами. Отже, дані обставини встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили 17.07.2015 року, відтак, доказуванню не підлягають. Крім того, у відповідності до п.7.2 Кредитного договору, сторони зафіксували свою згоду з тим, що ними узгодженні усі істотні умови і зобов`язуються надалі ніяких претензій одна до одної з цього приводу не мати. Цей договір відображає повне розуміння сторонами його предмету та інших питань, зазначених в цьому договорі. А відповідно до п.7.3 Кредитного договору цей договір набуває чинності з моменту підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Судом встановлено, що укладений договір кредиту та іпотечний договір, були добровільно підписані ОСОБА_3 , про що свідчить наявний на кожному аркуші договорів підпис останньої, а відтак така погодилася зі всіма істотними умовами договору, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, як це передбачено ч.1 ст. 628 ЦК України. Рішенням суду встановлено, що банк свої обов`язки за кредитним договором виконав та надав позивачу кредитні кошти, факт отримання яких нею не оспорюється, однак позивач свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим ухвалено рішення суду про задоволення позовних вимог банку. Крім того, судом встановлено, що позичальник добровільно визначив та обрав для себе контрагента, суму кредиту, валюту кредитування, термін та порядок його погашення, що підтверджується належними та допустимими доказами, графік погашення заборгованості за кредитним договором підписаний власноруч позивачем; договір кредиту не суперечить нормам ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, оскільки при укладенні договору волевиявлення позичальника було вільним і відповідало його внутрішній волі. Зі змісту кредитного договору вбачається, що в такому, банк, керуючись ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», зазначив інформацію про умови кредитування, вартість споживчого кредиту, розмір сплати щомісячних платежів, а також підстави та розмір нарахування штрафних санкцій, такий підписаний особисто позивачем, що свідчить про те, що вона була з ними ознайомлена належним чином. Протягом дії кредитного договору позивач не зверталася до банку з пропозицією щодо внесення будь-яких змін до запропонованої до підписання редакції кредитного договору, за роз`ясненням положень, які були їй не зрозумілі або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, тим самим погоджуючись зі всіма умовами такого договору, а також не скористалася правом на відкликання згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що кредитний та іпотечний договори, укладені між сторонами є несправедливим для неї, оскільки при підписанні даних договорів позивач ознайомилась та погодилась з їх умовами, а відтак, проаналізувавши встановлені обставини, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для визнання договору недійсним, а всі твердження позивача з даного приводу судом розцінюються як її спосіб захисту власних інтересів від наслідків, можливість настання яких залежить лише від її добросовісної поведінки при виконанні взятих на себе за кредитним договором зобов`язань. Враховуючи викладені фактичні обставини укладення спірного кредитного договору та його зміст, з урахуванням норм чинного законодавства на момент його укладення, суд вважав, що у відповідності до вимог ст. ст. 203, 1054, 1055 ЦК України, а також інших наведених вище нормативно-правових актів при укладанні спірного кредитного договору, між його сторонами були дотримані всі передбачені діючим на той час законодавством істотні умови даного виду договорів, які обумовлені їх згодою, як узгоджені сторонами, так і ними прийняті, а також дотримані вимоги щодо форми кредитного договору. Окрім того, на момент укладення спірного кредитного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення відповідало їхній внутрішній волі, було вільним, що підтверджується власноручними підписами учасників правочину та печаткою фінансової установи. Таким чином, викладене виключає можливість визнання спірного кредитного договору недійсним як правочину повністю чи частково, зокрема і на підставі ст. 230 ЦК України. Оскільки доказів на підтвердження позовних вимог позивачем не надано, а позивач не довів тих обставин, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, у зв`язку з цим суд вважав, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду вцілому відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Позивач ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», в якому просила:

- визнати недійсним кредитний договір № 0085/07/6.10-СL від 30 листопада 2007 року, який укладений між АКБ «Форум» та ОСОБА_4 ;

- визнати недійсним з моменту вчинення іпотечний договір від 30 листопада 2007 року, укладений між АКБ «Форум» та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 .

В обґрунтування вимог, покликалася на те, що 30.11.2007 року між АКБ «Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум») та нею укладено кредитний договір №0085/07/6.10-СL, предметом якого було відкриття банком позичальнику кредитної лінії на споживчі цілі з лімітом кредитування 79000,00 доларів США з відсотковою ставкою 13 % річних та кінцевим терміном виконання зобов`язання 29 листопада 2017 року. В якості забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між АКБ "Форум" та ОСОБА_3 , ОСОБА_6 укладено іпотечний договір від 30 листопада 2007 року, за яким передано в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 . Згідно п.2.3 кредитного договору ліміт кредитування за кредитною лінією зменшується згідно графіку зменшення, що визначений в Додатку № 1 до цього договору. Згідно п.п.2.4 та 2.6 кредитного договору, проценти за користування кредитними коштами сплачуються позичальником щомісячно не пізніше 20-го числа наступного за місяцем користування кредитними коштами. При цьому, з метою зарахування сплачених коштів по кредитному договору банк відкриває позичальнику спеціальний позичковий рахунок, визначений в п.2.3 договору. Проте вважає, що вказані договори було укладено з порушенням вимог ст.203 ЦПК України та положень Закону України «Про захист прав споживача», умови таких є несправедливими та грубо порушують права відповідача як споживача фінансових послуг. Зокрема, банком в порушення «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» не проведено переддоговірної роботи у встановленому НБУ порядку, не надано відповідачу як споживачу послуг в галузі споживчого кредитування в письмовій формі повної інформації про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту. У зв`язку з наданням кредиту в іноземній валюті Банком не попереджено споживача про обов`язок нести валютні ризики під час виконання зобов`язань за кредитним договором; не надано інформації щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків та комісій, пов`язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов`язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ними. В порушення ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживача» та п.п. 3.1, 3.2 Правил, кредитний договір не містить детального розпису загальної вартості кредиту для споживача, права дострокового повернення кредиту та графіку платежів. Договір містить несправедливі умови щодо фактично односторонньої зміни процентної ставки банком та сплати позичальником на користь банку непередбачуваних платежів у вигляді комісії. Перелічені факти відсутності переддоговірної роботи та необхідних умов в кредитному договорі, особливо в частині відсутності законного визначення ціни договору (неврахування всіх витрат позичальника, неоформлення графіку платежів з необхідними даними, невизначення сукупної вартості кредиту, абсолютного значення здорожчання кредиту), що мав зробити банк, проте свідомо не зробив, фактично призвели до того, що позивач з вини банку не мав достатньої та необхідної інформації для прийняття рішення щодо укладення чи неукладення кредитного договору на наявних умовах, а якби мав всю необхідну інформацію в повному обсязі, особливо про ціну договору в частині абсолютного здорожчання кредиту та валютні ризики у зв`язку з ним, то не уклав би його на таких умовах. Крім того, в кредитному договорі між банком та позивачем умовою надання кредитних коштів є виконання споживачем ряду обов`язків, передбачених п.2.2 Договору, які несуть для споживача одразу ж додаткові витрати, натомість обов`язок банку надати кредитні кошти чітко не визначений, а також взагалі не встановлено строк його виконання, що фактично означає наявність в договорі умови, за якою банк може виконати чи не виконати своє зобов`язання на власний розсуд. У розділі 3 договору встановлені права та обов`язки сторін, так для банку встановлено всього два обов`язки, при чому, один із них полягає в дотриманні банківської таємниці, що і так само по собі врегульовано законодавством, а другий - в загальному обов`язку банку надати кредит без будь-якого визначення строків його виконання. В той же час, для позичальника в підпункті 3.3 Договору встановлено 13 обов`язків з чіткими строками їх виконання і частина цих обов`язків надмірно обтяжує позичальника. Перелічені факти свідчать, що при укладенні договору з боку банку було свідомо допущено встановлення таких умов договору, які порушують принцип рівності сторін, порушують ЗУ "Про захист прав споживачів" та в цілому призводять до суттєвого дисбалансу договірних прав та обов`язків на користь банку, що погіршує становище позичальника та порушує його цивільні права. За таких умов згідно частини 6 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" договір підлягає визнанню недійсним. Недійсність кредитного договору тягне за собою недійсність укладеного з метою забезпечення виконання зобов`язань за таким іпотечного договору.

Як вбачається із матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 30 листопада 2007 року між АКБ "Форум" (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум») та фізичною особою ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 0085/07/6.10-CL, предметом якого було надання відкриття банком позичальнику кредитної лінії на споживчі цілі з лімітом кредитування 79000,00 доларів США з відсотковою ставкою 13 % річних та кінцевим терміном виконання зобов`язання 29 листопада 2017 року.

Для забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором між АКБ "Форум" та ОСОБА_3 , ОСОБА_6 укладено іпотечний договір від 30 листопада 2007 року, за яким передано в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно п.2.3 Кредитного договору ліміт кредитування за кредитною лінією зменшується згідно графіку зменшення, що визначений в Додатку № 1 до договору, який є невід`ємною частиною цього договору. Повернення кредитних коштів здійснюється шляхом сплати позичальником коштів на відкритий йому позичковий рахунок.

Згідно п.п.2.4 та 2.6 Кредитного договору, проценти за користування кредитними коштами сплачуються Позичальником щомісячно не пізніше 20-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами. При цьому, з метою зарахування сплачених коштів по Кредитному договору банк відкриває позичальнику спеціальний позичковий рахунок, визначений в п.2.3 договору.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями статей 626628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 526, 527 ЦК України належним виконанням зобов`язання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження сторони зобов`язання, про що може бути зазначено у договорі або виданій відповідно до закону довіреності.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Частиною другою статті 19 Закону визначено, що підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Сукупною вартістю кредиту є інформація про процентну ставку, вартість сукупних послуг та інших фінансових зобов`язань позивача, варіанти погашення кредиту, кількість платежів, їх періодичність та обсяги.

Згідно із пунктом 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки зобов`язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх сукупних послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Після укладення договору між сторонами виникають зобов`язальні правовідносини.

Так, пунктом 7.2 кредитного договору передбачено, що сторони фіксують свою згоду з тим, що ними узгоджені усі істотні умови, і зобов`язуються надалі ніяких претензій одна до одної з цього приводу не мати. Цей договір відображає повне розуміння сторонами предмета та інших питань, зазначених в цьому договорі. Всі попередні заяви, домовленості чи угоди між сторонами з предмета цього договору анулюються з моменту набрання чинності цим договором в частині, що суперечать умовам цього договору.

Також, згідно з пунктом 7.7 договору умови кредитування відповідно до пункту 2 статті 11 «Про захист прав споживачів» позичальником отримано до укладення цього договору.

Крім цього слід вказати, що в розумінні статей 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів» ненадання банком повної інформації про сукупну вартість кредиту, на що посилається позивачка не є правовою підставою для визнання кредитної угоди недійсною, оскільки умови кредитного договору містять інформацію щодо розміру процентної ставки, сукупних послуг позичальника, порядок погашення кредиту та періодичність платежів.

Враховуючи вказане, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про безпідставність позовних вимог.

Крім цього такі висновки суду відповідають і практиці Верховного Суду у постанові від 06.02.2018 року у справі №464/3576/15-ц.

Враховуючи наведене, судом першої інстанції правильно відмовлено у задоволенні позову у повному обсязі.

Тому, слід вважати доводи апеляційної скарги безпідставними та саму скаргу слід відхилити, оскаржуване ж рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 7 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 19 березня 2020 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра