ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4914/20 Справа № 206/3445/19 Суддя у 1-й інстанції - Сухоруков А. О. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання батьківства, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання батьківства.

26 листопада 2019 року від представника третіх осіб - адвоката Клименко Н.Л. надійшло клопотання про зупинення провадження по справі, яке обґрунтоване тим, що ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.11.2019 року було відкрито провадження по справі №206/5962/19 за заявою ОСОБА_3 , про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім. У випадку встановлення спорідненості у порядку, передбаченому ст. 128 СК України, суд вирішує спір між сторонами. Таким чином, у тому випадку, якщо ОСОБА_2 буде визнано безвісно відсутнім, провадження по справі, у якій він є відповідачем буде неможливим.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2020 року зупинено провадження в даній цивільній справі до набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі №206/5962/19 за заявою ОСОБА_3 про визнання фізичної особи відсутньою.

Ухвала суду мотивована неможливістю розгляду справи до вирішення питання по справі про визнання відповідача ОСОБА_2 безвісно відсутньою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила вказану ухвалу скасувати.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 03 березня 2020 року суд першої інстанції закінчив підготовче судове засідання та призначив розгляд справи по суті, однак зупинення провадження на даній стадії судового розгляду прямо заборонено процесуальним законом, оскільки були зібрані всі докази, які дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом розгляду. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції з моменту відкриття провадження у справі знав про те, що місцезнаходження відповідача невідоме. Крім того, апелянт стверджує, що цивільно-процесуальним законодавством України дозволяє розглядати цивільні справи, в яких місцезнаходження відповідача не відоме.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Задовольняючи клопотання про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що якщо ОСОБА_2 буде визнано безвісно відсутнім, продовження провадження по справі, яка розглядається судом та у якій він є відповідачем, буде не можливим.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи, а саме з позовної заяви вбачається, що позивачка просила визнати батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Клопотання про зупинення провадження у справі обґрунтоване тим, що ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.11.2019 року було відкрито провадження по справі №206/5962/19 за заявою ОСОБА_3 , про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім. У випадку встановлення спорідненості у порядку, передбаченому ст. 128 СК України, суд вирішує спір між сторонами. Таким чином, у тому випадку, якщо ОСОБА_2 буде визнано безвісно відсутнім, провадження по справі, у якій він є відповідачем буде неможливим.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Диспозиція приведеної норми свідчить про те, що обов`язок суду зупинити провадження у справі виникає винятково у випадку, коли інша пов`язана справа перебуває у провадженні суду (тобто у ній відкрите провадження) і за своїм характером є конституційною, адміністративною, цивільною, господарською або кримінальною.

Згідно ч.1 п.5 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції посилався на постанову ВС/КЦС №317/3139/15-ц від 28.02.2018, за якою: «Особа, яку судом визнано безвісно відсутньою не може бути відповідачем у інших справах.

Встановивши, що від наслідків розгляду заяви ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім залежить розгляд даної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, оскільки особа, яку судом буде визнано безвісно відсутньою не може бути відповідачем у інших справах, - суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про зупинення провадження по справі.

Доводи апелянта в скарзі про те, що суд першої інстанції призначивши розгляд справи по суті не мав права зупиняти провадження на даній стадії судового розгляду, оскільки були зібрані всі докази, які дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом розгляду, а також те, що цивільно-процесуальним законодавством України дозволяє розглядати цивільні справи, в яких місцезнаходження відповідача не відоме, - колегія суддів вважає безпідставними з наведених вище підстав.

Враховуючи викладне, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи вказане питання судом першої інстанції було дотримано вимоги процесуального закону, а тому ухвала як законна та обґрунтована повинна бути залишена без змін,а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко