Провадження № 2/760/2221/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ заочне /

17 лютого 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Олех Ю.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та пені за несвоєчасну сплату аліментів, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 29 370, 97 гр. заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та 26 745, 97 гр. пені.

Посилається в позові на те, що з травня 2013 року по липень 2016 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем.

Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

14 березня 2018 року між нею та відповідачем був укладений договір про сплату аліментів на дитину, який засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харченко Л.В. за № 588.

Пунктом 1.3. договору встановлено обов`язок відповідача, як платника, сплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі 1 500, 00 гр. щомісяця.

Згідно до п. 1.4. договору платник повинен здійснювати виплату аліментів щомісяця, не пізніше 30 числа поточного місяця.

Однак умови договору відповідачем не виконуються, в зв`язку з чим виникла заборгованість по платежах.

Станом на 11 листопада 2019 року за період з 14 березня 2018 року заборгованість по сплаті аліментів становить 29 370, 97 гр.

Відповідно до довідки, виданої АТ Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» від 16 жовтня 2019 року, в період з 13 березня 2018 року по 16 жовтня 2018 року аліменти відповідачем на виконання умов договору не перераховувалися.

Отже, загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів у період з 14 березня 2018 року по 11 листопада 2019 року становить 26 745,97 гр.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позивачка у судове засідання не з`явилася.

Подала до суду заяву, якою просить розглядати справу в її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судові засідання неодноразово не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України.

Про причину неявки суд до відома не поставив.

Судові повістки, що направлялися на його адресу за зареєстрованим місцем проживання, поверталися до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення у зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання.

Порядок вручення судових повісток врегульовано п.п. 91, 99, 99-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року / в редакції постанови КМУ № 1149 від 27.12.2019 року /.

Відповідно до ч.ч. 3, 9 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Виходячи з цього, порядку повідомлення адресата про надходження судової повістки, неявка адресата за її отриманням у поштовому відділенні є відмовою від її отримання, а тому особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Ухвалою суду від 10 грудня 2019 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву.

Станом на день ухвалення рішення у справі відповідачка своїм правом не скористалась, відзив на позовну заяву не подала.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

3) відповідач не подав відзив;

4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 липня 2016 року.

Від спільного проживання мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 27 вересня 2019 року шлюб сторін був розірваний.

14 березня 2018 року між сторонами був укладений договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харченко Л.В. за № 588, яким встановлено розмір, строки та порядок виплати аліментів.

Відповідно до пунктів 1.3. 1.4 договору сторони домовилися, що відповідач, як батько, зобов`язаний сплачувати на утримання дитини аліменти в розмірі 1 500, 00 гр. щомісяця.

Платник повинен здійснювати виплату аліментів щомісяця не пізніше 30 числа поточного місяця.

/ а.с. 5 - 8 /

Звертаючись до суду позивач зазначає, що умови договору відповідачем не виконуються, з березня 2018 року аліменти на утримання дитини ним не сплачуються.

Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначено ст.ст.180-182 СК України, стягнення заборгованості по аліментах врегульовано ст.ст.194-197 Сімейного кодексу України та ст.71 Закону України «Про виконавче провадження».

Звертаючись до суду, позивач зазначає, що вони з відповідачем спільно не проживають з грудня 2016 року.

Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати з нею, відповідач будь-якої фінансової допомоги не надає.

Відповідно до п. 1.2 укладеного сторонами договору у зв`язку з тим, що дитина проживає з матір`ю за місцем її реєстрації, відповідно до ст. 180-182 СК України, платник за домовленістю сторін зобов`язується надавати отримувачу аліменти на дитину, а також здійснювати інші передбачені даним договором виплати.

Сторони при укладенні договору домовилися, що будуть керуватися положеннями, закріпленими в постанові Кабінету Міністрів України № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків та інших осіб» для визначення щомісячного розміру аліментів на дитину.

Згідно з п. 1.4 договору платник повинен здійснювати виплату аліментів щомісяця, не пізніше 30 числа поточного місяця, банківським переказом на картковий рахунок отримувача: банк-отримувач: ПАТ КБ ПриватБанк; МФО 305229; призначення платежу: поповнення карткового рахунку № НОМЕР_1 .

З матеріалів справи, а саме наданого позивачем витягу з зазначеної банківської карти, вбачається, що починаючи з березня 2018 року кошти на виконання умов укладеного договору про сплату аліментів на картковий рахунок не надходили.

/ а.с. 9 - 15 /

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно статей 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є: умови про предмет договору; умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду; а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Укладений між сторонами договір містить усі істотні умови, які необхідні для укладення такого виду договору, умови надання коштів на утримання дитини, їх розмір відповідає ст. 9, ч.2 ст. 93 СК України, ч.1 ст.189 СК України, інтересам дитини та є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом.

Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

У разі невиконання одним із батьків свого обов`язку за договором аліменти з нього можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до ст. 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 6 Європейської конвенції з прав людини гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 12724670/15ц від 21 серпня 2018 року, встановлений ч.2 ст. 189 СК України порядок стягнення аліментів за виконавчим написом нотаріуса не може бути перешкодою для звернення за захистом порушених прав до суду.

Окрім того, законодавець передбачив додаткову можливість спрощеного стягнення аліментів за виконавчим написом нотаріуса саме в інтересах дітей з метою спрощення процедурних питань, але в жодному разі цим правом не обмежив право на судовий захист.

Виходячи з цього та викладеного вище, невиконання відповідачем умов укладеного договору, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в цій частині та стягнення з відповідача заборгованості з виплати аліментів на утримання дитини відповідно до пункту 1.3 договору.

Відповідно до п. 2.2 укладеного між сторонами договору у разі невиконання, несвоєчасного або неналежного виконання платником умов даного договору та виникнення заборгованості з його вини, платник зобов`язаний виплатити неустойку у вигляді пені в розмірі 3 (трьох) відсотків від невиплаченої суми за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно зі ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ч.1 ст.546 ЦК України неустойкою забезпечується виконання зобов`язання.

В ч.1 ст.547 ЦК України зазначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

При укладенні договору сторони його пунктом 2.2. визначили відповідальність платника, тобто відповідача, у разі невиконання, несвоєчасного або неналежного виконання умов договору у вигляді пені в розмірі 3% від невиплаченої суми за кожен день прострочення забов`язання.

Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і в цій частині.

З розрахунку позивача вбачається, що розмір пені з квітня 2018 року до листопада 2019 року становить 26 745, 97 гр.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності встановлюється у три роки.

В свою чергу, відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність в один рік.

За змістом ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідач, не з`явившись до суду, проти вимог позивача заперечень не висловив, розрахунку заборгованості та пені не спростував і про застосування строків позовної давності не заявив.

Виходячи з цього, невиконання відповідачем умов договору, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача і в цій частині.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При зверненні до суду позивачкою судовий збір сплачений не був, а тому, відповідно до розміру задоволених позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню 768, 40 гр. судового збору на користь держави.

Керуючись ст.ст. 8,93-95,99,180,189, 196 Сімейного кодексу України, ст. ст. 6, 203,257, 258, 267,526, 527, 546, 547, 549, 626, 628, 631 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІН: НОМЕР_2 / на користь ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ІН: НОМЕР_3 / 29 370, 97 гр. заборгованості по сплаті аліментів та 26 745, 97 гр. пені.

Стягнути з ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІН: НОМЕР_2 / 768, 40 гр. судового збору на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Л .А. Шереметьєва