1Справа № 335/106/20 2/335/912/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Каравайко В.В., розглянувши у залі суду в м. Запоріжжі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Яблунецьке хлібоприймальне підприємство» про стягнення заборгованості за договором про фінансовий лізинг, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Яблунецьке хлібоприймальне підприємство» про стягнення заборгованості за договором про фінансовий лізинг №00014330 від 21.07.2017 року, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

21.07.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Яблунецьке хлібоприймальне підприємство" було укладено договір про фінансовий лізинг №00014330 та додатки до договору, зокрема: загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу та графік покриття витрат та виплати лізингових платежів.

Згідно умов п. 3.1. договору об`єктом лізингу є транспортний засіб типу VW LNF New Amarok DoubleCab RANCHO 2.0 TDI 180P, шасі № НОМЕР_1 , двигун №CSH 190182, вартістю - 1 104 857,60 грн (надалі - об`єкт лізингу).

Усі платежі, що підлягають сплаті, повинні бути сплачені в гривнях відповідно до пунктів 6.3. та 6.4. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу.

Сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов Договору, а саме: предмет лізингу та його вартість; строк, на який надається право користуватися предметом лізингу; початок та кінець строку лізингу, розмір першого лізингового платежу, щомісячний платіж; графік платежів; умови передачі предмета лізингу у власність Лізингоодержувача після закінчення строку лізингу та інше, Лізингоодержувач своїм підписом на договорі підтвердив, що він ознайомлений та зрозумів усі умови договору про фінансовий лізинг.

Виконання зобов`язань Лізингоодержувача за договором забезпечено порукою ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1 та розділу «Умови поруки» договору, поручитель несе солідарну відповідальність за виконання всіх зобов`язань Лізингоодержувача, також за будь-якого Лізингоодержувача в разі переведення/заміни особи Лізингоодержувача.

Згідно Графіку лізингових платежів, перший лізинговий платіж підлягав сплаті 21.07.2017 р., а останній - 15.07.2022 р., що загалом складає 60 платежів.

У зв`язку з несплатою станом на 18.06.2019 лізингових платежів в розмірі 83 436,69 грн., позивач керуючись приписами ч.2 ст.7 Закону України "Про фінансовий лізинг", пунктами 8.3.2, 12.6.1, 12.9 загальних комерційних умов внутрішнього лізингу, направив відповідачу вимогу №00014330 від 18.06.2019 про сплату заборгованості за договором протягом 3-х днів з дня отримання вимоги.

У зазначеній вимозі позивач також повідомив відповідача про відмову від договору фінансового лізингу №00014330 від 21.07.2017 та вимагав від останнього повернути об`єкт лізингу на користь ТОВ "Порше Лізинг Україна" за адресою: м. Київ, пр-т Павла Тичини, буд. 1-В, офіс "В", впродовж 10 робочих днів з дня доставки цього повідомлення на адресу місцезнаходження відповідача.

Відповідач відповіді на вимогу позивача №00014330 від 18.06.2019 не надав та після спливу строку визначеного у вимозі, об`єкт лізингу позивачу не повернув, договір фінансового лізингу №00014330 від 21.07.2017 припинився відповідно до погоджених в п. 12.6.1, п.12.7 договору умов.

22.10.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Н.С. вчинено виконавчий напис за №2189 про повернення майна від Лізингоодержувача на користь ТОВ "Порше Лізинг Україна", а саме: об`єкт фінансового лізингу - транспортний засіб типу VW LNF New Amarok DoubleCab RANCHO 2.0 TDI 180P, шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 ,, вартістю 638 280,54грн (а.с.64).

25.10.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Діною Петрівною на підставі виконавчого напису №2189 від 22.10.2019 р. відкрито виконавче провадження ВП№60420171.

28.10.2019 р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П. в межах виконавчого провадження повернуто об`єкт лізингу від Лізингоодержувача до позивача.

Внаслідок неналежного виконання Лізингоодержувачем своїх зобов`язань по сплаті лізингових платежів, виникла заборгованість за лізинговими платежами у сум 198,12 грн., та за час фактичного користування об`єктом лізингу з липня 2019 р. по жовтень 2019 р. у сумі 111 248,92грн.

Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України, позивачем за період прострочення нараховано 3% річних у сумі 1058,39 грн. та інфляційні втрати у сумі 1001,24 грн.

Згідно з пунктом 8.2. контракту, у випадку прострочення сплати платежу до лізингоодержувача застосовуються наступні штрафні санкції: пеня у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу.

За несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, відповідачу нараховано позивачем пеню в сумі 3527,96грн.

Відповідно до пп.8.2.3 договору передбачено, що у випадку прострочення сплати платежу до лізингоодержувача застосовуються такі санкції, зокрема компенсація будь-яких витрат, понесених ТОВ "Порше Лізинг Україна" та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, невиплачених лізингоодержувачем у відповідності до контракту.

Пунктом 8.6. контракту передбачено, що будь-які збитки, заподіяні невиконанням або неналежним виконанням стороною своїх обов`язків за контрактом, підлягають відшкодуванню у повному обсязі додатково до штрафних санкцій, передбачених контрактом.

Пунктом 12.9 контракту, у разі дострокового закінчення строку лізингу/припинення контракту відповідно до пункту 12 контракту, відмови лізингоодержувача придбати об`єкт лізингу, як передбачено пунктом 4.2., а також якщо Порше Лізинг Україна вимагає повернення об`єкта лізингу відповідно до інших положень контракту, лізингоодержувач зобов`язаний повернути об`єкт лізингу за свій власний рахунок у відмінному робочому та технічному стані за адресою місцезнаходження Порше Лізинг Україна, якщо інша адреса не вказана Порше Лізинг Україна, впродовж 10 (десяти) робочих днів від дати одержання відповідного запиту. В цей же строк лізингоодержувач сплачує Порше Лізинг Україна будь-яку різницю між вартістю об`єкта лізингу (тобто сумою грошових коштів, що було фактично отримано Порше Лізинг Україна в результаті продажу об`єкта лізингу або якщо об`єкт лізингу залишився у власності Порше Лізинг Україна, ринковою вартістю об`єкта лізингу, що визначається професійним оцінювачем майна відповідно до чинного законодавства) та лізинговими платежами, що залишилися несплаченими відповідно до Графіка покриття витрат та виплати лізингових платежів (плану відшкодування), а також іншими платежами що залишилися несплаченими лізингоодержувачем відповідно до контракту. Сторони погодили, що вказана різниця є упущеною вигодою Порше Лізинг Україна та має бути відшкодована лізингодавцю лізингоодержувачем відповідно до умов контракту та чинного законодавства. Зобов`язання щодо сплати такої різниці залишається чинним до моменту його виконання лізингоодержувачем, в тому числі після закінчення строку лізингу/припинення контракту.

Тобто, зазначена різниця є тими коштами, які б позивач отримав у випадку неналежного виконання Лізингоодержувачем взятих на себе зобов`язань за договором та складає 137 617,48 грн.

Враховуючи вищевикладене, ТОВ «Порше Лізинг Україна» просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за договором лізингу в розмірі 254652,11 гривень, витрати на правничу допомогу у розмірі 7800,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3819,79 грн.

Ухвалою судді від 22.01.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов (т. 1 а.с. 104).

17.02.2020 року від представника третьої особи адвоката Кузьмича С.О. надійшли пояснення щодо позову, у якому представник просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки при розірванні у позасудовому порядку договору фінансового лізингу позивачем не було дотримано порядок повідомлення третьої особи про припинення договору, не направлено платіжних вимог відповідно до п. 8.3 договору. Крім того, позивачем не надведено жодних доказів того, що ним упущено вигоду, внаслідок розірвання договору, а отже немає й підтвердження реальності понесених позивачем витрат. Також позивачем не додано до позовної заяви доказів які саме послуги надавалися ТОВ «Тріпл Сі» та чому для аналізу документів та консультацій по клієнту було залучено і АО «КПД Консалтинг». На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (т. 1 а.с. 108-113).

17.02.2020 року на адресу суду від представника третьої особи адвоката Кузьмича С.О. надійшло клопотання про зупинення розгляду справи до набрання законної сили рішенням Господарського суду Житомирської області у справі №906/21/20 за позовом ТОВ «Порше Лізинг Україна» до ТОВ «Яблунецьке хлібоприймальне підприємство» про стягнення заборгованості за договором про фінансовий лізинг №00014330 від 21.07.2017 року (т. 1 а.с. 121-141).

19.03.2020 року ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито та справу призначено до судового розгляду (т. 1 а.с. 174).

17.09.2020 року ухвалою суду клопотання представника третьої особи про зупинення провадження у справі було задоволено, провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням Господарського суду Житомирської області у справі №906/21/20 за позовом ТОВ «Порше Лізинг Україна» до ТОВ «Яблунецьке хлібоприймальне підприємство» про стягнення заборгованості за договором про фінансовий лізинг №00014330 від 21.07.2017 року (т. 1 а.с.245).

23.09.2020 року на адресу суду від Господарського суду Житомирської області надійшло повідомлення про розгляд судом справи №906/21/20 (т. 2 а.с. 1).

19.10.2020 року на адресу суду від представника третьої особи надійшло клопотання про відновлення провадження у справу у зв`язку з ухваленням рішення Господарським судом Житомирської області від 08.09.2020 року по справі №906/21/20 (т. 2 а.с. 5).

27.10.2020 року на електронну адресу суду від Господарського суду Житомирської області надійшла копія рішення суду по справі №906/21/20 від 08.09.2020 року (т. 2 а.с. 8-23).

Ухвалою судді від 29.10.2020 року провадження у справі поновлено та призначено судове засідання (т. 2 а.с. 24).

02.11.2020 року на адресу суду від Господарського суду Житомирської області надійшла засвідчена копія рішення суду по справі №906/21/20 від 08.09.2020 року, яке набрало законної сили 08.10.2020 року (т. 2 а.с. 28-36).

Сторони в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, від позивача надходила заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

У зв`язку з чим, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 82 ЦПК України.

Судом встановлено, що 21.07.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Яблунецьке хлібоприймальне підприємство" було укладено договір про фінансовий лізинг №00014330 та додатки до договору, відповідно до умов якого об`єктом лізингу є транспортний засіб типу VW LNF New Amarok DoubleCab RANCHO 2.0 TDI 180P, шасі № НОМЕР_1 , двигун №CSH 190182, вартістю - 1 104 857,60 грн. (а.с. 37-48).

Виконання зобов`язань Лізингоодержувача за договором забезпечено порукою ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 1 та розділу «Умови поруки» договору, поручитель несе солідарну відповідальність за виконання всіх зобов`язань Лізингоодержувача, також за будь-якого Лізингоодержувача в разі переведення/заміни особи Лізингоодержувача.

Оскільки ТОВ "Яблунецьке хлібоприймальне підприємство" належним чином не виконувались умови договору, позивачем нарахована заборгованість у розмірі 254 652,11грн, із яких 198,12грн - заборгованості за лізинговими платежами, 111 248,92грн - заборгованості за платежами за фактичне використання об`єкту лізингу, 1 058,39грн - 3% річних, 1 001,24грн - інфляційних втрат, 3 527,96грн - 10% пені, 137 617,48 грн. - інших витрат за договором про фінансовий лізинг, що підтверджується розрахунком заборгованості (т. 1 а.с. 19-20).

Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 08.09.2020 року по справі №906/21/20, яке набрало законної сили, було встановлено, що ТОВ "Яблунецьке хлібоприймальне підприємство" сплачено на рахунок позивача 117 034,63 грн., з яких: 198,12 грн. заборгованості за лізинговими платежами, 111 248,92 грн. - заборгованість за платежами за фактичне використання об`єкту лізингу, 1058,39 3 % річних, 3 527,96 грн. - пені, інфляційні втрати в сумі 1 001,24 грн., у зв`язку з чим, провадження у справі в цій частині стягнення було закрито за відсутністю предмета спору.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, оскільки наявне рішення суду, яке набрало законної сили, яким встановлено погашення Лізингоодержувачем заборгованості, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог, заявлених до ОСОБА_1 , в частині стягнення заборгованості у сумі 117 034,63 грн., з яких: 198,12 грн. заборгованості за лізинговими платежами, 111 248,92 грн. - заборгованість за платежами за фактичне використання об`єкту лізингу, 3 527,96 грн. - пені, інфляційні втрати в сумі 1 001,24 грн., а також 3 % річних у сумі 1058,39 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 137 617,48 грн. інших витрат за договором фінансового лізингу на підставі ст.22 ЦК України, ст.225 ГК України, п.п.8.6, 8.2.3, 12.9 контракту.

Розглядаючи заявлені позивачем вимоги про стягнення 137 617,48 грн. інших витрат за договором фінансового лізингу, які кваліфіковані позивачем як збитки заподіяні неналежним виконанням відповідачем договору фінансового лізингу судом враховується таке.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до частини 1 якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пп.8.2.3 договору передбачено, що у випадку прострочення сплати платежу до лізингоодержувача застосовуються такі санкції, зокрема компенсація будь-яких витрат, понесених ТОВ "Порше Лізинг Україна" та/або винагороди, включаючи, окрім іншого, гонорари юристам, судові та позасудові витрати, нараховані/виплачені з метою відшкодування сум, невиплачених лізингоодержувачем у відповідності до контракту.

Пунктом 8.6. контракту передбачено, що будь-які збитки, заподіяні невиконанням або неналежним виконанням стороною своїх обов`язків за контрактом, підлягають відшкодуванню у повному обсязі додатково до штрафних санкцій, передбачених контрактом.

Згідно з пунктом 12.9 контракту, у разі дострокового закінчення строку лізингу/припинення контракту відповідно до пункту 12 контракту, відмови лізингоодержувача придбати об`єкт лізингу, як передбачено пунктом 4.2., а також якщо Порше Лізинг Україна вимагає повернення об`єкта лізингу відповідно до інших положень контракту, лізингоодержувач зобов`язаний повернути об`єкт лізингу за свій власний рахунок у відмінному робочому та технічному стані за адресою місцезнаходження Порше Лізинг Україна, якщо інша адреса не вказана Порше Лізинг Україна, впродовж 10 (десяти) робочих днів від дати одержання відповідного запиту. В цей же строк лізингоодержувач сплачує Порше Лізинг Україна будь-яку різницю між вартістю об`єкта лізингу (тобто сумою грошових коштів, що було фактично отримано Порше Лізинг Україна в результаті продажу об`єкта лізингу або якщо об`єкт лізингу залишився у власності Порше Лізинг Україна, ринковою вартістю об`єкта лізингу, що визначається професійним оцінювачем майна відповідно до чинного законодавства) та лізинговими платежами, що залишилися несплаченими відповідно до Графіка покриття витрат та виплати лізингових платежів (плану відшкодування), а також іншими платежами що залишилися несплаченими лізингоодержувачем відповідно до контракту. Сторони погодили, що вказана різниця є упущеною вигодою Порше Лізинг Україна та має бути відшкодована лізингодавцю лізингоодержувачем відповідно до умов контракту та чинного законодавства. Зобов`язання щодо сплати такої різниці залишається чинним до моменту його виконання лізингоодержувачем, в тому числі після закінчення строку лізингу/припинення контракту. Якщо сума грошових коштів, що була фактично отримана Порше Лізинг Україна внаслідок продажу об`єкта лізингу (або у разі якщо об`єкт лізингу залишається у власності Порше Лізинг Україна - ринкова вартість об`єкта лізингу, що визначається професійним оцінювачем майна відповідно до чинного законодавства) дорівнює або перевищує лізингові платежі, що залишилися нездійсненими відповідно до Графіка покриття витрат, однак позивачем не додано до матеріалів справи копію договору про надання юридичних послуг.

Згідно пункту 12.10 контракту, у будь-якому випадку дострокового закінчення строку лізингу/припинення контракту, Порше Лізинг Україна прямо зберігає за собою право вимагати додаткових компенсацій, особливо щодо таких фактичних витрат, як страхові франшизи, витрати на збут (передпродажна підготовка, оцінка об`єкта лізингу, доставка об`єкта лізингу з метою подальшого продажу, передачі у користування тощо), штрафи, витрати на правову допомогу.

Загальна сума завданих позивачу збитків, згідно з позовною заявою, склала 137 617,48 грн., до яких входять: понесені позивачем витрати за надані юридичні послуги ТОВ "Юридична компанія "Тріпл Сі" в сумі 98 126,82грн (90 626,82грн + 7 500,00грн) (акти №44 від 22.10.2019, №48 від 28.10.2019) (а.с. 80, 81), витрати по зберіганню об`єкта лізингу на охоронюваній автостоянці в сумі 400,00грн (акт №1413 від 31.10.2019) (а.с.82), а також компенсація витрат згідно договору про фінансовий лізинг п.12.9 в сумі 39 090,66грн (рахунок-фактура 59101-00477735 від 06.12.2019), (а.с.64).

Позивач в обґрунтування понесених збитків зазначає, що враховуючи протиправну поведінку відповідача, він звертався до спеціалізованих організацій, а саме: ТОВ Юридична компанія "Тріпл Сі" для надання юридично-консультаційних послуг та ТОВ "Автосоюз" для отримання послуг щодо відповідального зберігання об`єкта лізингу.

Позивачем надано докази проплат на користь ТОВ "Юридична компанія "Тріпл Сі" за актом №44 від 22.10.2019 на суму 15 000,00 грн. (платіжне доручення № від 24.10.2019), за актом №48 від 28.10.2019 (платіжне доручення № від 29.10.2019) на суму 90 626,82 грн. та на користь ТОВ "Автосоюз" за актом №1413 від 31.10.2019 (платіжне доручення № від 08.11.2019 на суму 2 800,00 грн.) (а.с.83-86).

Згідно з частиною 1 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини 2 статті 22 ЦК України збитками визнаються витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до статті 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. При цьому, розмір збитків має бути підтверджений документально.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Отже, при вирішенні даного спору на позивача покладається обов`язок довести розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, факт порушення відповідачем його обов`язку та причинний зв`язок між цим порушенням і збитками.

Посилаючись на звернення позивача до спеціалізованих організацій, а саме: ТОВ Юридична компанія "Тріпл Сі" з метою отримання юридично-консультаційних послуг та до ТОВ "Автосоюз" для отримання послуг щодо відповідального зберігання об`єкта лізингу, позивач до матеріалів справи не надав доказів на підтвердження фактичного вчинення третіми особами, зокрема ТОВ Юридична компанія "Тріпл Сі", ТОВ "Автосоюз", певних дій по вилученню об`єкта лізингу, його зберіганню. Документів щодо фактичного надання таких послуг матеріали справи не містять.

Відтак, не є можливим встановити чи надавалися фактично такі послуги, визначити які конкретно дії коли та ким вчинялися, проаналізувати їх зміст, фактичну вартість та встановити причинно-наслідковий зв`язок з діями відповідача та заявленими позивачем витратами в цій частині. Водночас, суд зазначає, що такі витрати не мають обов`язкового характеру, а факт їх наявності та розмір не знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про фінансовий лізинг.

Отримання позивачем послуг з вчинення виконавчого напису нотаріуса, підготовки процесуальних документів для відкриття виконавчого провадження, супроводження повернення об`єкту лізингу, послуг по доставці об`єкта лізингу, його відповідальному зберіганню, юридичному консультуванню, тощо не є обов`язковими витратами, які особа має зробити для відновлення свого порушеного права, а вибір представників, які будуть вчиняти вказані дії та представляти її інтереси, є її правом.

Натомість, матеріалами справи підтверджується той факт, що повернення об`єкта лізингу, згідно п.13.6. контракту, відбувалося у примусовому порядку, відповідно Закону України "Про виконавче провадження", що виключає можливість залучення позивачем третіх осіб для вчинення таких дій.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог позивача в частині стягнення витрат, сплачених ним ТОВ Юридична компанія "Тріпл Сі", ТОВ "Автосоюз" за вчинення ними дій по вилученню об`єкта лізингу.

До того ж заявлені до стягнення з відповідача витрати по оплаті позивачем витрат за стоянку автомобіля в розмірі 400,00грн не узгоджуються з умовами п.13.5 договору, оскільки не пов`язані з вилученням предмета лізингу, а тому у стягненні останніх належить теж відмовити. Окрім того, в акті надання послуг №1413 від 31.10.2019 зазначено період надання послуг з відповідального зберігання автомобіля (п.7 акту) - жовтень 2019 року, однак об`єкт лізингу було вилучено у відповідача 28.10.2019, тобто такі послуги могли надаватись лише після 28.10.2019, а не протягом усього жовтня (а.с. 82).

Інша сума, яку позивач заявляє у складі збитків - 39 090,66грн, за змістом позовної заяви, є упущеною вигодою, яка відповідно до п.12.9 вважається різницею між несплаченими лізинговими платежами та сумою грошових коштів, що була фактично отримана позивачем в результаті продажу об`єкта лізингу, або якщо об`єкт лізингу залишився у власності Порше Лізинг Україна, ринковою вартістю об`єкта лізингу, що визначається професійним оцінювачем майна відповідно до чинного законодавства. Тобто, позивач вказує, що зазначена різниця є тими коштами, які б позивач отримав у випадку належного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором лізингу.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і відшкодування збитків, а за частинами першою, другою статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Враховуючи те, що пунктом 12.9 контракту встановлено, що упущеною вигодою є будь-яка різниця між вартістю об`єкта лізингу (тобто сумою грошових коштів, що було фактично отримано ТОВ "Порше Лізинг Україна" в результаті продажу об`єкту лізингу або, якщо об`єкт лізингу залишився у власності ТОВ "Порше Лізинг Україна", ринковою вартістю об`єкта лізингу, що визначається професійним оцінювачем майна відповідно до чинного законодавства) та лізинговими платежами, що залишилися несплаченими лізингоодержувачем відповідно до контракту, суд виходить з того, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження продажу об`єкту лізингу, професійної оцінки майна, а також отримання суми коштів за транспортний засіб. При цьому, самі лише неправомірні дії відповідача щодо неповернення об`єкту лізингу не можуть вважатися єдиною та достатньою підставою, яка позбавила позивача отримати прибуток. Отже, вимоги позивача в частині стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 39090,66грн є недоведеними.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про безпідставність вимог про стягнення з відповідача збитків в сумі 137 617,48 грн, у задоволенні позову в цій частині суд відмовляє.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 3,10-12,13,81,82, 133, 137,141,263-265, 352-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Яблунецьке хлібоприймальне підприємство» про стягнення заборгованості за договором про фінансовий лізинг залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Калюжна