Постанова

Іменем України

11 березня 2020 року

м. Київ

справа № 640/10769/16-ц

провадження № 61-31200св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

учасники справи:

заявник (боржник) - ОСОБА_1 ,

стягувач - ОСОБА_2 ,

боржник - ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , подану адвокатом Бекузаровим Русланом Ельбрусовичем, на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 19 червня 2017 року у складі колегії суддів: Коваленко І. П., Овсяннікової А. І., Сащенко І. С.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, просив скасувати рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» від 08 серпня 2012 року у третейській справі № 06/12/06/11; визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист Київського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2012 року, який було видано на примусове виконання вищевказаного рішення третейського суду.

Заява обґрунтована тим, що 16 грудня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладений договір позики на суму 182 000,00 дол. США строком до 01 липня 2013 року. Рішенням постійно діючого третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» від 08 серпня 2012 року у третейській справі № 06/12/06/11 стягнуто з ОСОБА_4 1 275 604,20 грн.

Рішення третейського суду підлягає скасуванню, оскільки ухвалене без його участі, неповноважною суддею, справа не підвідомча третейському суду відповідно до закону згідно з правовим висновком Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі 6-831цс15.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20 січня 2017 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» від 08 серпня 2012 року у третейській справі № 06/12/06/11 за позовом ОСОБА_2 про стягнення солідарно боргу у сумі 1 275 604,20 грн з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за договором позики від 16 грудня 2011 року скасовано. У задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що рішення третейського суду ухвалене неповноважною суддею та спір не відноситься до компетенції третейських судів, оскільки договір позики від 16 грудня 2011 року укладений між фізичними особами, предметом цього договору була позика в іноземній валюті - у дол. США, яку позичальники зобов`язалися повертати теж у вказаній іноземній валюті. Відмовляючи у задоволенні вимоги заявника про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа Київського районного суду м. Харкова № 6/2018/364/2012/03 від 30 листопада 2012 року, який було видано на примусове виконання рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» м. Харкова від 08 серпня 2012 року у справі № 06/12/06/11, суд зазначив, що визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню може суд, який видав цей виконавчий лист, а тому заявник ОСОБА_1 повинен звернутися з цією вимогою за правилами частини другої статті 369 ЦПК України.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 19 червня 2017 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Хадєєвою Т. М., задоволено. Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 20 січня 2017 року скасовано. Постановлено нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» від 08 серпня 2012 року в третейській справі № 06/12/06/11.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відсутня підстава для скасування рішення третейського суду, оскільки справа підвідомча третейському суду, рішення суду прийнято повноважним суддею, сума заборгованості за договором позики визначена у національній валюті України - гривня.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, поданою адвокатом Бекузаровим Р. Е., просив скасувати ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 19 червня 2017 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, просив скасувати ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 19 червня 2017 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Рух справи в суді касаційної інстанції

11 липня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_3

04 вересня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

У травні 2018 року справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

25 березня 2019 року ухвалою Верховного Суду у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення виконання ухвали Апеляційного суду Харківської області від 19 червня 2017 року відмовлено.

Аргументи учасників справи

Доводи осіб, які подали касаційні скарги

Касаційні скарги, доводи яких є аналогічними, мотивовані тим, що ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Суд апеляційної інстанції неправильно встановив фактичні обставини справи, не надав оцінки нікчемності третейського застереження, неправильно зробив висновки щодо повноважності складу суду та повністю проігнорував висновки, викладені в постанові Верховного Суду України у справі № 6-831цс15 від 21 жовтня 2015 року, які є обов`язковими для застосування та згідно з якими норми закону щодо регулювання обігу іноземної валюти в Україні, зокрема і проведення грошових розрахунків валютними цінностями, мають публічну основу, переслідують публічний інтерес і спрямовані на досягнення результату, необхідного в публічних цілях для задоволення публічних потреб - забезпечення стабільності української грошової одиниці - гривні, а тому такий спір не носить приватного характеру та не підвідомчий третейським судам.

Суд апеляційної інстанції проігнорував право на справедливий суд, яке гарантовано статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є особами, які не брали участь у справі з незалежних від них обставин.

Аргументи інших учасників справи

Заперечення на касаційні скарги не надійшли.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).

Касаційні скарги у цій справі подані в липні 2017 року, а тому вони підлягають розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом №460-ІХ.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, зміст оскаржуваного судового рішення, обговоривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційних скарг без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 16 грудня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з одного боку, та ОСОБА_2 з іншого боку, укладено договір позики на суму 182 000,00 дол. США, за умови повернення боргу частинами, останній строк якої визначений 01 липня 2013 року.

Відповідно до пункту 12 договору позики всі спори, що можуть виникнути в процесі виконання умов цього договору, вирішуються шляхом переговорів між представниками сторін, а в разі неможливості досягнення згоди, суперечки підлягають вирішенню в постійно діючому Третейському суді при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» у м. Харкові.

22 травня 2012 року ОСОБА_2 звернувся до постійно діючого третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» у м. Харкові з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення солідарно боргу за договором позики.

У суді першої інстанції оглядалась справа третейського суду і встановлено, що 11 червня 2012 року ухвалою голови третейського суду ОСОБА_5 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2

26 липня 2012 року ухвалою голови третейського суду ОСОБА_5 призначено суддю для розгляду цієї справи - Бисову М. В., а судовий розгляд призначено на 08 серпня 2012 року о 10-00 год., місце розгляду - м. Харків, вул. Гоголя, 11, оф. 2.

07 серпня 2012 року ОСОБА_6 збільшив суму позову до 1 275 604,20 грн.

Рішенням постійно діючого третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» в м. Харкові від 08 серпня 2012 року позов ОСОБА_2 задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 1 275 604,20 грн боргу за договором позики від 16 грудня 2011 року.

Суд встановив, що копія ухвали голови третейського суду про прийняття позову ОСОБА_2 до розгляду разом з регламентом суду та список третейських суддів були направлені ОСОБА_1 поштовим зв`язком 12 червня 2012 року, що підтверджується поштовою квитанцією та описом з поштовим штампом, які містяться в матеріалах третейської справи.

Крім того, ОСОБА_1 була направлена копія ухвали голови третейського суду про призначення судді та призначення справи до розгляду.

Усі поштові відправлення направлялись за адресою: АДРЕСА_1 , яка вказана в договорі позики.

Також суд установив, що рішення прийнято третейським суддею Бисовою М. В., яка була призначена для розгляду позову ОСОБА_2 ухвалою третейського суду ОСОБА_5 від 26 липня 2012 року.

Список суддів третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій», який був затверджений та направлений сторонам для обрання судді, не містив прізвище судді Бисової М. В.

Список містив прізвище судді ОСОБА_7 , яка після розірвання шлюбу 12 квітня 2008 року змінила прізвище на ОСОБА_8 .

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 17 ЦПК України (тут і далі - в редакції, чинній на момент розгляду справи) сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків встановлених законом.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про третейські суди» (далі - Закон) юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди (частина перша статті 12 вказаного Закону).

Відповідно до статті 51 Закону рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених Законом.

Згідно з статтею 389-5 ЦПК України 2004 року рішення третейського суду може бути скасовано, якщо: справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято в спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано судом недійсною; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; третейський суд вирішив питання про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Звертаючись до суду із заявою про скасування рішення третейського суду від 08 серпня 2012 року, ОСОБА_1 посилався на те, що склад третейського суду, який прийняв рішення, не відповідав вимогам закону, третейський суд вирішив питання про права і обов`язки осіб, які не брали участі в справі, оскільки не були повідомлені про розгляд справи в третейському суді, а також справа не підвідомча третейському суду відповідно до Закону.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону в постійно діючому третейському суді порядок обміну документами та письмовими матеріалами визначається регламентом третейського суду.

Згідно з частиною другою статті 11 Регламенту всі судові акти (рішення, ухвали) направляються стороні тільки рекомендованим листом з повідомленням про вручення, або кур`єрською поштовою службою, або вручаються повноважному представникові сторони особисто під розписку.

Відповідно до частин першої та другої статті 12 Регламенту, якщо сторони не домовились про інше, документи та інші письмові матеріали направляються за місцезнаходженням особи рекомендованим листом з повідомленням про вручення чи в інший спосіб, що передбачає отримання доказів доставки документів та інших письмових матеріалів за зазначеною адресою. Документи вважаються такими, що отримані в день такої доставки, навіть якщо на цей час одержувач за цією адресою не знаходиться чи не проживає, а про зміну своєї адреси ним не було повідомлено іншу сторону належним чином.

Згідно із частинами першою та третьою статті 16 Закону склад третейського суду формується шляхом призначення чи обрання третейських суддів (третейського судді). У постійно діючому третейському суді кількісний та персональний склад третейського суду визначається за правилами, встановленими регламентом третейського суду.

Відповідно до частини першої статті 24 Регламенту постійно діючого третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» третейській розгляд справи здійснюється третейським судом у складі третейських суддів, які обираються сторонами.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 25 Регламенту при третейському розгляді одноособовим третейським суддею його кандидатура узгоджується шляхом самостійного вибору будь-якої кількості кандидатів із Списку третейських суддів кожною із сторін та погодження однієї кандидатури серед співпадаючих кандидатів у списках обох сторін.

Доводи щодо неповноважного складу суду є необгрунтованими з огляду на встановлені судами обставини про зміну прізвища суддею.

Відповідно до частини другої статті 12 Регламенту третейського суду документи вважаються такими, що отримані в день такої доставки навіть якщо на цей час одержувач за цією адресою не знаходиться чи не проживає, а про зміну своєї адреси ним не було повідомлено іншу сторону належним чином. У розумінні статтей 74, 77 ЦПК України 2004 року таке повідомлення вважається належним.

Згідно з частиною третьою статті 25 Регламенту третейського суду в разі якщо протягом 10 днів з дня отримання ухвали відповідно до статті 20 Регламенту сторони не обрали третейських суддів, вони призначаються головою Третейського суду, а у випадку його відсутності - особою, призначеною головою Асоціації з числа осіб, включених у Список третейських суддів Третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій».

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 51 Закону рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване якщо, зокрема, третейський суд вирішив питання про права і обов`язки осіб, які не брали участь у справі.

Особи, які не брали участі в справі - це не залучені до участі у справі особи, щодо яких третейський суд вирішив питання про їх права та обов`язки. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були відповідачами у третейській справі, а тому не є особами, які не брали участі в справі та щодо яких третейський суд вирішив питання про її права та обов`язки.

Безпідставними є доводи касаційних скарг, що справа не підвідомча третейському суду, оскільки договір позики укладений між фізичними особами та предметом цього договору була позика в іноземній валюті - у дол. США, яку позичальники зобов`язалися повертати теж у вказаній іноземній валюті, оскільки згідно з текстом рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» в м. Харкові від 08 серпня 2012 року позов пред`явлений позивачем про стягнення з відповідачів боргу в сумі 688 449,34 грн, рішенням суду позов задоволено і стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 1 275 604,20 грн боргу за договором позики від 16 грудня 2011 року.

Посилання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у касаційних скаргах на правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду України у справі № 6-831цс15 від 21 жовтня 2015 року, на обгрунтованість підвідомчості цього спору третейському суду Верховний Суд не бере до уваги, оскільки Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку, викладеного у вказаній постанові Верховного Суду України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року справа № 755/11648/15-ц).

Як випливає з тексту вказаної постанови Великої Палати Верховного Суду, проведення грошових розрахунків за кредитним договором чи їх нездійснення згідно з умовами такого договору, незалежно від валюти кредитування, свідчить, що такі правовідносини мають суто цивільно-правовий, приватний характер та не можуть бути віднесені до таких, які мають публічно-правове значення, є публічно значимі відносини за наявності лише єдиної ознаки - визначення засобу платежу в іноземній валюті. Спори щодо виконання таких кредитних договорів можуть розглядатися у приватному порядку - третейськими судами, за відсутності інших, передбачених Законом заборон.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційних скарг зводяться до переоцінки встановлених судами обставин, а також незгоди із судовими рішеннями, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться за межами повноважень касаційного суду.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарг про порушення норм матерільного і процесуального права є необґрунтованими.

Перевіряючи доводи касаційних скарг Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , подану адвокатом Бекузаровим Русланом Ельбрусовичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 19 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко