Провадження № 2/761/6643/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

08 грудня 2020 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Загірна Л.П.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мажуга Владислав Юрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, зважаючи на наступне. 22.05.2020 р. приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Клименко Р.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису від 28.02.2020 р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою В.Ю., № 988. Даний виконавчий напис позивач вважає таким, що не підлягає виконанню підстав порушення процедури вчинення і неправомірності вимог кредитора. Оскаржуваний напис було вчинено за відсутності боргу ОСОБА_1 перед ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», оскільки зобов`язання вже виконано в повному обсязі на підставі рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15.02.2016 р. Крім того, вчинення оскаржуваного напису на договорі, який нотаріально не посвідчений не відповідає вимогам ст. 87 Закону України «Про нотаріат». Також порушено і процедуру вчинення нотаріального напису- за відсутності письмової вимоги стягувачу про усунення порушень в адресу боржника. За таких обставин представник позивача просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 988 від 28.02.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою Владиславом Юрійовичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю 2Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованості в розмірі 31 534, 46 грн. за кредитним договором № 009-059123/13-00938-вкл-к від 24 квітня 2013 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Провадження у справі відкрито 10.07.2020 р., вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача просив розглянути справу за його відсутністю та задовольнити заявлені вимоги.

Відповідач, належним чином повідомлений про відкриття провадження в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомляв. Заяв та клопотань від представника ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» не надходило. Також не надходив і відзив на позовне заяву.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мажуга В.Ю. просив розглянути справу за його відсутності, а також на виконання ухвали суду про витребування доказів від 29.10.2020 р. надав належним чином засвідчені копії документів, які стали підставою для вчинення виконавчого напису.

За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. ст. 223,280 ЦПК України, за відсутності заперечень представника ОСОБА_2 та прохання розглядати справу без його участі, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши надані докази, та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що 28.02.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою Владиславом Юрійовичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 988, про звернення стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № 009-059123/13-00938-вкл-к від 24 квітня 2013 року, укладеним з Акціонерним товариством «Банк Фінанси та Кредит», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 00032-b від 16 лютого 2018 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 009-059123/13-00938-вкл-к від 24 квітня 2013 року.

Як вбачається з виконавчого напису - строк платежу за кредитним договором № 009-059123/13-00938-вкл-к від 24 квітня 2013 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16 лютого 2018 року по 24 грудня 2019 року.

Сума заборгованості складає 31 034, 46 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 31 034,46 грн., прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн., строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 грн.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»).

Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п. 3.4. Глави 16Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Пунктом 3.2. Глави 16Розділу ІІ Порядку передбачено вчинення нотаріальних дій, передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

В свою чергу п. 3.5. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Відповідно ж до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172 (Постанова № 1172), для одержання виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Зазначений пункт Переліку було внесено до Постанови №1172 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»

Разом з тим, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині внесення п. 2 до Постанови №1172 щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин визнано незаконною та нечинною з дня її прийняття (Постанову залишено без змін згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року).

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 28.02.2020 р., тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави вважати, що вчинення виконавчого напису відбулось з недотриманням умов його вчинення щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом в постанові від 15.04.2020 по справі № 158/2157/17.

Крім того, як свідчать надані представником позивача докази, 15 лютого 2016 р. Криворізьким районним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення, яким частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» та стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 009-059123/13-00938-вкл-к від 24 квітня 2013 року станом на 22.04.2015 року у розмірі 29 294 грн. 34 коп., яка складається з: заборгованості за кредитним договором - 2798 грн. 25 коп., простроченої заборгованості за кредитним договором - 4 940 грн. 84 коп., відсотків по заборгованості - 15 059 грн. 15 коп., пені за прострочену заборгованість - 6 496 грн. 10 коп.

Виконавче провадження з примусового виконання зазначеного судового рішення, як вбачається з листа Криворізького районного відділу державної виконавчої служби Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерств юстиції (м. Дніпро) від 22.06.2020 р. № 17.33-27/18017, закінчено 28.03.2018 р. на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повним фактичним виконанням.

Верховний Суд в постанові від 30.01.2019 р. у справі № 372/1489/16-ц роз`яснив наслідки звернення банку з вимогою про дострокове повернення кредиту, а саме звернення з вимогою або з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Нарахування процентів за користування кредитом, комісії та неустойки після закінчення строку дії договору , зміненого банком в односторонньому порядку суперечить закону.

Така правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 31.10.2018 року в справі № 202/4494/16-ц та постанові Верховного Суду від 06.02.2029 р. у справі № 175/4753/15-ц.

При цьому, укладений правочин (договір) про відступлення права вимоги, за яким право вимоги за зобов`язаннями позивача по кредитному договору № 009-059123/13-00938-вкл-к від 24 квітня 2013 року перейшло до нового кредитора не змінили виду, суті, підстав виникнення та обсягів зобов`язань боржника, оскільки такий вид правочину передбачає виключно зміну кредитора у зобов`язанні, а не зміну умов основного зобов`язання, зокрема періоду виникнення заборгованості за таким зобов`язанням в силу положень чинного законодавства України.

Так, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, відповідно до положень ст. 514 ЦК України.

Виконавчий документ про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором свідчить про закінчення строку дії кредитного договору та неможливість отримання виконавчого документа повторно. Про шо свідчить позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 13.02.2019 р. у справі № 75/8940/15-ц.

Разом з тим, суд не може покласти в основу рішення твердження представника позивача щодо неотримання ОСОБА_1 вимоги про усунення порушення по кредитному зобов`язанню, що свідчить про невиконання процедури вчинення виконавчого напису, оскільки надані приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою В.Ю. документи, свідчать про направлення відповідачем такої вимоги у встановленому законом порядку.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підсумовуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що стороною позивача належним чином доведено обставини, з якими чинне законодавство України передбачає можливість визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

За приписами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи і серед іншого, витрати на правову допомогу.

Судовий збір, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Так, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 9 500,00 грн.

Матеріали справи містять докази сплати такої суми фахівцю в галузі права.

Представником відповідача не заявлялось про не співмірність таких витрат з урахуванням, зокрема, складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

За таких обставин, з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп., витрати на правову допомогу у сумі 9 500 грн. 00 коп.

Виходячи з наведеного, керуючись 2-5,11-13,141,258,259,263,268,280-285,352,354 ЦПК України, Законом України «Про нотаріат», ст.ст. 15,16, 512 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мажуга Владислав Юрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 988 від 38.02.2020 року, вчинений приватним нотаріус Київського міського нотаріального округу Мажугою Владиславом Юрійовичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» заборгованість у розмірі 31 534,46 грн. зв кредитним договором № 009-059123/13-00938-вкл-к від 24 квітня 2013 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс»(03053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 37-41, Код ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., витрати на правничу допомогу у розмірі 9 500 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подано протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст.ст. 353-357 ЦПК України до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України , у цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення складено 14.12.2020 року.

Суддя: