Справа № 344/4059/20
Провадження № 2-з/344/2/20
У Х В А Л А

19 березня 2020 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Антоняк Т.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення до подання суду позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся із заявою про забезпечення позову до подачі відповідного позову суду, в якій просить суд постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження належних відповідачу ОСОБА_2 квартир за адресами: АДРЕСА_1 та іншого рухомого і нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 .

Доводами заяви заявник вказує, що ним пред`явлено до суду позов до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Марківці Летичівського р-ну Хмельницької області. В даному випадку існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його законним правам та інтересам до ухвалення судового рішення у справі в зв`язку із можливістю реалізації боржником належного йому майна або переоформлення прав власності на належне відповідачу майно на третіх осіб з метою уникнути повернення боргу.

Згідно зі статтею 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексузаходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначені види забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо таке буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля перешкодження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

За змістом ст.151ЦПК України забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Як визначив Пленум ВСУ в Постанові від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Так, заявник заявляючи про потенційний спір про право у цивільних правовідносинах не конкретизує, які саме вимоги будуть ним пред`явлені та яка буде заявлена ціна позову.

Крім того, відсутні відомості щодо майна та його вартості, щодо якого заявник просить заборонити відчуження, що унеможливлює зробити висновок взагалі про наявність такого майна та співмірності забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

А відтак суд не має можливості перевірити тотожність вимог позову та вимог заяви про забезпечення позову.

Окрім того, заявник не наводить достатнього обґрунтованого припущення про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому.

Отже, враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки така належним чином не обгрунтована та недоведена.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.150-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення до подання суду позовної заяви - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Т.М. Антоняк