Справа №428/376/20
Провадження №2/428/139/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Чумак Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної-особи підприємця ОСОБА_2 про визнання договору неукладеним та стягнення безпідставно набутих коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до фізичної-особи підприємця ОСОБА_2 про визнання договору неукладеним та стягнення безпідставно набутих коштів.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що вона уклала з відповідачем договір від 22.10.2019 року (індивідуальний номер замовлення 8), за умовами якого остання зобов`язалась виготовити та передати ПВХ конструкції. Цим договором встановлені особливості виробу, вид конструкції, вартість договору в сумі 25800 грн., встановлено, що завдаток становить 12000 грн. та визначено порядок оплати. Всупереч вимогам п.1.7. договору вид конструкції не відображений у технічному кресленні, договір не має ніяких додатків, вона з ними не знайомилась. Цей договір не спрямований на настання реальних наслідків, оскільки не визначені його істотні умови та предмет договору, а тому між його сторонами відсутні зобов`язання. Тому договір не є укладеним, оскільки між сторонами не досягнуто згоди з усіх його істотних умов, а грошові кошти в сумі 12000 грн., внесені нею в день підписання договору відповідно до ст. 1212 ЦК України є безпідставно отриманими коштами, а не завдатком, і повинні бути їй повернуті. З метою досудового врегулювання спору вона зверталась до відповідача з претензією, проте вона залишилась без відповіді.

Протиправними діями відповідача їй було спричинено моральну шкоду, оскільки вона сплатила 12000 грн. відповідачу та розраховувала на поліпшення свого житла. При цьому вона не отримала від позивача ніяких робіт, втратила грошові заощадження, житло залишилось в незадовільному стані, додаткові зусилля з поновлення порушених прав потягли для неї моральні страждання та погіршення стану здоров`я. Розмір моральної шкоди становить 5000 грн.

Просила суд визнати неукладеним договір від 22.10.2019 року (індивідуальний номер замовлення 8) між нею та фізичною-особою підприємцем ОСОБА_2 , стягнути з фізичної-особи підприємця ОСОБА_2 на її користь безпідставно отримані грошові кошти в сумі 12000 грн. та моральну шкоду в сумі 5000 грн.

17.01.2020 року судом постановлено ухвалу про відмову в забезпеченні позову.

17.01.2020 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача адвокат Павленко О.В. надав відзив на позовну заяву. Зважаючи на те, що представник відповідача не отримував копію ухвали про відкриття провадження у справі, якою встановлений 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву і який обліковується з дня отримання ухвали, суд вважає можливим прийняти поданий відзив.

У відзиві представник відповідача заперечував проти позовних вимог. Свою позицію обґрунтував тим, що договір між сторонами був укладений. Позивач відмовилась прийняти продукцію, яка була виготовлена відповідно до умов цього договору. В цьому випадку остання мала право відмовитись від укладеного між сторонами договору, тобто розірвати його. Між сторонами був укладений договір підряду відповідно до ст. 837 ЦК України. З боку відповідача були виконані усі зобов`язання, визначені спірним договором, станом на 29.11.2019 року вона була готова доставити позивачу виготовлені конструкції, проте остання не сплатила решту грошових коштів за договором та відмовилась від отримання балконних конструкцій. Претензія позивача надійшла вже після повідомлення про виготовлення замовлених конструкцій, тобто позивач відмовилась від договору тоді, коли відповідач повністю виконала взяті на себе зобов`язання. Жодних доказів на підтвердження спричинення позивачу моральної шкоди надано не було. Всі обґрунтування позивача в цій частині базуються на її особистому суб`єктивному розумінні спричиненої шкоди, що не підтверджується жодним доказом. З боку відповідача відсутні порушення укладеного договору, відповідач у встановлені строки виконала свої зобов`язання за договором, але не передала виготовлені конструкції лише тому, що позивач не бажала їх приймати. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю та необґрунтованістю.

Учасники справи в судове засідання не з`явились. Позивач ОСОБА_1 та представник відповідача адвокат Павленко О.В. надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

ОСОБА_2 здійснює підприємницьку діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту, наданні інших індивідуальних послуг, оптову торгівлю іншими проміжними продуктами, надає інші інформаційні послуги та має статус фізичної особи-підприємця, що підтверджується копією витягу.

Між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 був укладений договір від 22.10.2019 року (індивідуальний номер замовлення 8).

За умовами цього договору позивач, як замовник, доручила, а відповідач, як виконавець, зобов`язалась організувати роботи з виготовлення та передачі у власність ПВХ конструкцій (виробів) за розцінками виконавця. В свою чергу, замовник, зобов`язалась оплатити та прийняти виконані вироби і роботу відповідно до умов цього договору. Вартість договору становить 25800 грн., завдаток - 12000 грн. та вноситься замовником у день підписання договору.( р.1 договору від 22.10.2019 року).

Також цим договором було визначено обов`язки сторін, їх відповідальність, порядок вирішення спорів, особливі та гарантійні умови.

У додатку до договору від 22.10.2019 року №1 сторони узгодили технічне креслення виробів за адресою: АДРЕСА_1 .

Договір був складений у простій письмовій формі та підписаний сторонами.

При цьому суд не приймає до розгляду як доказ наданий позивачем аудіозапис розмови її сина з відповідачем на підтвердження відсутності узгодження всіх суттєвих умов договору, оскільки цей доказ не був поданий в установлений законом строк разом з позовною заявою, позивач ОСОБА_1 не обґрунтувала неможливість подання цього доказу у вказаний строк з причин, що не залежали від неї, крім того, цей аудиозапис заздалегідь не був надісланий відповідачу, як того вимагає ч.2, 8, 9 ст.83 ЦПК України.

Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.2 ст. 640 ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Статтями 901, 902 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Таким чином, між сторонами був укладений письмовий договір про надання послуг, сторони якого погодили усі істотні умови цього договору, а позивач на виконання своїх зобов`язань за договором передала грошові кошти в сумі 12000 грн. При цьому та обставина, що позивач передала грошові кошти в зазначеній сумі на оплату робіт відповідача, останньою не заперечувалось та спростована не була.

Зазначене спростовує доводи представника відповідача про те, що між сторонами був укладений договір підряду відповідно до ст. 837 ЦК України.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. З аналізу змісту договору від 22.10.2019 року (індивідуальний номер замовлення 8) вбачається, що відповідач фізична особа - підприємець ОСОБА_2 не брала на себе зобов`язань на свій ризик виконати роботу з виготовлення ПВХ конструкцій за завданням позивача, відповідач взяла на себе зобов`язання лише організувати роботи з виготовлення та передачі у власність позивача ПВХ конструкцій (виробів). Зазначене свідчить про те, що укладений між сторонами договір не має ознак договору підряду, проте має ознаки характерні для договору про надання послуг.

Крім того, з наданого витягу вбачається, що фізична особа - підприємць ОСОБА_2 здійснює підприємницьку діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту, наданні інших індивідуальних послуг, оптову торгівлю іншими проміжними продуктами, надає інші інформаційні послуги. Такого виду діяльності, як виконання робіт, вона не здійснює.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст.203 ЦК України.

Під час розгляду справи не було встановлено не додержання сторонами жодної з вимог, передбачених ст. 203 ЦК України, що могло ставити під сумнів чинність чи правомірність укладеного між сторонами договору.

Позивачем заявлено вимогу про визнання договору від 22.10.2019 року (індивідуальний номер замовлення 8) не укладеним.

Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Суд відзначає, що частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15, 16 ЦК України також встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ч.2 ст.16 ЦК України, одним з яких є припинення правовідношення.

Частиною 2 ст. ст. 653 ЦК України встановлено, що зобов`язання сторін припиняються у разі розірвання договору.

Частиною 3, 12 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати:

1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк;

2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги);

3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи;

4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи;

5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

Якщо після укладення договору стане очевидним, що роботи (послуги), зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольнятимуть інтереси або вимоги споживача, виконавець зобов`язаний негайно повідомити про це споживача.

Виконавець зобов`язаний таким же чином повідомити споживача, якщо вартість робіт (послуг) може істотно зрости, ніж можна було очікувати під час укладення договору.

Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) без штрафних санкцій з боку виконавця у разі виникнення обставин, передбачених в абзацах першому та другому цієї частини.

Таким чином, з аналізу наведених норм права вбачається, що звернення споживача до суду з вимогою про визнання договору неукладеним, є неналежним способом захисту права, а тому така вимога задоволенню не підлягає.

Щодо вимог про стягнення безпідставно набутих відповідачем грошових коштів в сумі 12000 грн. суд відзначає наступне.

Статтею 1212 ЦК України встановлено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до ч.1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Зазначена вимога є похідною від вимоги про визнання договору неукладеним. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині визнання неукладеним договору від 22.10.2019 року (індивідуальний номер замовлення 8), то вимога про стягнення безпідставно набутих відповідачем грошових коштів в сумі 12000 грн. задовленню не підлягає.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн. суд відзначає наступне.

Пунктом 5 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Частиною 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Таким чином, позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

При цьому в судовому засіданні не було встановлено, що позивачу ОСОБА_1 була спричинена моральна шкода, завдана відповідачем внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції). Крім того, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог позивача про визнання договору неукладеним. За таких обставин не підлягають задоволенню вимоги про відшкодування моральної шкоди.

З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід залишити без задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати учасникам справи не відшкодовуються, оскільки суд відмовив в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 200, 258-259, 263-265, 268, 273, 352, 354-355, Перехідними положеннями ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року, постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 року №211 на строк дії карантину продовжується строк для подання апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: фізична особа - підприємець ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник відповідача: адвокат Павленко Олег В`ячеславович, місцезнаходження: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Василя Стуса, б. 45, офіс 203.

Суддя Ж. І. Кордюкова