Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/8249/19
Номер провадження2/711/1624/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді - Кондрацька Н.М.

за участю секретаря судового засідання - Мелещенко О.В.,

представників Ожилевської А.М. , Траченко І.В.

розглянувши у відкритому судовому в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги, -

в с т а н о в и в :

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.12.2019 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги задоволено. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» заборгованість за надані телекомунікаційні послуги з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 190570,26 грн. та судовий збір в розмірі 2858,55 грн.. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» на користь держави недоплачений судовий збір в розмірі 15,90 грн..

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.05.2020 заяву про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.12.2019 у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги скасовано і призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 10 серпня 2020 року на 14.15.

Свої вимоги позивач мотивуває тим, що між ПрАТ «МТС Україна», правонаступником якого є ПАТ «ВФ України» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір про надання послуг мобільного зв`язку № 5359286/1.12262843 від 14.03.2011 на номер телефону НОМЕР_1 (контракт № 11), відповідно до якого була досягнута згода з усіх істотних умов. З метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв`язку відповідачу присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_2 . З технічних причин, у зв`язку з переходом ПрАФ «ВФ Україна» на нову білінгву систему (автоматизовану систему розрахунків за послуги) особовий рахунок абонента було змінено на НОМЕР_3 . Факт надання послуг підтверджується рахунком за телекомунікаційні послуги, який автоматично був сформований із автоматизованої системи розрахунків за послуги позивача та надісланий відповідачу, а саме рахунок № від 30.09.2016 на загальну суму 157257,52 грн. Згідно п. 2.4.2 договору, абонент зобов`язаний своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за збереження номера при тимчасовому відключенні в мережі мобільного оператора по всіх телефонах, зареєстрованих на його особистому рахунку. Відповідно до п. 2.1.5 договору, відповідач був відключений від мережі зв`язку ПрАТ «ВФ Україна». Внаслідок неналежного виконання зобов`язань відповідачем згідно вищевказаного договору виникла заборгованість в розмірі 157257,52 грн.. Позивачем було надіслано на адресу відповідача претензію із розрахунком заборгованості, однак заборгованість по вказаному договору не була погашена. У зв`язку з цим позивач звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою про видачу судового наказу та 14.08.2017 ухвалою суду було відмовлено у видачі судового наказу. За надані послуги мобільного зв`язку відповідач не розрахувався, у зв`язку з чим прострочив виконання зобов`язання, тому в силу ст.625 ЦК України зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суму.

Враховуючи викладене вище, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за надані телекомунікаційні послуги з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 190570,26 грн. та сплачений судовий збір.

22.06.2020 до суду від представника відповідача адвоката Траченко І.В. надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що 14 березня 2011 року між ним та ПрАТ «МТС Україна» укладено договір в письмовій формі № 5359286/1.12262843 про надання послуг мобільного зв`язку (надалі -Договір), а саме: SMS; переадресування дзвінка, GPRS - послуги WAP, MMS, Гіпер NET, Оnlіnе-ТV; Вам дзвонили; Додатковий пакет мережі; Активна послуга «Ваші помічники»; Переадресація встановлена оператором. У зв`язку із плануванням відпустки за межами України зі своїми неповнолітніми дітьми з метою забезпечення можливості екстреного та оперативного зв`язку ним було внесено на рахунок телефону грошові кошти. Під час переїзду до місця призначення за межами кордону України 24.09.2016 він свідомо здійснював вихідні і отримував вхідні дзвінки для зв`язку із родичами, розраховуючи на покриття їх вартості за рахунок внесених завчасно грошових коштів на рахунок оператора. 25.09.2016 ПрАТ «МТС Україна» під час перебування за межами країни йому було припинено надання послуг мобільного зв`язку шляхом блокування номеру телефону. Вже по поверненню додому ним від Позивача отримано рахунок за телекомунікаційні послуги, в якому зазначалось про наявність заборгованості за послуги міжнародного роумінгу на 30.09.2016 у розмірі 157 257,52 грн. (з врахуванням ПДВ та внеску Пенсійний фонд України). Не погоджуючись з даним рахунком ним на адресу оператора мобільного зв`язку було направлено заперечення щодо замовлення ініціювання сеансів доступу, отримання послуг мобільного GPRSІнтернету 24.09.2016 з 09 год. 43 хв. до 22 год. 24 хв. Листом №СС25.04.28.09 від 28 вересня 2016 року Відповідачем повідомлено про відсутність підстав для повернення вартості споживчих послуг. Листом від 04.10.2016 він звернувся до надавача послуг з заявою про тимчасове припинення надання послуг мобільного зв`язку та надання відомостей про нібито надані послуги 24-25.09.2016. Листом ПрАТ «МТС Україна» №СС 2642.10.10 від 10.10.2016 йому запропоновано поетапну оплату, належним чином не підтвердженої суми ніби наданих послуг. Не погоджуючись із такою позицією 04.10.2016, він звернувся до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації (надалі - НКРЗІ) щодо перевірки дотримання ПрАТ «МТС України» законодавства у сфері телекомунікації при наданні послуг та правомірності його дій. Одночасно направлено заяву до Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів щодо проведення перевірки ПрАТ «МТС України» дотримання законодавства про захист прав споживачів, зокрема в частині правильності здійснення розрахунків з ним. За результатами звернення листом НКРЗІ від 17.11.2016 за № 06/20-7038/Ж-6004 надано інформацію про те, що після перевірки фахівцями оператора використання послуг він повідомив про прийняте рішення, що у разі його повторного звернення до ПрАТ «МТС Україна» повернути 30 % від суми боргу за послуги роумінгу, що дорівнює 47 348,98 грн. (з ПДВ та ПФ). Також вказано про продовження вивчення порушеного ним в заяві питання. Його запит до НКРЗІ від 25.11.2017 щодо надання копії листа оператора до НКРЗІ, на яке посилання у вказаній вище відповіді залишено без відповіді. Листом НКРЗІ від 25.11.2016 за № 06/20-7303/Ж-6576 йому повідомлено про продовження вивчення порушених у зверненні питань. 25.11.2016 він звернувся з письмовою заявою до ПрАТ «МТС України» про доведення до його відома змісту їх рішення, про яке повідомила НКРЗІ щодо повернення боргу за послуги роумінгу у сумі 47 348,98 грн. (з ПДВ та ПФ). Листом ПрАТ «МТС України» № СС 32322.29.11 від 29.11.2016, його проінформовано, що компанія не находить підстав для проведення коригування вартості роумінгу подій, виставлених до оплати 24-25.09.2016. Згодом ним отримано від Позивача претензію від 25.02.2017 за №11/02 з вимогою оплатити вартість послуг на суму 157 257,52 грн., яку він з вищевказаних підстав не визнав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, є, серед іншого, договори та інші правочини. Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч.2 ст. 627 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У ст. 1 Закону України «Про телекомунікації» № 1280-ІV (надалі - Закон № 1280-ІV) визначено, що абонент - це споживач телекомунікаційних послуг, який отримує телекомунікаційні послуги на умовах договору, котрий передбачає підключення кінцевого обладнання, що перебуває в його власності або користуванні, до телекомунікаційної мережі: оператор телекомунікацій - суб`єкт господарювання, який має право на здійснення діяльності у сфері телекомунікацій із правом на технічне обслуговування та експлуатацію телекомунікаційних мереж. Відповідно до ч.1 ст. 42 Закону № 1280-ІV діяльність у сфері телекомунікацій, що передбачає використання обмеженого (радіочастотного та/або номерного) ресурсу, здійснюється після отримання відповідних ліцензії та/або дозволу (ліцензій та/або дозволів), необхідність отримання яких визначена законом. Відповідно до ст. 32 Закону № 1280-ІV споживачі під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг мають право на: 1) державний захист своїх прав; 5) вибір виду та кількості телекомунікаційних послуг; 6) безоплатне отримання від оператора, провайдера телекомунікацій вичерпної інформації щодо змісту, якості, вартості та порядку надання телекомунікаційних послуг; 14) відмовитись від оплати телекомунікаційної послуги, яку вони не замовляли. Згідно ч.2 ст. 37 Закону № 1280- ІV правовими основами діяльності операторів, провайдерів телекомунікацій є пріоритет інтересів споживачів телекомунікаційних послуг, що кореспондує загальному змісту законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ст. 39 Закону № 1280- ІV оператори телекомунікацій зобов`язані: здійснювати діяльність у сфері телекомунікацій відповідно до законодавства; надавати споживачам вичерпну інформацію, необхідну для укладення договору, а також щодо телекомунікаційних послуг, які вони надають; вести достовірний облік телекомунікаційних послуг, що надаються споживачеві. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачі» № 1023-ХІІ (надалі - Закон № 1023-ХІІ) споживач (він же - абонент) - фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує, або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до вимог ч.ч. 1 та 9 ст. 15 Закону № 1023-ХІІ споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Під час розгляду вимог споживача про відшкодування збитків, завданих недостовірною або неповною інформацією про продукцію чи недобросовісною рекламою, необхідно виходити з припущення, що у споживача немає спеціальних знань про властивості та характеристики продукції, яку він придбаває. Відповідно до ст. 17 Закону № 1023-ХІІ споживач має право на вільний вибір товарів і послуг у зручний для нього час. Продавець (виконавець) зобов`язаний всіляко сприяти споживачеві у вільному виборі продукції та форм її оплати. Забороняється примушувати споживача придбавати продукцію неналежної якості або непотрібного асортименту. Згідно ст. 21 Закону № 1023-ХІІ крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. У пункті 3 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012 (надалі - Правила) надано ряд визначень, відповідно до яких: послуги рухомого (мобільного) зв`язку - послуги, які надаються оператором рухомого (мобільного) зв`язку і під час отримання яких кінцеве обладнання абонента може вільно переміщатися в межах телекомунікаційної мережі такого оператора або його роумінг-партнера із збереженням абонентського номера або мережевого ідентифікатора споживача. Договором про надання послуг вважається правочин, укладений між споживачем і оператором, провайдером, за яким оператор, провайдер зобов`язується на замовлення споживача надавати послуги, а споживач - їх оплачувати (якщо інше не передбачено договором). Згодою споживача є волевиявлення, виражене споживачем у будь-який спосіб, у тому числі вчинення дій, які можуть бути зафіксовані обладнанням оператора, провайдера (голосове, текстове повідомлення, використання сигналів тонового набору тощо). Відповідно до п. 14 Правил надання послуг здійснюється у разі: 1) укладення договору відповідно до основних вимог, встановлених НКРЗІ; 2) їх оплати споживачем. Згідно із п.15 Правил до укладення договору оператор, провайдер зобов`язаний безоплатно надати споживачеві для ознайомлення вичерпну інформацію про зміст, якість, вартість та порядок надання послуг, зокрема: тарифи, тарифні плани на послуги із зазначенням мінімального строку їх дії, пільги з надання та оплати послуг; умови і порядок оплати послуг; перелік країн, з якими організований міжнародний телефонний зв`язок та в яких надається роумінг; порядок розгляду звернень споживачів. Зазначена інформація повинна надаватися споживачеві у доступній формі шляхом розміщення у місцях продажу послуг, пунктах колективного користування, довідково- інформаційних, сервісних службах оператора, провайдера, на його вебсайті. Крім того, на вимогу споживача може надаватися інша інформація про надання послуг відповідно до законодавства. У п. 35 Правил зазначено, що споживачі під час замовлення та/або отримання послуг мають право на: вибір виду та кількості послуг та відмову від оплати послуги, яку вони не замовляли. Згідно п.п.27 п.39 Правил оператори, провайдери зобов`язані повідомляти абонентові під час першої реєстрації його кінцевого обладнання в мережі роумінг- партнера для отримання міжнародного роумінгу про суму коштів на особовому рахунку абонента (за наявності технічної можливості), вартість послуг телефонного зв`язку з абонентами країни перебування та України, з передачі текстових повідомлень, доступу до Інтернету, а також додатково повідомляти абонентові, з яким укладений договір у письмовій формі про технічну неможливість припинення надання послуг у разі відсутності коштів на його особовому рахунку. Відповідно до п.1.1 Договору оператор надає послуги мобільного зв`язку в межах України. Пункт 2.3.1 Договору передбачено, що абонент має право користуватися послугами, що надаються за цим договором в межах районів України, зазначених на карті зон дії мереж мобільного зв`язку UMC, а у випадку замовлення абонентом послуг міжнародного роумінгу користуватись цією послугою у країнах, з операторами яких UMC уклало договори роумінгу. Таким чином, зі змісту Договору вбачається, що право користуватися передбаченими договором послугами за межами України виникає лише у випадку замовлення послуг міжнародного роумінгу. Відповідно до п.2.3 затверджених Національною комісією з питань регулювання зв`язку України «Основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг» від 29.11.2012 року, зареєстрованого в Міністерством Юстиції України від 24.12.2012 року за №2150/22462 забороняється включати до договору положення, що передбачають отримання та/або сплату споживачем послуг, які не є предметом договору або які він не замовляв. Системний аналіз зазначених норм законодавства дає підставі зробити висновок про те, що в рамках договору про надання послуг мобільного зв`язку, який за своїх змістом є договором приєднання, оператори, провайдери мобільного зв`язку зобов`язані надавати абонентам повну та достовірну інформацію про послуги, що надаються, їх вид, якість, вартість та тарифікацію та не вправі нараховувати та стягувати оплату за послуги, які не були замовлені споживачем та на отримання яких останній не надавав своєї усвідомленої згоди.

На підставі викладеного вище просив суд відмовити в задоволенні позову.

30.06.2020 на адресу суду від представника позивача Ожилевської А.М. надійшла відповідь на відзив в якій зазначено, що відповідно до відповіді №СС3222.29.11 від 29.11.2016 на звернення Відповідача, Позивачем було надано відповідь, а саме Позивачем було прийнято до уваги ситуацію, яка склалась та відповідним чином було прийнято рішення компенсувати, а точніше зменшити суму боргу на 30%,що дорівнюють 47 348,98 грн. за умови попередньої оплати решти боргу(а саме: 109 909грн.60коп.) до 15.12.2016. Однак, Відповідач, пропозицію не прийняв, а тому Позивачем було повідомлено про відсутність підстав для зменшення боргу на 30%. Відповідач, також стверджує, що позовна заява не містить доказів виконання Позивачем обов`язку повідомлення Відповідача про суму коштів на рахунку, вартість послуг у країні перебування, про технічну не можливість припинення надання послуг у разі відсутності коштів на його рахунку, дані твердження є необгрунтованими та такими, що не відповідають дійсності, з огляду на наступне. На звернення Відповідача, Позивачем було надано відповідь СС2504.28.09 від 28.09.2016, в якій зазначається, що Позивач надсилав 24.09.2016 на номер Відповідача привітальні SMS, в яких, зокрема, була вказана вартість послуг роумінгу, зміст даних повідомлень підтверджується довідкою №FD- 20 064 16 від 25.06.2020. Відповідно до п. 4.13 Умов користування абонент зобов`язаний до початку користування послугою ознайомитися з її умовами на сайті компанії. Відповідач також, зазначає, що не доведено замовлення та усвідомлену згоду ним на отримання 24.09.2016 послуг міжнародного роумінгу. Варто зазначити наступне, 16.03.2011 Відповідачем була замовлена послуга Міжнародного роумінгу, дана заявка була виконана та підключена 16.03.2011 о 13-27 год.. Крім того, Відповідач користувався послугами міжнародного роумінгу і раніше і сплачував їх, тож робив це свідомо і погоджувався з тарифами та правилами надання послуги. Про це свідчить, його рахунок у період з 01 травня 2016 року по 31 травня 2016 року (за кілька місяців до виникнення його основного боргу), в якому фігурують послуги міжнародного роумінгу: Підтвердження факту використання та оплати отриманих послуг міжнародного роумінгу Відповідачам є: Рахунок у період з 01 травня 2016 року по 31 травня 2016, Довідкова інформація про надані послуги за травень 2016 року. Звіт по історії балансу абонента, який містить в матеріалах справи. Варто також звернути увагу, що активність будь-якої Інтернет - послуги за мобільним номером додатково не оплачується та надає тільки можливість доступу до мережі Інтернет. Оплата відбувається за фактом використання Інтернет - доступу, а саме - тарифікації підлягають передані/прийняті дані. Зауважують також, що принцип роботи мобільних телефонів знаходиться за межами сфери впливу (та відповідальності) оператора. Якщо абонентське обладнання ініціює доступ до послуги (наприклад, сеанс Інтернет - доступу), то вона вважається використаною зі свідомої згоди абонента. Згідно з п. 4.2-4.3 Умов користування, абонент зобов`язується вчасно оплачувати рахунки та, при необхідності, вносити аванс, а також самостійно контролювати стан рахунку. Відповідно до пп. 5.9 та 10.4.1 Умов користування оператор має право тимчасово призупинити надання послуг мобільного зв`язку у випадку повного використання суми внесеного авансу й виникнення заборгованості на особовому рахунку. Відповідно до п. 72 Правил оператор має право надавати абонентам можливість користуватися послугами за наявності боргу. Однак у жодному з документів, які регламентують нашу співпрацю, не вказується, що наша компанія зобов`язана негайно припинити надання послуг за номером абонента у випадку вичерпання ним внесеного авансу чи інформувати абонентів про баланс рахунку або виникнення заборгованості, в тому числі за допомогою SMS. Стосовно самого доступу до мережі Інтернет слід зазначити, що (не має значення на території України чи під час перебування за кордоном і користування послугами роумінгу) більшість сучасних телефонів мають властивість самостійно оновлювати своє програмне забезпечення і для цього ініціювати Інтернет - сесію. Позивач не несе відповідальності за програмне забезпечення, яке встановлено в телефоні виробником або користувачем мобільного пристрою. Щодо тверджень Відповідача, про відсутність в довідковій інформації про джерело та програмне забезпечення, відсутні ліцензії, хочемо зазначити наступне. Відповідно до абз. 4 п. 3 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 р. № 295, автоматизована система розрахунків за послуги (білінгова система) - сукупність технічних і програмних засобів, що виконують функції з тарифікації, розрахунку платежів за надані послуги, формування платіжних документів для абонентів тощо. Позивач використовує автоматизовану систему розрахунків за телекомунікаційні послуги FORISOOS, сертифікат, який долучають до матеріалів справи. Щодо тверджень, Відповідача про відсутність у довідковій інформації посилань на використані Інтернет ресурси контенти, зазначають наступне. Відповідач своїми діями намагається ввести в суд в оману, з огляду на наступне у відповіді №СС2504.28.09 від 28.09.2016 (яка долучена до матеріалів справи Відповідачем) на другій сторінці, сьомий абзац зверху зазначається, що до відповіді Відповідачу прикріплену довідкову інформацію, яка містить в собі сенс/ тривалість Інтернет сесії, однак всупереч не зрозумілим обставинам Відповідач не долучив її до матеріалів справи та лише просто без належних доказів стверджує, що йому не відомо про кількість використаних Кb чи Мb, часу їх використання чи тривалості трафіку. Також, звертають увагу суду на те, що їхня компанія фіксує та зберігає необхідні для проведення тарифікації дані: час події, обсяг наданих послуг та їх вартість. Збереження інших даних, які не є обов`язковими для проведення тарифікації (наприклад, адреси сторінок при користуванні послугами Інтернет-доступу) не передбачено. Щодо ствердження Відповідача про відсутність договірних відносин з роумінг-партнерами, зазначають наступне. Нарахування плати за користування послугами міжнародного роумінгу в мережах іноземних операторів здійснюється відповідно до їх тарифів та з урахуванням наших послуг із забезпечення міжнародного роумінгу. Офіційні тарифи на послуги міжнародного роумінгу, долучаємо до матеріалів справи. Відносини між ПрАТ «ВФ Україна» та абонентами контрактної форми обслуговування регламентуються чинним законодавством України, а також Договором про надання послуг мобільного зв`язку, Умовами користування мережами мобільного зв`язку та Тарифами ПрАТ «ВФ Україна» для контрактних абонентів на послуги стільникової радіотелефонної мережі GSМ-900/1800 (Далі - Договір, Умови користування, Тарифи). У контексті підтвердження факту надання телекомунікаційних послуг відповідні правовідносини регулюються нормами спеціального законодавства - Закону України «Про телекомунікації» від 18.11.2003 р., Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 р. № 295, а також положеннями укладених договорів. Відповідно до п.9.9 Умов користування кількість та вартість послуг, наданих Абоненту, визначається відповідно до показників належних Оператору технічних засобів виміру тривалості, обсягу та вартості послуг, а також інформації, наданої роумінг-партнером. Рахунок за послуги роумінгу формується згідно отриманих від роумінг-партнерів ТАР-файлів з інформацією про послуги, надані абоненту під час його перебування за межами України. Обмін ТАР-файлами, що містять докладну інформацію про події абонента за кордоном є затвердженою GSМ Асоціацією (GSМА) процедурою, обов`язковою для всіх операторів мобільного зв`язку-членів 08МА. Перевірку коректності інформації, що надається в ТАР файлах, проводить як мінімум один незалежний сертифікований агент - Кліринговий будинок даних (Data Clearing house). Таким чином роумінг-партнери лише передають інформацію про послуги, надані абоненту під час його перебування за межами України, а тарифікація отриманих абонентом послуг здійснюється ПрАт «ВФ Україна» згідно Тарифів, згоду з якими надав абонент. Така практика повністю відповідає положенням п. 62 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, згідно якого оплата отриманих послуг здійснюється за тарифами, тарифними планами, що діють на момент надання послуг під час окремого сеансу зв`язку. Однак, факт укладання та умови договорів ПрАТ «ВФ Україна» з закордонними операторами жодним чином не стосуються договірних взаємовідносин ПрАТ «ВФ Україна» із Відповідачем, та виходить за межі розгляду позовної заяви. Щодо тверджень відповідача, про відсутність ліцензії, хочемо зазначити наступне, Позивач є ліцензованою особою, яка має право на здійснення даної діяльності, дане підтверджується ліцензією серії АЕ №512867 від 05.02.2015. Також, у своєму відзиві Відповідач посилається на нібито позицію Верховного Суду від 13.03.2019 по справі №607/7810/19, як на одну із підстав для відмови Позивачу у позові. Однак звертають увагу суду, що дана справа не розглядалась у Верховному Суді з подібних обставин, тим більше дана справа розглядалась в наказному провадженні, який наданий час набрав законної сили однак, не був оскаржений, дане підтверджується витягом із сайту судової влади.

На підставі викладеного вище просять суд позовну заяву задовольнити.

30.07.2020 до суду від відповідача ОСОБА_3 надійшло заперечення на відповідь в якій зазначено, що відносно тверджень Позивача щодо виконання Позивач обов`язку повідомлення його 24.09.2016 про суму коштів на рахунку, вартість послуг у країні перебування і технічну неможливість припинення ненадання послуг у разі відсутності коштів на рахунку зазначає наступне. Свою позицію щодо належного повідомлення Позивач обґрунтовує посиланням на лист СС2504.28.09 від 28.09.2016, наявний в матеріалах справи та надану довідку №FD 20 064 16 від 25.06.2020. При цьому необхідно звернути увагу, текст вказаного листа містить посилання Позивача про надходження даних технічних пристроїв роумінг-партнерів в мережі реєстрації мобільного номеру Відповідача у мережі роумінг - партнерів, в результаті чого повністю підтверджено обсяги наданих послуг. Однак, доказів отримання таких даних і обсяг наданих послуг не підтверджено відповідними доказами. Також даний лист містить посилання на необхідність врахування технічної особливості надання послуг у роумінгу, які впливають на швидкість передачі інформації з боку роумінг-партнеру на їх адресу. При цьому Позивачем не наведено інформації та не надано належних, достатніх доказів періодичності (негайно, протягом години, доби, місяця, тощо) і порядку обміну такою інформацією (електронний документообмін, тощо) між Позивачем та його чотирма роумінг-партнерами на території Молдови (МDA), Румунії (ROU), Болгарії (ВНR) та Туреччини (TUR). Позивачем не надано доказів на підтвердження відсутності технічної неможливість припинення надання послуг у разі відсутності коштів на його особовому рахунку, однак таки припинено обслуговування 25.09.2016, коли ліміт боргу у десятки разів перевищив середній рахунок раніше отриманих послуг протягом дії договору. Статтею 654 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Звертає увагу, що Позивачем надавалися йому послуги на підставі письмового договору, тож зміни до переліку послуг повинні бути проведені у тій самій формі. Відповідно до п. 16 Правил надання послуг здійснюється на замовлення споживача на підставі укладеного договору. Зауважує, що відповідно до підпункту 27 пункту 39 Правил послуга міжнародного роумінгу включають в себе послуги телефонного зв`язку з абонентами країни перебування та України, передачі текстових повідомлень та доступу до Інтернету Позивачем не надано належних і достатніх доказів розширення переліку послуг у порівнянні з послугами, визначеними в договорі, замовлення ним послуги доступу до Інтернет в міжнародному роумінгу не підтверджено. Факт, конкретний вид послуг у роумінгу та тривалість дії такого замовлення Позивачем не підтверджено. Надана Позивачем довідка №FD-20-06285 від 23.06.2020 на підтвердження замовлення «Міжнародного роумінгу» не має посилань на конкретну автоматизовану (білінгову) систему, яка зафіксувала таку інформацію, на місцезнаходження та можливість надання для безпосереднього огляду оригіналу його заявки у зазначений день та час. При цьому доцільно зауважити, що зазначення конкретного часу надання послуги в довідці № FD-20-06285 від 23.06.2020 року додатково ставить під сумнів повноту та належність наведеної інформації викладеної у довідці № FD -20 064 від 25.06.2020, де посилання на час повідомлення відсутня. Вказане спростовує відповідність вказаних довідок вимогам статей 77-80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності і достатності доказів. Відносно посилання Позивача на самостійне ініціювання його пристроєм Інтернет-сесій для оновлення свого програмного забезпечення, то воно є не обґрунтованим і не підтверджене належними доказами, як то вказівками звернень до спеціалізованих вебресурсів, тощо. Таким чином таке твердження є лише припущення Позивача, що не підтверджує факт замовлення ним 24.09.2016 послуги доступу до Інтернет в міжнародному роумінгу. Згідно положень ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином наведені Позивачем у відповіді на відзив аргументи не спростовують обов`язковість дотримання ним та врахування наступних норм законодавства, зокрема: п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про телекомунікації» (надалі - Закон № 1280- IV), де правовими основами діяльності операторів телекомунікації визначено дотримання пріоритету інтересів споживачів телекомунікаційних послуг. Статтею 32 Закону № 1280- IV встановлено, що споживачі під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг мають право на: 5) вибір виду та кількості телекомунікаційних послуг; 6) безоплатне отримання від оператора, провайдера телекомунікацій вичерпної інформації щодо змісту, якості, вартості та порядку надання телекомунікаційних послуг; 14) відмовитись від оплати телекомунікаційної послуги, яку вони не замовляли. Статтею 39 Закон № 1280- IV встановлено обов`язок оператора телекомунікацій надавати споживачам вичерпну інформацію щодо телекомунікаційних послуг та вести достовірний їх облік. Відповідно підпункту 27 пункту 39 Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 року № 295 (надалі - Правила) оператори, провайдери зобов`язані повідомляти абонентові під час першої реєстрації його кінцевого обладнання в мережі роумінг-партнера для отримання міжнародного роумінгу про суму коштів на особовому рахунку абонента (за наявності технічної можливості), вартість послуг телефонного зв`язку з абонентами країни перебування та України, з передачі текстових повідомлень, доступу до Інтернету, а також додатково повідомляти абонентові, з яким укладений договір у письмовій Формі, про технічну неможливість припинення надання послуг у разі відсутності коштів на його особовому рахунку. Таким чином Позивач повинен був здійснити вичерпне повідомлення його про умови надання послуг щоразу при реєстрації кінцевого обладнання в мережі кожного з роумінг-партнера на території Молдови (МDA), Румунії (ROU), Болгарії (ВНR) та Туреччини (TUR). Доказів такого повідомлення і отримання його пристроєм не надано. Недобросовісним виконанням оператором даного обов`язку порушено вимоги ст. 39 Закону України «Про телекомунікації» (надалі - Закон № 1280-ІV) щодо обов`язку оператора телекомунікацій надавати споживачам вичерпну інформацію щодо телекомунікаційних послуг та вести достовірний їх облік. Також вказана довідка не містить посилань на першоджерела викладеній у ній інформації, можливість її надання в оригіналі (чи доступу до нього) для забезпечення безпосереднього дослідження судом відповідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України. Позивачем не підтверджено факт та час отримання його пристроєм таких повідомлень. При цьому в одному з наведених повідомлень відсутнє зазначення країни, яка вітає, зважаючи на переміщення по території кількох держав. Позивачем не підтверджено належними і достатніми доказами виконання ним 24.09.2016 обов`язку повного, своєчасного та вичерпного повідомлення його, як споживача з яким укладено письмовий договір, про умови надання послуг міжнародного роумінгу, їх вартості, суми коштів на особовому рахунку та технічну неможливість припинення надання послуг у разі відсутності коштів на особовому рахунку. Відносно наданої до відповіді на відзив копії тарифів ПрАТ «МТС України» для контрактних абонентів на послуги стільникової радіотелефонної мережі GSM- 900/1800 введених в дію з 01.09.2016 р. необхідно звернути увагу, що відповідно до п. 59 Правил оператор, провайдер у разі зміни тарифів, тарифних планів, які він встановлює самостійно, не пізніше ніж за сім календарних днів до їх зміни зобов`язаний оприлюднити змінені тарифи, тарифні плани у засобах масової інформації та/або на своєму веб-сайті (за його наявності). Позивачем не надано доказів належного оприлюднення інформації про зміну тарифи у засобах масової інформації та/або на своєму веб-сайті, що не підтверджує достовірність наданої інформації. Твердження Позивача щодо замовлення і оплату ним послуги міжнародного роумінгу 16.03.2011 не підтверджено належними доказами. Відповідно до п. 1.1. та 2.2.1. Договору з Позивачем передбачає надання послуги мобільного зв`язку в межах України, а у випадку замовлення Абонентом у країнах, з якими Оператор уклав договори роумінгу. Послуги доступу до Інтернет в міжнародному роумінгу в момент укладання договору у розділі «Бажаю замовити наступні послуги» Договору не зазначено, відповідно не замовлено. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Під час розгляду вимог споживача про відшкодування збитків, завданих недостовірною або неповною інформацією про продукцію чи недобросовісною рекламою, необхідно виходити з припущення, що у споживача немає спеціальних знань про властивості та характеристики продукції, яку він придбаває. Згідно ст. 21 Закону № 1023-ХІІ права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» у справах за позовами про захист прав споживачів, порушених внаслідок недостовірної або неповної інформації про товар (роботу, послугу) чи недобросовісної реклами, суд має виходити з припущення, що споживач не має спеціальних знань про властивості та характеристики товарів (робіт, послуг).

На підставі викладеного вище просив суд відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник позивача Ожилевська А.М. підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Траченко І.В. позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

14.03.2011 між ПрАТ «МТС Україна», правонаступником якого є ПАТ «ВФ України» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір про надання послуг мобільного зв`язку № 5359286/1.12262843 на номер телефону НОМЕР_1 (контракт № 11).

Згідно п.1.1. договору, оператор згідно з договором надає абонентку послуги мобільного зв`язку в межах України.

Згідно з пунктом 2.4.2. договору, абонент зобов`язаний своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за збереження номеру при тимчасовому відключені в мережі мобільного оператора по всіх телефонах, зареєстрованих на його особистому рахунку. Фактичне використання абонентом тієї чи іншої послуги означає, що така послуга була замовлена абонентом.

Встановлено, що з метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв`язку відповідачу було присвоєно особовий рахунок № НОМЕР_2 . З технічних причин, у зв`язку з переходом ПрАФ «ВФ Україна» на нову білінгву систему (автоматизовану систему розрахунків за послуги) особовий рахунок абонента було змінено на НОМЕР_3 .

На підтвердження надання ОСОБА_3 телекомунікаційних послуг ПрАТ «ВФ Україна» надало суду копії звіту по історії балансу рахунка абонента НОМЕР_3 за період з 01.04.2016 по 30.10.2016, копію розрахунку станом на 01.09.2019.

25.09.2016 ПрАТ «МТС Україна» під час перебування за межами країни відповідачу було припинено надання послуг мобільного зв`язку шляхом блокування номеру телефону.

30.09.2016 відповідачем від позивача отримано рахунок за телекомунікаційні послуги, в якому зазначалось про наявність заборгованості за послуги міжнародного роумінгуна року у розмірі 157 257,52 грн. (з врахуванням ПДВ та внеску Пенсійний фонд України).

Не погоджуючись з даним рахунком відповідачем на адресу оператора мобільного зв`язку було направлено заперечення щодо замовлення ініціювання сеансів доступу, отримання послуг мобільного GPRSІнтернету 24.09.2016 з 09 год. 43 хв. до 22 год. 24 хв..

Листом №СС25.04.28.09 від 28.09.2016 позивачем повідомлено про відсутність підстав для повернення вартості споживчих послуг.

Листом від 04.10.2016 ОСОБА_3 звернувся до надавача послуг з заявою про тимчасове припинення надання послуг мобільного зв`язку та надання відомостей про надані послуги за період 24-25.09.2016.

Листом ПрАТ «МТС Україна» №СС 2642.10.10 від 10.10.2016 йому запропоновано поетапну оплату наданих послуг.

04.10.2016 ОСОБА_3 звернувся до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації із запитом щодо перевірки дотримання ПрАТ «МТС України» законодавства у сфері телекомунікації при наданні послуг та правомірності його дій.

Одночасно ним направлено заяву до Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів щодо проведення перевірки ПрАТ «МТС України» дотримання законодавства про захист прав споживачів, зокрема в частині правильності здійснення з ним розрахунків.

За результатами звернення листом НКРЗІ від 17.11.2016 за № 06/20-7038/Ж-6004 надано інформацію про те, що після перевірки фахівцями оператора використання послуг він повідомив про прийняте рішення, що у разі його повторного звернення до ПрАТ «МТС Україна» повернути 30 % від суми боргу за послуги роумінгу, що дорівнює 47 348,98 грн. (з ПДВ та ПФ). Також вказано про продовження вивчення порушеного ним в заяві питання.

Запит ОСОБА_3 до НКРЗІ від 25.11.2017 щодо надання копії листа оператора до НКРЗІ, на яке посилання у вказаній вище відповіді залишено без відповіді.

Листом НКРЗІ від 25.11.2016 за № 06/20-7303/Ж-6576 ОСОБА_3 повідомлено про продовження вивчення порушених у зверненні питань.

25.11.2016 ОСОБА_3 звернувся з письмовою заявою до ПрАТ «МТС України» про доведення до його відома змісту їх рішення, про яке повідомила НКРЗІ щодо повернення боргу за послуги роумінгу у сумі 47 348,98 грн (з ПДВ та ПФ).

Листом ПрАТ «МТС України» № СС 32322.29.11 від 29.11.2016 його проінформовано, що компанія не находить підстав для проведення коригування вартості роумінгу подій, виставлених до оплати 24-25.09.2016.

25.02.2017 ПрАТ «ВФ Україна» направило на адресу відповідача претензію з розрахунком за послуги з проханням сплатити заборгованість у розмірі 157257,52 грн..

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, є, серед іншого, договори та інші правочини.

Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч.2 ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У ст. 1 Закону України «Про телекомунікації» № 1280-ІV (надалі - Закон № 1280-ІV) визначено, що абонент - це споживач телекомунікаційних послуг, який отримує телекомунікаційні послуги на умовах договору, котрий передбачає підключення кінцевого обладнання, що перебуває в його власності або користуванні, до телекомунікаційної мережі: оператор телекомунікацій - суб`єкт господарювання, який має право на здійснення діяльності у сфері телекомунікацій із правом на технічне обслуговування та експлуатацію телекомунікаційних мереж.

Відповідно до ч.1 ст. 42 Закону № 1280-ІV діяльність у сфері телекомунікацій, що передбачає використання обмеженого (радіочастотного та/або номерного) ресурсу, здійснюється після отримання відповідних ліцензії та/або дозволу (ліцензій та/або дозволів), необхідність отримання яких визначена законом.

Відповідно до ст. 32 Закону № 1280-ІV споживачі під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг мають право на: 1) державний захист своїх прав; 5) вибір виду та кількості телекомунікаційних послуг; 6) безоплатне отримання від оператора, провайдера телекомунікацій вичерпної інформації щодо змісту, якості, вартості та порядку надання телекомунікаційних послуг; 14) відмовитись від оплати телекомунікаційної послуги, яку вони не замовляли.

Згідно ч.2 ст. 37 Закону № 1280- ІV правовими основами діяльності операторів, провайдерів телекомунікацій є пріоритет інтересів споживачів телекомунікаційних послуг, що кореспондує загальному змісту законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ст. 39 Закону № 1280- ІV оператори телекомунікацій зобов`язані: здійснювати діяльність у сфері телекомунікацій відповідно до законодавства; надавати споживачам вичерпну інформацію, необхідну для укладення договору, а також щодо телекомунікаційних послуг, які вони надають; вести достовірний облік телекомунікаційних послуг, що надаються споживачеві.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачі» № 1023-ХІІ (надалі - Закон № 1023-ХІІ) споживач (він же - абонент) - фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує, або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до вимог ч.ч. 1 та 9 ст. 15 Закону № 1023-ХІІ споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Під час розгляду вимог споживача про відшкодування збитків, завданих недостовірною або неповною інформацією про продукцію чи недобросовісною рекламою, необхідно виходити з припущення, що у споживача немає спеціальних знань про властивості та характеристики продукції, яку він придбаває.

Відповідно до ст. 17 Закону № 1023-ХІІ споживач має право на вільний вибір товарів і послуг у зручний для нього час. Продавець (виконавець) зобов`язаний всіляко сприяти споживачеві у вільному виборі продукції та форм її оплати. Забороняється примушувати споживача придбавати продукцію неналежної якості або непотрібного асортименту.

Згідно ст. 21 Закону № 1023-ХІІ крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію.

У пункті 3 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012 надано ряд визначень, відповідно до яких: послуги рухомого (мобільного) зв`язку - послуги, які надаються оператором рухомого (мобільного) зв`язку і під час отримання яких кінцеве обладнання абонента може вільно переміщатися в межах телекомунікаційної мережі такого оператора або його роумінг-партнера із збереженням абонентського номера або мережевого ідентифікатора споживача.

Договором про надання послуг вважається правочин, укладений між споживачем і оператором, провайдером, за яким оператор, провайдер зобов`язується на замовлення споживача надавати послуги, а споживач - їх оплачувати (якщо інше не передбачено договором). Згодою споживача є волевиявлення, виражене споживачем у будь-який спосіб, у тому числі вчинення дій, які можуть бути зафіксовані обладнанням оператора, провайдера (голосове, текстове повідомлення, використання сигналів тонового набору тощо).

Відповідно до п. 14 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012 надання послуг здійснюється у разі: 1) укладення договору відповідно до основних вимог, встановлених НКРЗІ; 2) їх оплати споживачем.

Згідно із п.15 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012 до укладення договору оператор, провайдер зобов`язаний безоплатно надати споживачеві для ознайомлення вичерпну інформацію про зміст, якість, вартість та порядок надання послуг, зокрема: тарифи, тарифні плани на послуги із зазначенням мінімального строку їх дії, пільги з надання та оплати послуг; умови і порядок оплати послуг; перелік країн, з якими організований міжнародний телефонний зв`язок та в яких надається роумінг; порядок розгляду звернень споживачів. Зазначена інформація повинна надаватися споживачеві у доступній формі шляхом розміщення у місцях продажу послуг, пунктах колективного користування, довідково- інформаційних, сервісних службах оператора, провайдера, на його вебсайті. Крім того, на вимогу споживача може надаватися інша інформація про надання послуг відповідно до законодавства.

У п. 35 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012 зазначено, що споживачі під час замовлення та/або отримання послуг мають право на: вибір виду та кількості послуг та відмову від оплати послуги, яку вони не замовляли.

Згідно п.п.27 п.39 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012 оператори, провайдери зобов`язані повідомляти абонентові під час першої реєстрації його кінцевого обладнання в мережі роумінг- партнера для отримання міжнародного роумінгу про суму коштів на особовому рахунку абонента (за наявності технічної можливості), вартість послуг телефонного зв`язку з абонентами країни перебування та України, з передачі текстових повідомлень, доступу до Інтернету, а також додатково повідомляти абонентові, з яким укладений договір у письмовій формі, про технічну неможливість припинення надання послуг у разі відсутності коштів на його особовому рахунку.

Відповідно до п.1.1 Договору оператор надає послуги мобільного зв`язку в межах України.

Пункт 2.3.1 Договору передбачено, що абонент має право користуватися послугами, що надаються за цим договором в межах районів України, зазначених на карті зон дії мереж мобільного зв`язку UMC, а у випадку замовлення абонентом послуг міжнародного роумінгу користуватись цією послугою у країнах, з операторами яких UMC уклало договори роумінгу. Таким чином, зі змісту Договору вбачається, що право користуватися передбаченими договором послугами за межами України виникає лише у випадку замовлення послуг міжнародного роумінгу.

Відповідно до п.2.3 затверджених Національною комісією з питань регулювання зв`язку України «Основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг» від 29.11.2012 року, зареєстрованого в Міністерством Юстиції України від 24.12.2012 року за №2150/22462 - забороняється включати до договору положення, що передбачають отримання та/або сплату споживачем послуг, які не є предметом договору або які він не замовляв.

Системний аналіз зазначених норм законодавства дає підставі зробити висновок про те, що в рамках договору про надання послуг мобільного зв`язку, який за своїх змістом є договором приєднання, оператори, провайдери мобільного зв`язку зобов`язані надавати абонентам повну та достовірну інформацію про послуги, що надаються, їх вид, якість, вартість та тарифікацію та не вправі нараховувати та стягувати оплату за послуги, які не були замовлені споживачем та на отримання яких останній не надавав своєї усвідомленої згоди.

Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що ними 24.09.2016 виконаний обов`язок повідомлення відповідача, як абонента з яким укладений договір у письмовій формі, при реєстрації кінцевого обладнання в мережі роумінг-партнерів на шляху його слідування про суму коштів на особовому рахунку, вартість послуг телефонного зв`язку з абонентами країни перебування та України, з передачі текстових повідомлень, доступу до Інтернету, про технічну неможливість припинення надання послуг у разі відсутності коштів на його особовому рахунку, також не надано доказів відсутності такої технічної можливості.

Також не надано доказів замовлення відповідачем та його згоду на отримання 24.09.2016 послуг передачі даних (Інтернет - доступ) в режимі міжнародного роумінгу, яка виразилася у вчинення конкретних дій, що слугували стартом Інтернет - сесій потягом цього дня, а також наявності договірних відносин з роумінг - партнерами на території Молдови (МDA), Румунії (ROU), Болгарії (ВНR) та Туреччини (TUR), тарифів за надані послуги відповідачу іноземними операторами в роумінгу і проведення з ними відповідних розрахунків.

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

З урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, який зводиться до права осіб цивільних правовідносин вільно розпоряджатися своїми матеріальними правами та процесуальними засобами їх здійснення, суд розглядає спір в межах заявлених позовних вимог.

За встановлених обставин суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги.

Керуючись ст.ст. 626, 628, 634 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 247, 259, 263, 264-265, 273, 353 ЦПК України, суд -

В И РІ Ш И В:

У позові Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані телекомунікаційні послуги - відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлений 06.10.2020.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду, через Придніпровський районний суд м. Черкаси, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Головуючий: Н. М. Кондрацька