Ухвала

16 березня 2020 року

м. Київ

справа № 522/17703/17

провадження № 61-1106ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду міста Одеси від 12 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання права власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла зазначена касаційна скарга ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду міста Одеси від 12 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2018 року.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 березня 2020 року у касаційному провадженні № 61-1106св19 визначено колегію суддів у складі судді-доповідача Червинської М. Є. та суддів: Коротуна В. М. та Бурлакова С. Ю., для розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду міста Одеси від 12 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання права власності на квартиру.

10 березня 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала до Верховного Суду заяву про відвід судді-доповідача Червинської М. Є., яка обґрунтована тим, що 07 березня 2020 року заявнику стало відомо, що рідна сестра судді Червинської М . Є . - Червинська Н. Є. працює приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу разом з приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В. В., яка посвідчувала заповіт, за яким рішеннями судів попередніх інстанцій визнано право власності на спадкове майно.

Пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу та підлягає відмову (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частинами першою та другою статті 40 ЦПК України визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить до висновку про його обґрунтованість.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Стаття 6 Конвенції вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Практика ЄСПЛ свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (п. 45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції»: пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «ПескадорВалеро проти Іспанії») або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (пункт 40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії»), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованого сумніву в неупередженості суду (пункт 44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»; пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Кю проти Фінляндії»; пункт 96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»).

Європейський суд з прав людини в пункті 49 рішення у справі «Білуха проти України» вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 5 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявив суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

З метою уникнення сумнівів у неупередженості та забезпечення об`єктивності розгляду даної касаційної скарги, заява про відвід підлягає задоволенню.

Керуючись статтею 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Червинської М. Є. задовольнити.

Відвести суддю Червинську М. Є. від розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення Приморського районного суду міста Одеси від 12 грудня 2017 року та постанову апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання права власності на квартиру

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська
С. Ю. Бурлаков
В. М. Коротун