У Х В А Л А

03 березня 2020 року

м. Київ

Провадження № 14-32звц18

Велика Палата Верховного Суду у складі:

головуючого судді Князєва В.С.,

судді-доповідача Ткачука О.С.,

суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Пророка В. В., Ситнік О. М.,

за участю секретаря судового засідання - Войтовича С.М.,

від заявника - ОСОБА_1

розглянувши в судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Артемівського районного суду м. Луганська від 09 вересня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Домобудівний комбінат № 4», малого приватного підприємства «Термобетон» про захист прав на винахід та відшкодування шкоди

УСТАНОВИЛА:

01 лютого 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із заявою про перегляд рішення Артемівського районного суду м. Луганська від 09 вересня 2008 року з підстави, передбаченої п. 2 ч. 3 ст. 423 ЦПК України, а саме у зв`язку зі встановленням міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом.

Обґрунтовуючи наявність підстави для перегляду судових рішень, ОСОБА_1 посилався на рішення Європейського суду з прав людини, ухвалене 12 жовтня 2017 року за його заявою № 17446/10, приєднаною до справи «Шевчук та інші проти України» («Shevchuk and others v. Ukraine).

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 05 лютого 2018 року відкрито провадження за виключними обставинами за заявою ОСОБА_1

23 лютого 2018 року від Міністерства юстиції України надійшла копія автентичного перекладу рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шевчук та інші проти України».

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 423 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом.

Згідно з частиною третьою статті 425 ЦПК України заява про перегляд судового рішення з підстави, визначеної пунктом 2 частини третьої статті 423 цього кодексу, подається до Верховного Суду і розглядається у складі Великої Палати.

Відповідно до статті 2 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Закон № 3477-IV) і статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) Україна зобов`язана виконувати остаточне рішення ЄСПЛ у будь-якій справі, в якій вона є стороною.

Глава 3 Закону № 3477-IV передбачає, що для виконання рішення ЄСПЛ, яким констатовано порушення Україною Конвенції, мають вживатися заходи індивідуального та загального характеру.

Згідно зі статтею 41 Конвенції, якщо ЄСПЛ визнає факт порушення Конвенції або протоколів до неї і якщо внутрішнє право держави, яка була стороною у справі, передбачає лише часткову компенсацію, ЄСПЛ у разі необхідності надає потерпілій стороні справедливу сатисфакцію.

За статтею 10 Закону № 3477-IV додатковими щодо виплати присудженого ЄСПЛ відшкодування (статті 7-9 цього Закону) заходами індивідуального характеру є: а) відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який особа мала до порушення Конвенції (restitutio in integrum); б) інші заходи, передбачені у рішенні ЄСПЛ.

Згідно із частиною третьою статті 10 Закону № 3477-IV відновлення попереднього юридичного стану особи здійснюється, зокрема, шляхом повторного розгляду справи, включаючи відновлення провадження у справі.

Застосування restitutio in integrum можливе шляхом повторного розгляду справи, включаючи відновлення провадження у справі, у разі вжиття Україною заходів індивідуального характеру на виконання рішення ЄСПЛ у справі, в якій вона є стороною.

Для цього слід враховувати Рекомендацію Комітету Міністрів Ради Європи № R (2000) 2 від 19 січня 2000 року державам-членам «Щодо повторного розгляду або поновлення провадження у певних справах на національному рівні після прийняття рішень Європейським судом з прав людини», відповідно до якої повторний розгляд справи, включаючи поновлення провадження, рекомендовано застосовувати, особливо:

- коли потерпіла сторона і далі зазнає негативних наслідків від рішення, ухваленого на національному рівні, - наслідків, щодо яких справедлива сатисфакція не була адекватним засобом захисту і які не можна виправити інакше, ніж через повторний розгляд або поновлення провадження;

- коли рішення ЄСПЛ спонукає до висновку, що а) оскаржене рішення національного суду суперечить Конвенції, або б) в основі визнаного порушення лежали суттєві процедурні помилки чи положення, які ставлять під серйозний сумнів результат оскарженого провадження на національному рівні.

У рішенні ЄСПЛ може бути прямо вказано на необхідність вжиття державою додаткових заходів індивідуального характеру, чи із самого рішення ЄСПЛ можна зробити висновок про необхідність відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який особа мала до порушення Конвенції, шляхом повторного розгляду її справи судом, включаючи відновлення провадження у відповідній справі.

Якщо інше не вказано у рішенні ЄСПЛ, повторний розгляд справи судом, включаючи відновлення провадження у справі, можливий, якщо у рішенні ЄСПЛ, ухваленому на користь заявника, визнано порушення Україною зобов`язань за Конвенцією при вирішенні судом на національному рівні тієї справи, в якій ухвалене судове рішення, про перегляд якого просить цей заявник.

Отже, не може застосовуватися як захід індивідуального характеру на виконання рішення ЄСПЛ перегляд судових рішень у зв`язку з виключними обставинами за пунктом 2 частини третьої статті 423 ЦПК України у випадках, якщо встановлені ЄСПЛ порушення Україною міжнародних зобов`язань :

мають бути усунуті лише шляхом вжиття заходів загального характеру;

не стосуються особи, яка подала заяву про перегляд судових рішень;

не стосуються справи, про перегляд судового рішення в якій подана заява;

стосуються лише тривалості розгляду цієї справи чи тривалості невиконання ухвалених у ній судових рішень (аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду зробила у пункті 81 постанови від 20 березня 2018 року у справі № 2-3646/11, пункті 76 постанови від 20 березня 2018 року у справі № 2-3862/11, пункті 85 постанови від 28 березня 2018 року у справі № 2-428/11, пункті 46 постанови від 29 березня 2018 року у справі № 2-2119/12, пункті 68 постанови від 11 червня 2019 року у справі № 2-3244/09, пункті 31 постанови від 6 серпня 2019 року у справі № 219/13862/18).

У рішенні ЄСПЛ указав, що у справі заявника тривалість провадження була надмірною та не відповідала вимозі розумного строку. Окрім того, заявник не мав у своєму розпорядженні ефективного засобу юридичного захисту. У зв`язку із цим ЄСПЛ постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції у зв`язку з надмірною тривалістю цивільного провадження (7 років, 9 місяців та 23 дні - з 27 листопада 2001 року по 18 вересня 2009 року) і присудив заявникові 1 200 євро справедливої сатисфакції.

Тобто, рішення ЄСПЛ у справі «Шевчук та інші проти України» від 12 жовтня 2017 року ухвалене щодо скарг за пунктом 1 статті 6 і статті 13 Конвенції лише стосовно тривалості провадження у справі поза межами розумного строку та відсутності ефективного засобу юридичного захисту від такої надмірної тривалості.

З огляду вказане, враховуючи характер констатованих ЄСПЛ порушень Україною зобов`язань за Конвенцією та присуджену ним справедливу сатисфакцію, Велика Палата Верховного Суду вважає, що повторний розгляд справи не може відновити порушені права заявника на розгляд справи впродовж розумного строку та на ефективний засіб юридичного захисту від надмірної тривалості розгляду справи.

Оскільки порушення Україною інших статей Конвенції чи протоколів до неї під час розгляду цієї справи на національному рівні ЄСПЛ не встановив, підстав для перегляду за виключними обставинами рішення Артемівського районного суду м. Луганська від 09 вересня 2008 року за заявою ОСОБА_1 немає. А тому провадження за виключними обставинами за заявою ОСОБА_1 слід закрити.

Керуючись статтями 261, 423 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Артемівського районного суду м. Луганська від 09 вересня 2008 року - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.С. Князєв

Суддя-доповідач О.С. Ткачук

Судді: Н.О. Антонюк Ж.М. Єленіна

Т.О. Анцупова О.С. Золотніков

С.В. Бакуліна О.Р. Кібенко

В.В. Британчук Л.М. Лобойко

Ю.Л. Власов Н.П. Лященко

М.І. Гриців В.В. Пророк

Д.А. Гудима О.М. Ситнік