Провадження № 2-о/234/662/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2020 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Заборського В.О., за участю секретаря судового засідання Антонюка Д.І., заявника ОСОБА_1 , представника заявника адвоката Берзінь С.Л., представника заінтересованої особи Берегової І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу, в порядку окремого провадження, за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Краматорська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

31.07.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Краматорського міського суду із заявою, в якій просила встановити факт її постійного проживання із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини, тобто станом на 15.08.2014 року.

Свою заяву ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її матір - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала разом з нею в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті відкрилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 1,26 га, яку вона свого часу успадкувала від чоловіка ОСОБА_3 ..

Разом із мамою заявниця постійно почала проживати з січня 2013 року, так як вона потребувала стороннього догляду із-за похилого віку та хвороби на онкологію. Останні пів року життя вона майже невідривно знаходилася біля неї, а після смерті організувала поховання та зареєструвала факт її смерті в органах РАЦС.

Оскільки на день смерті заявниця фактично проживала разом із спадкодавцем, будучи єдиним спадкоємцем першої черги, то вона вважала, що спадщину прийняла відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак звернувшись 15.04.2020 року до нотаріуса за свідоцтвом про право на спадщину отримала постанову про відмову у вчиненні такої нотаріальної дії, із-за ненадання доказів спільного постійного проживання її разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що і викликало звернення до суду із даною заявою про встановлення юридичного факту.

В судовому засіданні заявниця та її представник адвокат Берзінь С.Л. заяву підтримали та просили її задовольнити.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_4 в судовому засідання зазначила, що на її думку заявник до суду надав недостатньо доказів, які підтверджують факт постійного її проживання із спадкодавцем на час смерті, однак вирішення справи залишила на розсуд суду.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Як встановлено судом, заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доводиться рідною донькою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про її народження.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, про що відділом ДРАЦС реєстраційної служби Краматорського МУЮ у Донецькій області 16.08.2014 року складено відповідний актовий запис №1973.

Згідно довідки про причину смерті (до форми №106/о №590) від 16.08.2014 року ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 від ракової інтоксикації, рак носоглотки.

На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 03.07.2010 року державним нотаріусом Першої краматорської державної нотаріальної контори Уваровою Г.І. за реєстровим №1-5199, двокімнатна квартира АДРЕСА_2 на праві власності належить заявниці ОСОБА_1 ..

Як видно із Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) №62506213 від 17.11.2020 року ОСОБА_2 заповіт або спадковий договір на випадок смерті не залишила.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №60011319 від 15.04.2020 року, відсутня інформація про заведені спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , померлої у 2014 році.

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених в рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини.

Згідно довідки №18018 щодо реєстрації місця проживання на день смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті була зареєстрована одна за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто на день смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , заявниця ОСОБА_1 не була зареєстрована разом з нею за однією адресою.

Згідно Довідки голови комітету мікрорайону №1 Краматорської міської ради Доценко Л.І. №01-20-85 від 28.01.2020 року, ОСОБА_1 фактично проживала за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Допитаний в якості свідка чоловік заявниці ОСОБА_5 показав, що з 2013 року ОСОБА_1 проживала разом із матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , так як остання хворіла на онкологію і потребувала постійного догляду. Крім того, на той час м. Краматорськ був окупований незаконними збройними формуваннями і ОСОБА_1 постійно знаходилася біля матері та доглядала за нею.

У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ).

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання особи не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкоємцем (спадкодавцем), оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані суду та оцінені ним.

Враховуючи викладене, на підставі встановлених у справі обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 на день смерті своєї матері ОСОБА_2 проживала разом із нею у АДРЕСА_1 , без реєстрації, у зв`язку з чим є підстави для задоволення заяви та встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки встановлення цього факту необхідне заявнику ОСОБА_1 для реалізації своїх спадкових прав.

Керуючись ст.ст. 293,294, 315, 316, 319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_3 ), заінтересована особа Краматорська міська рада (, місцезнаходження: Донецька область, м. Краматорськ, проспект Миру, 2) про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт постійного поживання ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини, тобто станом на 15.08.2014 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Краматорського міського суду В. О. Заборський