Справа № 309/824/20
Провадження № 2/309/899/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2020 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Кемінь В.Д.

з участю секретаря судового засідання Орос В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на оплату навчання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , у якій просить стягнути з відповідача на її користь половину вартості додаткових витрат на оплату навчання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме грошових коштів в сумі 10 000 грн.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, який розірвано у 2007 році. Від даного шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю. На даний час відповідач сплачує аліменти на утримання сина, згідно ухвали Хустського районного суду від 06.11.2019 року. Неповнолітній син сторін навчається в Приватному вищому навчальному закладі «Міжнародний економіко - гуманітарний університет імені академіка Степана Дем`янчука» на спільних освітніх програмах з університетом Яноша Кодолані (Угорщина) на 1 курсі факультету європейської освіти за напрямом підготовки «Господарювання та менеджмент» на заочній формі навчання на контрактній основі, стипендії не отримує. Вартість навчання за один рік становить 8500 грн. за навчання в Приватному вищому навчальному закладі «Міжнародний економіко - гуманітарний університет імені академіка Степана Дем`янчука» та 400 євро за навчання на спільних освітніх програмах з університетом Яноша Кодолані (Угорщина), що стверджується довідкою №029/5678 від 09.12.2019 року. З 2019 року позивачка сплачує за навчання сина самостійно. Оплата вказаних сум, підтверджується банківськими квитанціями на загальну суму - 20 030 грн., половину з яких, а саме 10 000 грн. вона просить стягнути з відповідача. На даний час син сторін змінив прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », що стверджується паспортом громадянина України. Позивачка зазначає, що відповідач не несе ніяких витрат у зв`язку з навчанням сина. Відповідач є молодим за віком, працездатним і має можливість надавати допомогу на оплату навчання сина. Позивачка перебуває у складному матеріальному становищі і не може сама нести всі витрати пов`язані з навчанням сина. З метою досудового врегулювання позивачка постійно зверталася до відповідача з проханням надати фінансову допомогу на навчання їхньої дитини, однак відповідач не реагував, тому вона була змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала до суду відповідь на відзив в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на наведені у ньому обставини та зазначив, що у випадках коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст.185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст.199 СК України. Крім того, відповідач просив врахувати ту обставину, що рішення про продовження навчання саме в цьому навчальному закладі було прийнято позивачкою без будь-якого обговорення, з`ясування його думки та можливостей сплачувати за навчання.

Позивачка ОСОБА_1 в поданій відповіді на відзив повністю заперечила обставини наведені у відзиві, оскільки відповідачу було відомо про навчання сина та вона неодноразово повідомляла його, що не може самостійно нести всі витрати пов`язані із навчанням дитини, однак відповідач не виявив жодного бажання надавати допомогу.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з вимогами ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Пленум Верховного суду України у п. 18 Постанови № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягення аліментів», звернув увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру компенсації, що підлягає стягненню з відповідача, суд за аналогією до вимогст.182 СК України, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З аналізу вищевказаних законодавчих норм вбачається, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові.

Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

П. «а» ч. 1 ст. 29 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН, ратифікованої 27.02.1991 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., держави-учасниці погоджуються щодо того, що освіта дитини має бути спрямована на розвиток особи, талантів, розумових і фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі.

Таким чином, суд вважає за можливе понесені позивачкою додаткові витрати віднести саме до тих витрат, які викликані особливими обставинами, оскільки навчання неповнолітнього сина у вищому навчальному закладі направлене на розвиток його розумових здібностей, для отримання професії в майбутньому та забезпечення подальшої адаптації в суспільстві.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, судом враховано матеріальне та сімейне становище відповідача, який є фізично здоровим, працездатним, що дає підстави вважати, що останній має об`єктивну можливість компенсувати позивачці частину понесених нею додаткових витрат на дитину, доводів протилежного відповідачем не надано.

Встановлено, що додаткові витрати у вигляді оплати за перший рік навчання сина у вищому навчальному закладі позивачка понесла до досягнення ним повноліття (а.с. 7, 8). За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, оскільки навчання дитини з метою розвитку здібностей, отримання професії та забезпечення подальшої адаптації в суспільстві є особливою обставиною, і до досягнення дитиною повноліття батьки зобов`язані брати рівну участь у її утриманні.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню частина понесених позивачкою додаткових витрат, а саме за навчання в сумі 10 000 грн.

Аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних конкретних обставин справи, з урахуванням принципів законності, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, виходячи із необхідності дотримання справедливого балансу між інтересами сторін, з урахуванням наданих доказів, суд приходить до висновку, що маються законні підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачки частини понесених додаткових витрат в сумі 10 000 грн., які зумовлені особливою обставиною - навчанням дитини.

На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 840,80 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13, 81, 137, 141, 263-265, 273, 279 ЦПК України, ст.ст. 141, 182, 185 СК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , мешканки АДРЕСА_2 , додаткові витрати на оплату навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за один рік у розмірі 1/2 частини витрат на навчання в сумі 10 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: Кемінь В.Д.