У х в а л а

Іменем України

16 березня 2020 року

м. Київ

справа № 761/5323/19-ц

провадження № 61-3909 ск 20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 лютого 2020 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство комерційного банку «Експобанк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції

у м. Києві, про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»(далі - ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп») звернулось до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство комерційного банку «Експобанк», ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2019 року заяву ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» задоволено.

Замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва

від 29 листопада 2010 року у цивільній справі № 2-10144/10 за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Експобанк»

до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Експобанк», третя особа - Національний банк України, про визнання кредитного договору недійсним, а саме публічне акціонерне товариство комерційний банк «Експобанк» на ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

Видано дублікат виконавчого листа у цивільній справі № 2-10144/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Експобанк» заборгованості за кредитом

у розмірі 23 959,85 дол. США, що за курсом Національного банку України

на час ухвалення рішення становить 190 241 грн 21 коп.; заборгованості по процентам 39,93 дол. США, що за курсом Національного банку України на час ухвалення рішення становить 317 грн 04 коп.; заборгованості по нарахованій комісії 382 грн 44 коп.; суми простроченої заборгованості по кредиту

3275,06 дол. США, що за курсом Національного банку України на час ухвалення рішення становить 26 003 грн 98 коп.; суми простроченої заборгованості

по нарахованим процентам 3153,95 дол. США, що за курсом Національного банку України на час ухвалення рішення становить 25 042 грн 36 коп.; суми простроченої заборгованості по нарахованій комісії 4357 грн 66 коп.; суми заборгованості по пені за несвоєчасне повернення кредиту, процентів

та комісії 22 641 грн 27 коп. та 1 820 грн судових витрат.

Видано дублікат виконавчого листа у цивільній справі № 2-10144/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Експобанк» заборгованості за кредитом

у розмірі 23959,85 дол. США, що за курсом Національного банку України на час ухвалення рішення становить 190 241 грн 21 коп.; заборгованості по процентам 39,93 дол. США, що за курсом Національного банку України на час ухвалення рішення становить 317 грн 04 коп.; заборгованості по нарахованій комісії

382 грн 44 коп.; суми простроченої заборгованості по кредиту 3275,06 дол. США, що за курсом Національного банку України на час ухвалення рішення становить 26 003 грн 98 коп.; суми простроченої заборгованості по нарахованим процентам 3153,95 дол. США, що за курсом Національного банку України на час ухвалення рішення становить 25 042 грн 36 коп.; суми простроченої заборгованості по нарахованій комісії 4 357 грн 66 коп.; суми заборгованості

по пені за несвоєчасне повернення кредиту, процентів та комісії 22 641 грн

27 коп. та 1 820 грн судових витрат.

Поновлено ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» строк для пред`явлення до виконання дублікатів виконавчих листів, виданих Шевченківським районним судом м. Києва у цивільній справі № 2-10144/10

за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Експобанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом

ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Експобанк», третя особа - Національний банк України, про визнання кредитного договору недійсним.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 лютого 2020 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2019 року відмовлено.

У березні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_1 на зазначене судове рішення, в якій, посилаючись

на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просила ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року

№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження

у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити

у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Із оскаржуваного судового рішення, доданих до скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається Цивільним процесуальним кодексом України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

У статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства

є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Застосування передбачених цією нормою правил залежить від виду процесуального строку. У разі, коли процесуальна дія не вчинена у межах строку, встановленого законом, суд може поновити його, якщо строк пропущено з причин, визнаних судом поважними.

Статтею 354 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється

з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів

з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка

її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів

з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження

не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення

не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини

й у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 8 листопада 2005 року.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, встановивши, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва

від 01 березня 2019 року подана 23 січня 2020 року, а з текстом оскаржуваного судового рішення вона ознайомилась 23 квітня 2019 року, обґрунтовано, відповідно до вимог статті 357 ЦПК України, відмовив у відкритті апеляційного провадження, оскільки підстави для поновлення строку за подання апеляційної скарги були визнані неповажними, а друге клопотання подане без відповідних доказів, які б підтверджували наведені обставини.

Процесуальний строк апеляційного оскарження, встановлений ЦПК України, забезпечує оперативність цивільного судочинства, дисциплінуючим фактором регламентації процесуальних дій учасників справи, спрямований

на не зловживання процесуальними правами. Заявник пропустила строк апеляційного оскарження виключно із суб`єктивних, неповажних причин.

Доводи касаційної скарги, які зводяться до того, що заявником було наведено поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, на правильність висновку суду не впливають, оскільки спростовуються встановленими апеляційним судом обставинами.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд

не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Такий правовий висновок міститься у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі

№ 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18) та постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2019 року по справі № 171/1584/18 (провадження № 14-432цс19).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним

і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Доводи касаційної скарги висновку суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 лютого

2020 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство комерційного банку «Експобанк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк