Провадження № 2/752/6436/20
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

15.12.2020 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:
головуючого судді - Колдіної О.О.

при секретарі - Оджубейській Д.І.,

розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
в с т а н о в и в:
позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22.04.2019 у справі №752/15535/18 з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частка від його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.07.2018 по 30.06.2023. З моменту ухвалення судом рішення змінилися обставини, що мають значення для визначення розміру аліментів, стягнутих судом.

Так, позивач зазначає, що з 24.06.2019 року його звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я. У червні 2020 року йому присвоєно ІІІ групу інвалідності та він вийшов на пенсію. На даний час відповідач із дочкою проживають у квартирі, належній йому на праві власності. Згідно довідки від 24.03.2020 року, виданої Київським міським військовим комісаріатом, його середній заробіток становив 22 628,00 грн. Зважаючи на зміну матеріального стану та погіршення стану здоров`я, ОСОБА_1 просить суд зменшити розмір присуджених судом до сплати аліментів з 1/6 до 1/10 частки від його доходу.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07 серпня 2020 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження за правилами ст.ст.274-279 ЦПК України без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

09 жовтня 2020 року на адресу суду надійшов відзив ОСОБА_2 відповідно до якого остання заперечила проти позовних вимог в повному обсязі, оскільки вважає їх безпідставними та необґрунтованими, посилаючись на положення ст.. 182 СК України, та вважає, що розмір аліментів повинен бути достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. ОСОБА_2 зазначає, що встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності не є перешкодою для сплати ним аліментів у розмірі, визначеному судом. ОСОБА_1 не виконує рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дочки, у нього наявна заборгованість по ВП №54768773 від 25.09.2017. у розмірі 97544,17 грн., по ВП №59427656 від 01.07.2019 у розмірі 32680,05 грн. З 2010 року ОСОБА_1 з дочкою не спілкується, участі в її вихованні не бере. Твердження позивача про зменшення його розміру доходу з нарахуванням пенсії з посиланням на довідку від 24.03.2020 є спірним, оскільки такі доходи збільшилися на 3.32%. Позивач ухиляється від виконання обов`язку щодо сплати аліментів.

На підставі положень ст.274-279 ЦПК України судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі сторін.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22 квітня 2019 року стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з продовженням навчання в розмірі 1/6 частки від доходу, починаючи з 30 липня 2018 року і по 30 червня 2023 року щомісячно, однак не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

НА день розгляду даної справи рішення суду від 22.04.2019 року набрало законної сили.

Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 як на підставу для зменшення розміру аліментів, присуджених судом до стягнення з нього на утримання дочки, яка продовжує навчання, з 1/6 частки від доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/10 частку, посилається на отримання ним інвалідності та зміни його матеріального стану, тобто зменшення отриманого ним доходу, на підтвердження чого надав довідку №ВФЗ/118 від 24.03.2020, видану Київським міським війковим комісаріатом.

Суд вважає, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду з огляду на наступне.

Так, із довідки про доходи №ВФЗ/118, виданої 24 березня 2020 року Київським міським війковим комісаріатом, вбачається, що середній заробіток ОСОБА_1 за період роботи з січня по липень 2019 року складає 22 628,44 грн.

З 23 березня 2020 року йому присвоєно ІІІ групу інвалідності у зв`язку із травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини. Інвалідність встановлено до 01 квітня 2021 року.

Згідно наказу командувача військ оперативного командування від 19.06.2019 року №144 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку за станом здоров`я.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язанні утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з ч.1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно довідки №576 від 23.07.2018 року, виданої Національним університетом біоресурсів і природокористування України, ОСОБА_3 є студенткою ОР магістр першого курсу денної форми навчання за напрямом/спеціальністю «Ветеринарна медицина», факультету ветеринарної медицини Національного університету біоресурсів і природокористування України. Рік вступу 01.09.2017 року, рік закінчення - 30.06.2023 року.

Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст.192 СК України.

Так, належних та допустимих доказів того, що з моменту винесення судового рішення суттєво змінились обставини, які не дають змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, позивачем не надано.

Разом з тим, зазначаючи у позові про те, що позивач звільнився із військової служби та вийшов на пенсію, останній, звертаючись до суду у серпні 2020 року, не надає у розпорядження суду відомості щодо отриманого ним доходу за останні шість місяців, що передували подачі позову до суду. Також позивачем не надано у розпорядження суду довідки про розмір отримуваної ним пенсії.

Крім того, суд звертає увагу на наявну у ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліментів, присуджених судом.

Отже, аналізуючи зібрані по справі докази окремо та у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано.

Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального чи сімейного стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі.

Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів.

Враховуючи вищевикладене та те, що належних доказів в обґрунтування позову не надано, суд не вбачає підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76,77, 78, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з моменту його проголошення до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м.Києва.

Якщо в судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення .

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя