ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3720/20 Справа № 203/878/19 Головуючий у першій інстанції: Казак С. Ю. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2019 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2019 року ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 15.05.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №ML-302/151/2008, відповідно до умов якого останньому було надано кредит в розмірі 61500,00 доларів США строком до 15.05.2023 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 15.05.2008 року було укладено договір іпотеки №PML-302/151/2008, згідно якого в іпотеку було передано квартиру АДРЕСА_1 . 12.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого останнє набуло право вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №ML-302/151/2008 від 15.05.2008 року. Також 12.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки, відповідно до умов якого останнє набуло право вимоги за договором іпотеки №PML-302/151/2008 від 15.05.2008 року. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14.07.2016 року у цивільній справі №203/2356/16-ц з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було стягнуто заборгованість за кредитним договором №ML-302/151/2008 від 15.05.2008 року в сумі 1671113,33 грн. та судові витрати в сумі 25066,70 грн., а всього стягнуто 1696180,03 грн. Однак, зобов`язання за кредитним договором так і не виконані. Тому позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ML-302/151/2008 від 15.05.2008 року в сумі 1696180,03 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №PML-302/151/2008 від 15.05.2008 року - квартиру АДРЕСА_1 , що належить відповідачам на праві власності, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною за процедурою, яка передбачена Законом України «Про виконавче провадження», на рівні не нижчому за звичайної ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; передати в управління ТОВ «ОТП Факторинг Україна» предмет іпотеки, шляхом надання позивачу права примусового входу до предмету іпотеки, обладнання предмету іпотеки охоронними пристроями, заміни замків, а також укладання договорів про надання охоронних послуг щодо предмету іпотеки із спеціалізованими підприємствами, установами, організаціями.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2019 року позов задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ML-302/151/2008 від 15 травня 2008 року в сумі 1671113,33 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 1538568,50 грн. та заборгованості по відсоткам в сумі 132544,83 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки за відповідним договором №PML-302/151/2008 від 15 травня 2008 року, а саме: трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 64,5 кв.м, житловою площею 37,8 кв.м, яка складається з: 1 - коридор; 2 - кладова; 3 - кухня; 4,5,8 - житлові; 6 - ванна; 7 - туалет; І - лоджія; ІІ - балкон, що розташована в будинку АДРЕСА_1 та яка належить на праві спільної часткової власності (по 1/2 частині) відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайної ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, але не нижче 596550,00 грн. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Зазначено також, що на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судовий збір в сумі 960 грн. 50 коп. 1921 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судовий збір в сумі 960,50 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про зміну оскаржуваного рішення, виключивши встановлення початкової ціни продажу предмету іпотеки з прилюдних торгів.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується, зокрема, рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки ТОВ «ОТП Факторинг Україна», яке долучене до матеріалів справи. У зв`язку з відсутністю відповідачів за відомою суду адресою, що також відповідає відомостям адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 25.06.2020 року, сповіщення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 здійснено шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-сайті судової влади. Від позивача надійшла заява від 21.08.2020 року про проведення судового засідання 22.09.2020 року без участі представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, часткової зміни та скасування оскаржуваного рішення з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 15 травня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОТП Банк», та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено кредитний договір №ML-302/151/2008, відповідно до умов якого останньому було надано кредит в розмірі 61500 доларів США зі сплатою за користування кредитом 5,99% річних та датою остаточного повернення кредиту 15.05.2023 року (а.с. 8-12).

Додатком №1 до кредитного договору №ML-302/151/2008 від 15.05.2008 року сторони погодили Графік платежів, яким визначено щомісячне погашення кредиту (а.с. 13-16).

Для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним вище кредитним договором, між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОТП Банк», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 15 травня 2008 року було укладено договір іпотеки №PML-302/151/2008, згідно якого в іпотеку було передано квартиру АДРЕСА_1 , що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за №7236 (а.с. 17-19).

Згідно пункту 6.2. договору іпотеки №PML-302/151/2008 від 15.05.2008 року, іпотекодержатель має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: несплати позичальником позивачу будь-якої суми у такому розмірі, у такі валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; порушення відповідачем будь-якого із зобов`язань за ст. 5 договору іпотеки; інших обставин, передбачених чинним законодавством України.

Встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу кредитного портфелю, укладеного 12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», останнє прийняло право вимоги за кредитним договором №PML-302/151/2008 від 15.05.2008 року, укладеним між ЗАТ «ОТП БАНК, правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_1 (а.с. 20-26, 27).

Згідно п. 3.1 договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року, в порядку та на умовах, визначених цим договором, продавець продає (переуступає) покупцю права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори (перелік яких міститься у додатку №1 до цього договору), а покупець приймає такий кредитний портфель та зобов`язується сплатити на користь продавця винагороду.

Відповідно до змісту ст. 5.1 договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року, винагорода, сплачена в якості компенсації вартості кредитного портфелю, сплачується у національній валюті та складає 395125507,95 грн.

12 листопада 2010 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» сплатило АТ «ОТП Банк» зазначену вище суду винагороди в розмірі 395125507,95 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №985 від 12.11.2010 року (а.с. 28).

Також 12 листопада 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за реєстровим №8893, відповідно до умов якого останнє набуло права вимоги за договором іпотеки №PML-302/151/2008 від 15.05.2008 року (а.с. 30-31).

Позичальник ОСОБА_1 умови кредитного договору №ML-302/151/2008 від 15.05.2008 року виконував не належним чином, допустивши прострочення, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.07.2016 року у цивільній справі №203/2356/16-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором №ML-302/151/2008 від 15.05.2008 року - 1671113,33 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту - 1538568,50 грн. та відсотків за користування кредитом - 132544,83 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором №ML-302/151/2008 від 15.05.2008 року - 1671113,33 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту - 1538568,50 грн. та відсотків за користування кредитом - 132544,83 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в рахунок повернення судових витрат - 25066,7 грн., по 8355,57 грн. з кожного. Рішення набрало законної сили 26.07.2016 року (а.с. 35-36).

Стягнута за вказаним вище рішенням суду №203/2356/16-ц заборгованості за кредитним договором на теперішній час не погашена.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статей 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (абзац третій статті 1 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно із частиною першою статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч.ч. 1, 4 статті).

Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки належить іпотекодержателю.

Оскільки іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором за наведеними вище положеннями законодавства не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки, та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством.

Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне, а тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням відсутня.

Саме такого висновку щодо можливості одночасного задоволення вимог про стягнення боргу за основним зобов`язанням зі зверненням стягнення на предмет іпотеки дійшов Верховний Суд України у постанові від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1080цс15. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 361/7543/17 (провадження № 14-546цс19) не встановила підстав для відступлення від цього правового висновку.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що ОСОБА_1 належно не виконує зобов`язання за кредитним договором від 15.05.2008 року №ML-302/151/2008, на забезпечення виконання якого укладений договір іпотеки №PML-302/151/2008 від 15.05.2008 року, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , - суд дійшов висновку, що вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 15.05.2008 року, що становить 1671113,33 грн. (заборгованість по тілу кредиту - 1538568,50 грн., відсотки за користування кредитом - 132544,83 грн.), є обгрунтованими.

Однак, встановлюючи в оскаржуваному рішенні початкову ціну продажу іпотечного майна у розмірі 596550,00 грн., яка визначена за погодженням сторін договору іпотеки та зазначена у пункті 4.4 договору іпотеки №PML-302/151/2008 від 15.05.2008 року, місцевий суд не взяв до уваги, що на час постановлення оскаржуваного рішення 28.10.2019 року суттєво змінились курси валют (у порівнянні з травнем 2008 року) та суттєво змінилась ринкова вартість нерухомого майна, що є загальновідомою інформацією.

Ні місцевому, ні апеляційному суду сторонами не надано доказів щодо ринкової вартості іпотечного майна на час постановлення оскаржуваного рішення; доказів погодження сторонами іпотечного договору розміру вартості предмету іпотеки, на час постановлення оскаржуваного рішення, суду також не надано.

При реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

З урахуванням викладеного, колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає зміні, виключивши з рішення посилання на встановлення початкової ціни предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_1 для продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», в розмірі не нижче 596550,00 грн.

Згідно ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений за одну вимогу немайнового характеру при подачі позовної заяви (1921,00 грн.) та апеляційної скарги (2881,50 грн.) в загальному розмірі 4802,50 грн., тобто по 2401,25 грн. з кожного відповідача (а.с. 1, 98).

Таким чином, рішення районного суду підлягає скасуванню в частині розподілу судових витрат з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення.

Колегія звертає увагу, що рішення місцевого суду оскаржене лише в частині визначення початкової ціни продажу предмету іпотеки з прилюдних торгів, а тому суд апеляційної інстанції справу в іншій частині не переглядає, відповідно до вимог ч. 1 статті 367 ЦПК України.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За положеннями ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає частковій зміні та частковому скасуванню з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" - задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2019 року - змінити, виключивши з рішення посилання на встановлення початкової ціни предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_1 для продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», в розмірі не нижче 596550,00 грн.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2019 року в частині розподілу судових витрат - скасувати та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна () судові витрати в сумі по 2401 (дві тисячі чотириста одна) грн. 25 коп., з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді