Номер провадження: 22-ц/813/3391/20
Номер справи місцевого суду: 2-3897/10
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

13.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Ющак А.Ю.,

апелянта ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_2 адвоката Перепелиці А.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід суддям Сегеді С.М., Гірняк Л.А., Цюрі Т.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини та моральної шкоди, заапеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2019 року, та на додаткове рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2019 року,

встановив:

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

08 травня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у зазначеній справі, посилаючись на те, що судом не було вирішено вимогу про стягнення аліментів за період з 01.12.2017 року по 30.06.2018 року.

Додатковим рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2019 року заяву ОСОБА_1 було задоволено.

Стягнуто з відповідачки на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в період з 01.12.2017 року по 30.06.2018 року у розмірі 930 грн. щомісячно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про зміну рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2019 року та додаткового рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2019 року в частині визначення розміру аліментів, стягнувши з відповідачки на його користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 13750 грн. щомісячно, починаючи з 21.02.2010 року по 21.02.2028 року, та скасувати рішення в частині відмови у стягненні моральної шкоди, ухваливши у цій частині нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Крім того, 19.12.2019 року від заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 надійшла заява про витребування доказів у вказаній цивільній справі, яка ухвалою колегії суддів від 26.02.2020 року була залишена без задоволення.

Однак, у зв`язку з неможливістю продовження розгляду справи, так як ОСОБА_1 перешкоджав у проведенні судового засідання, наполягаючи на оголошенні перерви, потім через виклик ним швидкої допомоги і надання йому первинної медичної допомоги, у справі було оголошено перерву до 13.03.2020 року, до 10.00 год.

28.02.2020 року від заявника ОСОБА_5 надійшла заява про відвід всій колегії суддів, у складі суддів Сегеди С.М., Гірняк Л.А., Цюри Т.В.

Разом з тим, ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.03.2020 року заявлений ОСОБА_1 відвід суддям Сегеді С.М., Гірняк Л.А., Цюрі Т.В. визнано необґрунтованим. Матеріали справи передано до канцелярії суду для визначення судді у порядку, встановленою ч.1 ст. 33 ЦПК України для вирішення питання про відвід суддям Сегеді С.М., Гірняк Л.А., Цюрі Т.В. у зазначеній цивільній справі (т.2, а.с.149-153).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.03.2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Сегеди С.М., Гірняк Л.А., Цюри Т.В. відмовлено (т.2, а.с.155-157).

Крім того, у судовому засіданні 13.03.2020 року Городецький ОСОБА_6 знову подав письмову заяву про відвід суддям Сегеді С.М., Гірняк Л.А. та Цюрі Т.В. (т.2, а.с.160-161).

Відвід мотивований тим, що на думку заявника відводу ОСОБА_1 26.02.2020р. у приміщенні Одеського апеляційного суду суддями Сегедою С.М. Гірняк JI.A., Цюрою Т.В. поза судовим розглядом даної цивільної справи у перерві між судовими засіданнями відносно нього було вчинено психологічне насильство (психологічний натиск).При цьому заявник вказав, що вказаним особам вдалося пригнітити його свідомість, що змусило його надзвичайно хвилюватись, оскільки на його думку протиправною поведінкою ці особи завідомо здійснили пригнічення його нервової системи та завдали шкоди його психіці, що призвело до суттєвого погіршення стану його здоров`я.

Внаслідок цього, лікарями йому було визначено діагноз: нейроциркуляторна дистонія та цефалгічний синдром, спричинений гострою реакцію на стрес.

Також заявник відводу ОСОБА_1 вказав, що в результаті проведення обстеження у лікарні йому було підтверджено вищевказані діагнози, призначено лежачий режим, абсолютний спокій та приймання певних медичних препаратів, зокрема Адаптол та Гедазепам, що підтверджується відповідним призначенням лікаря-невропатолога.

При цьому заявник вказав, що відповідна довідка медичної установи додається, однак до заяви вона додана не була.

Також заявник відводу посилався на те, що внаслідок спричинення вказаними особами шкоди його здоров`ю, він був вимушений лікуватися та придбати відповідні ліки, на що витратив 306 грн., із яких 195,20 грн. - за Адаптол, та 110,80 грн. - за Гидазепам, що в свою чергу потягнуло для нього матеріальні збитки.

Заявник зазначив, що 12.03.2020р. через канцелярію Одеського апеляційного суду він адресував вказаним особам свої вимоги про відшкодування спричинених йому збитків.

Однак, у зв`язку з тим, що його вимоги по відшкодування спричинених збитків внаслідок ушкодження здоров`я були проігноровані, 13.03.2020 року він був вимушений звернутися до Малиновського районного суду м. Одеси до відповідачів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з відповідним позовом про стягнення з них відповідної грошової суми.

Таким чином, враховуючи, що між ним та ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 виник майновий спір, який має бути розглянутий у судовому порядку по іншій справі в іншому суді, то вказані особи є його опонентами, а отже наявний конфлікт інтересів.

Посилаючись на вказані обставини, а також на п.3 та п. 5 ч. 1 ст. 36, та на ст. 39 ЦПК України, заявник відводу і апеляційної скарги ОСОБА_1 заявив відвід суддям Сегеді С.М., Гірняк Л.А., Цюрі Т.В.

Заслухавши доводи заявника відводу, заперечення проти задоволення відводу від адвоката Перепелиці А.Ф., суддю-доповідача, перевіривши доводи заявленого відводу, матеріали справи, та обговоривши підстави заявленого відводу, колегія суддів приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Так, ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і являється частиною національного законодавства, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В процесуальному судочинстві діє презумпція безсторонності суду, яка може бути спростована.

Право учасника справи на відвід судді є однією із гарантій права на справедливий суд.

Проте право на відвід не являється абсолютним. В інакшому випадку воно перетвориться у свавільне обрання суддів для розгляду справи та спосіб процесуального зловживання, що суперечитиме інтересам інших учасників справи та суспільним інтересам загалом.

Відвід має бути обґрунтований посиланням на факти, які вказують на залежність, упередженість або необ`єктивність судді щодо сторін чи будь-кого з них.

Лише за таких обставин відвід буде правомірним і убезпечить сторони від залежного, упередженого або необ`єктивного суду.

Заявляючи відвід всьому складу колегії суддів, Городецький М.Б. посилався на поведінку суддів в судовому засіданні 26.02.2020 року, які на його думку причинили шкоду його здоров`ю.

Однак, зазначені обставини жодним чином не підтверджуються ні технічним записом судового засідання, повне фіксування якого проводилось секретарем судового засідання ОСОБА_10 , ні доповідною запискою судового розпорядника, ні трьома письмовими рапортами співробітників підрозділу охорони Територіального управління Служби судової охорони в Одеській області (т.2, а.с. 128-132).

Колегією суддів у складі головуючого судді Сегеди С.М. та суддів Гірняк Л.А. і Цюри Т.В. жодним чином не порушувались права ОСОБА_1 при розгляді його апеляційної скарги на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2019 року, та на додаткове рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2019 року.

В свою чергу, заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 не давав можливості вказаній колегії суддів проводити судове засідання, проявляючи явну неповагу до суду і порушуючи порядок проведення судового засідання, наполягаючи на оголошенні у справі перерви.

Таким чином, колегією суддів повністю дотримані вимоги ст. 6 ЦПК України, згідно яких суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак.

В даному випадку очевидним є те, що всі неправомірні дії 26.02.2020 року ОСОБА_1 вчиняв з єдиною метою: затягування розгляду справи та позбавлення суду можливості розглянути апеляційну скаргу у встановлені законом розумні строки, та прийняти у справі судове рішення.

Такого висновку колегія суддів дійшла виходячи з того, що не дивлячись на те, що дана справа перебуває на розгляді судів майже 10 років, ОСОБА_1 постійно наполягав на оголошенні у справі перерви.

Відповідно до практики ЄСПЛ критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів влади; характер процесу та його значення для заявника.

Крім того, слід зазначити, що законодавство, наділяючи учасника справи достатньо широким спектром процесуальних повноважень, зокрема і правом на відвід судді (суддів), разом з тим зауважує на недопустимості зловживання наданими процесуальними правами, оскільки необґрунтований відвід може сприяти безпідставному усуненню та ухиленню судді (суддів) від розгляду справи (апеляційної чи касаційної скарги), що суперечить завданню цивільного судочинства і зазіхає на саму сутність правосуддя, як такого.

З підстав викладеного, доводи заявника відводу ОСОБА_1 про те, що зазначені судді не можуть розглядати цивільну справу, в якій він є позивачем і заявником апеляційної скарги, а також, що вказані судді прямо чи побічно заінтересовані в розгляді справи, спростовуються матеріалами справи, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про те, що заява ОСОБА_1 про відвід суддям Сегеді С.М., Гірняк Л.А. і Цюрі Т.В. є необґрунтованою, безпідставною, а тому в її задоволенні слід відмовити.

При цьому, слід зазначити, що факт звернення ОСОБА_1 до Малиновського районного суду м. Одеси з вимогою про відшкодування йому суддями Сегедою С.М., Гірняк Л.А. та Цюрою Т.В. завданої шкоди, жодним чином не підтверджується матеріалами справи, у тому числі копією позовної заяви, яка додана в якості додатку до заяви про відвід, оскільки на ній відсутні докази отримання позовної заяви Малиновським районним судом м. Одеси (т.2, а.с.163-165).

На переконливу думку колегії суддів, повторно заявлений ОСОБА_1 відвід тому ж складу суду, а також його наполягання на оголошенні у справі перерви або її відкладенні, свідчить лише про бажання ОСОБА_1 досягти єдиної мети: затягування розгляду справи та позбавлення суду можливості розглянути апеляційну скаргу у встановлені законом розумні строки, та прийняти у справі судове рішення.

Разом з тим, жодних доказів того, що між ОСОБА_1 і суддями Сегедою С.М., Гірняк Л.А. та Цюрою Т.В. мається конфлікт інтересів, матеріали справи не містять.

Керуючись ст.ст. 36-40, 381, 389 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддям Сегеді С.М., Гірняк Л.А. і Цюрі Т.В. відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 18.03.2020 року

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра