Провадження № 2/344/342/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Галицька про стягнення 25 300,79 грн. шкоди завданої власлідок ДТП, 10 000,00 грн. моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Галицька про стягнення 25 300,79 грн. шкоди завданої власлідок ДТП, 10 000,00 грн. моральної шкоди, посилаючись на те, що 19.12.2014 р. в м. Івано-Франківську, на перехресті вулиць Грушевської -Грюнвальдської- Василіянок- Гаркуші, сталася ДТП зіткнення 6 автомобілів. Внаслідок цього автомобілю ВАЗ 21099, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 завдано технічних пошкоджень. ДТП сталася з вини відповідача за цим позовом, який керував власним автомобілем марки «Форд» модель «Куга» державний номерний знак НОМЕР_2 . По факту ДТП було порушено адміністративну справу та винесено постанову якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільна відповідальність відповідача ОСОБА_2 перед третіми особами була застрахована в страховій компанії «Галицька». Згідно з калькуляцією необхідного ремонту, складеною СТО «Арсен-Авто» ПП ОСОБА_3 , вартість ремонту автомобіля, становить: вартість відновлювальних робіт - 25600,00 грн.; вартість матеріалів та запчастин 21430,00 грн. Загальна вартість завданої матеріальної шкоди 47 300,00 гривень. Страховою компанією «Галицька» на підставі страхового поліса відповідача ОСОБА_2 про цивільну відповідальність перед третіми особами позивачу виплачено частину завданої шкоди у розмірі 21 729,21 грн. Загальна сума невиплаченої майнової шкоди, завданої позивачу внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, становить: 25 300,79 грн. Просив позов задоволити в повному обсязі.

29.02.2016 року ухвалою Івано-Франківського міського суду залучено до участі у справі в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Страхову компанію Галицька(а.с.42).

21.03.2016 року відповідач подав заперечення проти позову, відповідно до якого повідомив, що дійсно 19.12.2014 року на перехресті вулиць Василіянок - Грушевського в м.Івано-Франківську, керуючи своїм автомобілем марки Форд-Куга д.н. НОМЕР_2 в результаті гіпертонічного кризу раптово втратив свідомість і допустив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ 21099 д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та іншими автомобілями. Всі пошкоджені транспортні засоби в тому числі і автомобіль відповідача з місця ДТП були вивезені на арешт майданчик. Відповідачем було зроблено повідомлення у СК «Галицька» до страхового агента. По даному факту було порушено кримінальне провадження. В результаті проведених слідчих дій та експертиз кримінальне провадження відносно відповідача було закрито. 25.03.2015р. відносно нього був складений протокол №523663 про притягнення його до адміністративної відповідальності та постановою Івано-Франківського міського суду від 20.04.2015р. визнано винним у вчиненні адмінправопорушення за ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрите у зв`язку з закінченням строку, передбаченого ч.3 ст.38 КУпАП. Після ДТП він повідомив всіх власників пошкоджених автомобілів, в тому числі ОСОБА_1 , що його автомобіль застрахований у СК «Галицька». Згідно висновку вартість матеріального збитку (шкоди) завданого власнику пошкодженого автомобіля ВАЗ 21099 д.н.з НОМЕР_1 станом на 29.01.2015 р. складала 21 686,40 грн. Позивач погодився з цим висновком і його не оскаржував у встановленому законом порядку. СК «Галицька» згідно висновку повністю відшкодувала позивачу вартість пошкодженого автомобіля і позивач не мав жодних претензій. В якості доказу про заподіяну шкоду позивач до позову долучив рахунок № 385 від 12.05.2015р. ПП Андрущенко М.О., який на його думку не може бути належним доказом по справі, оскільки, не відомо де зберігався автомобіль позивача з 17.01.2015р. по 12.05.2015р., не виключається можливість за цей період отримання інших пошкоджень автомобіля, позивачем виконаний набагато інший об`єм робіт по ремонту автомобіля, ніж зафіксований експертним висновком. Якщо були інші пошкодження автомобіля вказані в рахунку № 385 від 12.05.2015р. ПП ОСОБА_3 , то позивач мав поставити до відома СК «Галицька» та експерта і в подальшому збільшити розмір страхового відшкодування. Позивач про збільшення розміру вартості ремонту автомобіля не ставив до відома СК «Галицька», експерта та відповідача. Згідно цього висновку вартість матеріального збитку (шкоди) завданого власнику пошкодженого автомобіля ВАЗ 21099 д.н.з НОМЕР_1 станом на 29.01.2015р. складала 21 686,40 грн. (а.с. висновку 8). Ліміт страхового відшкодування по страховому полісу був встановлений СК «Галицька» на відшкодування шкоди, заподіяну життю і здоров`ю в сумі 100 тис. гри. і за шкоду заподіяну майну в сумі 50 тис.грн. Збиток позивача не перевищує розміру страхового відшкодування. Як вбачається з позовної заяви, що позивач не зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, тому позовну вимогу про стягнення моральної шкоди в сумі 10 000 гри. вважає безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення. Позовна вимога про стягнення 5 000 грн. витрат на правову допомогу нічим не обґрунтована у відповідності до вимог ЗУ «Про граничний розмір компенсаційних витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Після ДТП неодноразово зустрічався з позивачем і до виплати йому СК «Галицька» страхового відшкодування заплатив позивачу 1 500 грн. в рахунок відшкодування витрат понесених від ДТП та витрати по транспортуванні пошкодженого автомобіля ОСОБА_1 , які не враховані страховиком та ОСОБА_1 при заявлені цього позову(а.с.146-150 том 1).

01.04.2016 року третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Страхова компанія Галицька надала пояснення по справі відповідно до яких повідомила, що наданий позивачем документ «Рахунок № 385 від 12 травня 2015 р.», який не містить належної ідентифікації транспортного засобу, його власника, місця його складення, характеру пошкоджень та виконаних робіт, обгрунтування ціни та інших суттєвих даних не може служити доказом вартості нанесеного збитку, а також не може служити доказом вартості проведеного ремонту. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобамидоказування. При вирішенні питання виплати страхового відшкодування ПрАТ СК «Галицька взято до уваги Висновок № 008 від 29 січня 2015 року, складений на замовлення страховика судовим експертом автотоварознавцем ОСОБА_4 , визначення вартості матеріального збитку, нанесеного власнику транспортного засобу ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП, в якому зазначено, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових, які підлягають заміні, складає 21 686, 40 гривень. При виплаті страхового відшкодування згідно абзацу 2 пункту 36.2. ст. 36 Закону № 1961-ІУ, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особипредставника), то сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьомудоплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отриманнядокументального підтвердження факту оплати проведеного ремонту ремонтним підприємством, яке є платником податку на додану вартість. Матеріальний збиток з вирахуванням податку на додану вартість (16,67%) та франшизи складає 21 058 грн. коп. Відповідно до вимог ст. 36 Закону № 1961-ІУ, страхова компанія «Галицька» 21.05.2015 року прийняла рішення про виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 21 838,40 грн. і відповідно до реквізитів наданих позивачем у заяві страхове відшкодування, як потерпілій особі, платіжним дорученням № 1818 від 21.05.2015 року виплачено к розмірі 21 838 гривень 40 коп. шляхом перерахування коштів на картковий рахунок в банку. Оскільки, страхова компанія виконала свої обов`язки по виплаті страхового відшкодування за цим страховим випадком в повному об`ємі і у відповідності до вимог ст.ст. 6, 22,29 та 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то законних підстав для задоволення позовних вимог не має(а.с.94,95).

11.06.2018 року відповідач подав відзив на позов відповідно до якого просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі(а.с.8-11).

14.11.2018 року представник позивача подав відповідь на відзив відповідно до якого просив задоволити позовні вимоги в повному обсязі(а.с.32-40).

Позивач, представник позивача заявлені вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві, просили задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив в повному обсязі.

Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Страхова компанія Галицька в судове засідання не з`явився, про час та розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив (а.с.91, т.2).

Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до довідки №9478079 про дорожньо-транспортну пригоду від 13.01.2015 року, яка відбулася 19.12.2014 року по вул. Грюнвальдська- Гаркуші в м. Івано-Франківську, П.3 учасники ДТП т/з ВАЗ 21099 легковий седан -В д.н.з. НОМЕР_1 власник ОСОБА_1 та т/з FORD KUGA АТ НОМЕР_3 власник ОСОБА_2 (а.с.91-93 том 1).

Відповідно до довідки ОКЛ від 22.12.2014 року видана ОСОБА_2 , в тому що він звертався 19.12.2014 року о 19.05 год. до приймального відділення ОКЛ і був оглянутий спеціалістами терапевтом. Діагноз: гіпертонічний криз(а.с.49).

05.01.2015 року ОСОБА_1 подав до ПАТ СК Галицька повідомлення про страховий випадок (а.с.90 том 1).

Постановою про закриття кримінального провадження Івано-Франківського міського відділу УМВС України в Івано-Франківській обл. від 19.02.2015 року слідчим СВ Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області лейтенантом міліції Павлюк Р.Я. кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0004060 від 20.12.2014 року закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Копію постанови направлено начальникові ВДАІ Івано-Франківського МВ УМВС для вирішення питання про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності(а.с.55-57 том 1).

Як вбачається з копії постанови Івано-Франківського міського суду від 20.04.2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. ДТП відбулася 19.12.2014 року по вул. Василіянок-Грушевського в м. Івано-Франківську за участю т/з ВАЗ 21099 легковий седан -В д.н.з. НОМЕР_1 власник ОСОБА_1 та т/з FORD KUGA АТ НОМЕР_3 власник ОСОБА_2 (а.с.10 том 1).

Договором №031-65.10/14 добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) від 07.02.2014 року укладеного між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарантія» та ОСОБА_2 , на строк з 07.02.2014 року по 06.02.2015 року, застраховано т/з FORD KUGA АТ НОМЕР_3 , страхова сума т/з 292 990,00 грн.(а.с.50-52).

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму ВС України від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

П.4 вищезазначеної постанови передбачено, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Статтею 3 Закону №1961-IV передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяною життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто, виходячи із суті такого страхування, названий Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника заподіювача шкоди.

Згідно ст. 5 Закону №1961-IV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, які не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Окрім того, за змістом ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону №1961-IV настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно висновку №008 експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку від 29.01.2015 року за заявою ОСОБА_2 про проведення автотоварознавчого дослідження, щодо вартості матеріального збитку(шкоди) завданого власнику пошкодженого автомобіля ВАЗ 21099, р.н. НОМЕР_1 станом на дату проведення дослідження встановлено. Обстеження автомобіля проводилось 16.01.2015 року на арешт майданчику ДАІ у присутності начальника відділу виплат ПрАТ СК «Галицька» ОСОБА_5 та власника автомобіля ОСОБА_1 , що підтверджується протоколом огляду т/з від 16.01.2015 року.

Згідно п. 4 даного висновку, визначення необхідних ремонтних операцій, шляхів і методів відновлення КТЗ, що досліджується в цілому та окремих його складників, а також величини трудомісткостей цих операцій, приймаються на підставі відповідних ремонтно-технологічних нормативів для ремонтного відновлення та обслуговування автомобілів в умовах авторемонтних підприємств, станцій технічного обслуговування автомобілів (п.8.5.3 літ.3). Рішення про заміну пошкоджених складових частин КТЗ приймається у разі неможливості їх відновлення відповідно їх до технічних вимог або у разі економічної недоцільсті їх відновлення (ремонту), тобто, коли вартість її повноцінного ремонтного відновлення матеріалів) не менша вартості її заміни на нову. Автомобіль, що досліджується, має пошкодження, для усунення яких необхідний ремонт в обсязі, який приведений в калькуляції вартості ремонту. Трудомісткість робіт по розбиранню, збиранню, ремонту, фарбуванню, вартість витратних матеріалів та складників визначена з використанням програмного комплексу «АUDАТЕХ». Вартість однієї нормогодини прийнята згідно рекомендацій Івано-Франківського регіонального відділення СЕУ і складає: ремонтні роботи - 180 грн, малярні роботи - 200 грн., Курс EUR по ставці Національного банку станом на 29.01.15 р. складає-17,9419 грн. Вартість відновлювального ремонту (Свр), визначається за формулою: Свр = Ср + См + Сс = 11 199,00 + 6 720,16 + 10 045,96 = 27 965,12 грн.

Де: Ср-вартість ремонтно-відновлювальних робіт - 11 199,00 грн; См вартість необхідних для ремонту матеріалів - 6 720,16 грн; Сс вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту 10045,96 грн; Свр вартість відновлювального ремонту автомобіля складає - 27 965,12 грн. П. 7 визначення величини втрати товарної вартості характеризує фізичний знос, який виникає в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту внаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду, а також внаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складників, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту запасних частин, які перебували в ужитку чи в ремонті. В даному випадку ВТВ не нараховувалася, оскільки термін експлуатації автомобіля перевищує 5 років(а.с.58-71 том 1).

Листом №1013 від 21.05.2015 року ПАТ СК «Галицька» повідомлено ОСОБА_1 про прийняте рішення щодо виплати страхового відшкодування у розмірі 21 838,40 грн. згідно ремонтної калькуляції №0008 з врахуванням зносу на замінні запчастини та в т.ч. послуга евакуатора в розмірі 780 грн.(а.с.84 том 1).

Та надало розрахунок на виплату страхового відшкодування по обов`язковому страхуванню цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів за шкоду, пов`язану з пошкодженням засобу транспорту, відповідно до якого встановлений ліміт відповідальності 50 000 грн. за шкоду заподіяну майну третіх осіб. Потерпілий ОСОБА_1 , т/з ВАЗ 20199 д.н.з. НОМЕР_1 , встановлено віртість відновленого ремонту 27 965,12 грн., вартість відновленого ремонту з врахуванням зносу (62,5%) становить 21 058,40 грн., послуга евакуатора заказ наряд №0000009 від 19.12.2014 року становить 780,00 грн. Розрахунок на виплату 21 058,40 + 780,00=21 838,40 грн.(а.с.85 том 1).

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як зазначено в правовому висновку Верховного Суду в постанові від 11.12.2019 року по справі №522/15636/16-ц (провадження №61-1819св17), виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Статтею 29 та пунктом 32.7 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу.

Особа, яка має право на отримання відшкодування, може вимагати від страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виплати страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу.

Разом з тим, згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як зазначено в п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

21.05.2015 року позивач звернувся із заявою до ПАТ СК «Галицька» про відшкодування вартості деталей та вартості виконаних робіт на загальну суму 47 030, 00 грн., відшкодування транспортних послуг евакуатора у розмірі 480 грн. та зберігання автомобіля на штрафмайданчику у розмірі 150 грн.(а.с.88,89).

Згідно виписки по рахунку виданої 02.06.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 встановлено, що 21.05.2015 року було зараховано кошти на карту страхове відшкодування за авто АТ4636АІ ОСОБА_1 у розмірі 21 729,21 грн.(а.с.11).

Відповідно до копії рахунку № НОМЕР_4 від 12.05.2015 року наданим СТО Арсен Авто за замовленням ОСОБА_1 по автомобілю ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_5 ОСОБА_3 встановлено перелік деталей, що потребують заміни на суму 21 430, 00 грн. Список виконаних робіт і використаних матеріалів на суму 25 600 грн. Загальна сума 47 030,00 грн.(а.с.5,6).

Проте, згідно висновку №008 експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку від 29.01.2015 року про проведення автотоварознавчого дослідження, щодо вартості матеріального збитку(шкоди) завданого власнику пошкодженого автомобіля ВАЗ 21099, р.н. НОМЕР_1 станом на дату проведення дослідження 16.01.2015 року, було встановлено, що елементи кузова мають корозійні пошкодження, а саме :панель підлоги кузова (елементи жорсткості лонжерони, поперечин);пороги кузова (передок кузова бризговики передні); щиток передка (панель передка-рамка радіатора); бризговик облицювання радіатора(боковина кузова- стійки боковини); арки боковини (бризговики боковини) панель боковини; двері (задок кузова(панель задка); панель боковини задня (панель даху кузова); капот(крила, що знімаються); кришка багажника (крила, що не знімаються(приварні); оббивка сидінь (забруднення, потертості) оббивка салону (даху, дверей, стійок); хромовані деталі (дефекти лакофарбового покриття).

Згідно характеристики пошкоджень КТЗ вбачається, що пошкоджено бризковик лівий, який погнутий у передній частині та підлягає частковій заміні, тоді як згідно копії рахунку № НОМЕР_4 від 12.05.2015 року наданим СТО Арсен Авто вбачається, що повністю замінено бризковик лівий з лонжероном (в зборі)- на суму 3 300 грн., а згідно списку виконаних робіт та використаних матеріалів, повторно виставлено рахунок на усунення перекосу ланжеронів передніх на суму 2000 грн. , ланжеронів задніх 2000 грн., рихтування днища багажника лонжерона заднього правого 3 200 грн. Кришка багажника, яка підлягала ремонту, (згідно №385) повністю замінена на суму 2 300 грн., панель задня та ланжерон задній правий зігнутий та підлягав ремонту, в той час як позивач їх повністю замінив. Крім того, передня панель у зборі, корпус повітряного фільтра, абсорбер, блок запобіжників, повторювач поворотів на крило сигнал взагалі не передбачені, а ні ремонтом, а ні їх заміною висновком страхової компанії. Крім того, позивачем не надано суду жодних доказів щодо того, чи були та які, саме, використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів при заміні нових детай використаних при відновлювальному ремонті т/з (а.с.).

Оскільки, розрахунок №385 від 12.05.2015 року ОСОБА_6 проведений через п`ять місяців після ДТП та після останнього огляду страхового експерта від 29.01.2015 року, не відомо як протягом цього часу даний т/з зберігався та/чи експлуатувався. Позивачем не надано суду доказів понесених позивачем, витрат на ремонт т/з у розмірі 47 030, 00 грн. Не долучено актів прийму-передачі виконаних робіт, ні оригіналів квитанцій, ні чеків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження 14-176цс18) зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до полісу №АС/9274988 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строк дії якого з 07.02.2014 року до 06.02.2015 року, страхувальник ОСОБА_2 застрахована сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю та здоров`ю становить - 100 000 грн., за шкоду заподіяну майну 50 000 грн.(а.с.87 том 1).

Так, заявлена сума матеріального збитку позивача становить 47 030, 00 грн., тобто повністю покривається стаховим полісом, однак згідно виписки по рахунку виданої 02.06.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 21.05.2015 року було зараховано кошти на карту страхове відшкодування за авто НОМЕР_1 у розмірі 21 729,21 грн.(а.с.11). Проте, маючи на руках рахунок №385 від 12.05.2015 року на суму 47 030, 00 грн., ОСОБА_1 не висловив своєї не згоди, не оскаржив висновок страхового експерта з приводу суми відшкодування, а отже був згідний з таким розміром відшкодування.

Отже, беручи до уваги ремонтну калькуляцію №008 від 29.01.2015 року де встановлено, що ОСОБА_1 є власником т/з ЛАДА ФОРМА 21099, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ідентифікаційний номер т/з НОМЕР_6 , перша реєстрація 01.01.2007 вартість ремонту становить 27 965,12 грн., в якому в повній мірі описано обсяг робіт, фарбування, лакофарбовий матеріал подетально, запасні частини та матеріали та розрахунок №385 від 12.05.2015 року ОСОБА_6 , в якому не ідентифіковано транспортний засіб який підлягає ремонту, його власника, місця складання, характеру пошкоджень та виконаних робіт, обгрунтування ціни та інших суттєвих даних, а лише перелічені деталі, які підлягають заміні та їхня ціна, не може служити доказом понесеного збитку та доказом ремонту, а тому, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача різниці страхового відшкодування у розмірі 25 300 грн. слід відмовити.

Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача, то суд виходить з наступного.

Згідно ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

Відповідно до вимог п.5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності.

При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою.

Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Проте, доказів того що ОСОБА_1 зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди представником позивача суду не надано.

Як вбачається зі страхового акту (аварійний сертифікат) №1013/2014 від 21.05.2015 року СК «Галицька», яким встановлено, що суми матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником відносно життя та здоров`я відсутня, відносно майна - 21 838,40 грн.(а.с.86).

Крім того, як вбачається з розписки наданої ОСОБА_1 від 20.01.15 року, останній отримав у ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 1 500 грн. в рахунок відшкодування витрат понесених від ДТП, що сталося 19.12.14 року у м. Івано-Франківську(а.с. 53).

Враховуючи, що в ході судового розгляду було доведено протиправність діяння відповідача, яке виразилось у спричиненні матеріальної шкоди позивачу, так як вказаними діями відповідача ОСОБА_2 завдано позивачу душевних страждань, виходячи із засад справедливості, добросовісності, розумності та враховуючи, що відповідачем ОСОБА_2 було відшкодовано витрати понесені від ДТП у розмірі 1 500 грн. 20.01.15 року, суд прийшов до висновку, що вимогу про стягнення з відповідача ОСОБА_2 завданої моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., слід задоволити частково, стягнувши з останнього в користь позивача 2 000 грн. спричиненої йому моральної шкоди.

Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача сплаченого судового збору та витрат у розмірі 5 000 грн. на правову допомогу, то вона підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Проте, позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правову допомогу не надано жодних доказів.

Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

А тому, підлягає стягненню з відповідача судовий збір у розмірі 488,00 грн.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Інші доводи учасників справи, які наведені у позові не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Таким чином, виходячи з усіх заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є частково обгрунтованими та підлягають до часткового задоволення.

На підставі вищенаведеного, відповідно до постанови пленуму ВС України від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки від 01.03.2013 року №4, Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 01.07.2004 № 1961-IV, ст.ст. 15, 23, 280, 1166, 1187, 1192 ЦК України, керуючись ст.ст. ст. ст. 12, 13, 81, 133, 137, 141, 259, 263-266, 273, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство Страхова компанія Галицька про стягнення 25 300,79 грн. шкоди завданої власлідок ДТП, 10 000,00 грн. моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - невідомий, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 - 2 000 (дві тисячі) гривень моральної шкоди, та 488,00 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 17.03.2020 року.

Суддя Пастернак І.А.