СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________________________________________________
№2/760/105/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

14 грудня 2020 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Київського національного лінгвістичного університету до ОСОБА_1 про відшкодування вартості навчання в аспірантурі.

ІI. Описова частина

В серпні 2017 року до суду з позовом до ОСОБА_1 звернувся Київський національний лінгвістичний університет, який просив зобов`язати її відшкодувати вартість навчання в аспірантурі у розмірі 44788,64 грн.

Мотивуючи свій позов, Позивач пояснює, що 30 серпня 2007 року ОСОБА_1 відповідно до наказу ректора Київського національного лінгвістичного університету №82-А від 30.08.2007 була зарахована за державним замовленням до аспірантури з відривом від виробництва з терміном навчання на три роки. 10 вересня 2007 року між Університетом та ОСОБА_1 було укладено Угоду про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення №41, за умовами якої Університет зобов`язався здійснити якісну підготовку аспіранта згідно з програмами, затвердженими Міністерством освіти і науки України, вченою радою Університету та індивідуальною науково-навчальною програмою підготовки аспіранта, та виплачувати аспіранту на період навчання в аспірантурі державну стипендію за умови фінансування за рахунок коштів державного бюджету України, а Відповідачка зобов`язалася відпрацювати після закінчення навчання в аспірантурі не менше трьох років в університеті за контрактом на запропонованій адміністрацією посаді, враховуючи отриману кваліфікацію (п. 3.7. Угоди), а у разі відмови після закінчення аспірантури приступити до запропонованої роботи за фахом без поважних причин, а також відрахування з аспірантури відповідно до п. 2.6. та за власним бажанням, відшкодувати Університету витрати, пов`язані з навчанням в установленому законом порядку (п. 3.8 угоди).

Позивач в позовній заяві посилався на ту обставину, що на виконання взятих на себе зобов`язань, на підставі укладеної угоди, нараховував та виплачував ОСОБА_1 державну стипендію згідно із затвердженим кошторисом. Розмір нарахованої стипендії за період навчання в аспірантурі Університету, яку отримала Відповідачка за період з 10 вересня 2007 р. до 10 листопада 2016 р. становить 44788,64 грн.

Згідно з наказом ректора університету від 07 листопада 2016 року № 127-а, ОСОБА_1 відрахована зі складу аспірантів університету в зв`язку з закінченням терміну навчання аспіранта та виконанням індивідуального плану роботи над дисертацією.

Проте в порушення взятих на себе зобов`язань, ОСОБА_1 не виконала умови передбачені п. 3.7 та п. 3.8. укладеної угоди, в зв`язку з чим у останньої наявна заборгованість перед Державою Україна в особі Київського національного лінгвістичного університету в розмірі 44788,64 грн.

Зазначену заборгованість Позивач просить стягнути в примусовому порядку.

18 березня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якій представник Відповідача виклав свої заперечення проти позову. Зокрема, посилався на те, що Відповідачка не порушувала умов договору, не відмовлялася від роботи в Університеті, оскільки їй взагалі ніколи не пропонували посаду, яка б відповідала її кваліфікації. Навпаки, як зазначає сторона Відповідача, ОСОБА_1 сама зверталася до Університету із заявою про надання для ознайомлення примірника контракту, проте його так і не отримала.

31 травня 2019 року до суду надійшла відповідь Позивача на відзив, в якому він зазначив, що сама Відповідачка визнає, що вона не з`являлася на запрошення до відділу кадрів для укладання контракту, а тому в її діях є порушення взятих на себе зобов`язань.

У судовому засіданні сторони підтримали позиції, викладені ними у своїх заявах по суті справи.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

Згідно з Указом Президента України "Питання надання вищим навчальним закладам статусу національного" від 07 серпня 2001 р. № 591/2001, Університет є національним закладом України та діє на підставі Статуту Університету, самостійно приймає рішення і проводить діяльність у межах прав, передбачених законами України "Про освіту", "Про вищу освіту", "Про наукову і науково-технічну діяльність", іншими законодавчими актами, керуючись Положенням про державний вищий заклад освіти. Положенням про національний заклад (установу) України, з урахуванням додаткових прав, наданих йому за результатами акредитації

Тим самим, держава реалізовує базисний принцип державного замовлення, тобто замовляти ту кількість фахівців, які необхідні державній економіці на даному етапі економічного розвитку.

Основним напрямом діяльності Університету є підготовка згідно з державним замовленням та договірними зобов`язаннями висококваліфікованих фахівців різних освітньо-кваліфікаційних рівнів для закладів освіти, науки, культури, державних підприємств, установ та організацій різних форм власності.

Згідно з п.1.6 Статуту університет веде самостійний баланс, має бюджетний, поточний, спеціальні, депозитні та інші рахунки в установах банку, печатку із зображенням Державного герба України і своїм найменуванням та інші атрибути юридичної особи, а згідно з п. 7.11. Статуту КНЛУ, Університет є неприбутковою організацією, фінансується з державного бюджету.

Відповідно до п. 7.15. Статуту КНЛУ особи, які успішно навчаються в Університеті за денною (заочною) формою навчання за кошти державного бюджету, забезпечуються стипендіями у порядку га розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.2.5. типової угоди про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 1999 р. №309, Університет зобов`язується виплачувати аспіранту на період навчання в аспірантурі державну стипендію за умови фінансування за рахунок коштів Державного бюджету України.

Як вбачається з матеріалів справи до Київського національного лінгвістичного університету 19 квітня 2007 року надійшла заява ОСОБА_1 , про її участь у конкурсі вступників до аспірантури КНЛУ для навчання з відривом від виробництва, за спеціальністю 10.02.04 Германські мови (німецька) за державним замовленням згідно з типовою угодою.

Відповідно до наказу ректора Університету "Про зарахування до аспірантури" від 30 серпня 2007 року № 82-а ОСОБА_1 була зарахована до аспірантури КНЛУ за держконтрактом, з відривом від виробництва, терміном на три роки з 10 вересня 2007 року.

Встановлено, що 10 вересня 2007 року між Позивачем та ОСОБА_1 було укладено Угоду про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення № 41.

Відповідно до п. 2.1. Угоди університет зобов`язався здійснити якісну підготовку аспіранта згідно з програмами, затвердженими Міністерством освіти і науки України, вченою радою Університету та індивідуальною науково-навчальною програмою підготовки аспіранта.

Відповідно до п. 2.5. Угоди університет зобов`язався виплачувати аспіранту на період навчання в аспірантурі державну стипендію за умови фінансування за рахунок коштів державного бюджету України.

Пунктом 15 "Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів" передбачено, що аспіранти і докторанти мають право на:

1)користування навчально-виробничою, науковою, культурно-спортивною, оздоровчою базою вищих навчальних закладів, наукових установ;

2)отримання всіх видів відкритої наукової інформації і наукового консультування;

3)участь у науковій діяльності кафедри, відділу, лабораторії;

4)отримання державної стипендії встановленого розміру у разі зарахування на навчання з відривом від виробництва за державним замовленням.

Також, п. 17 "Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів" та п. 6.25. Статуту КНЛУ передбачено, що взаємозобов`язання аспіранта або докторанта, підготовка яких здійснюється за державним замовленням та вищого навчального закладу, наукової установи визначаються в типовій угоді, якою передбачається своєчасне закінчення роботи над дисертацією, працевлаштування після закінчення аспірантури або докторантури, забезпечення відповідних умов праці, надання впорядкованого житла тощо, та відповідальність сторін у разі невиконання умов типової угоди.

Як вбачається з матеріалів справи, за період навчання, аспірантка ОСОБА_1 отримувала державну стипендію, згідно із затвердженим кошторисом, що підтверджується наказами аспірантури Університету та витягами з наказів Університету про встановлення стипендії аспірантці ОСОБА_1 .

Так, розмір нарахованої стипендії за період навчання в аспірантурі Університету, яку отримала Відповідачка за період з 10 вересня 2007 року до 10 листопада 2016 р. становить 44788,64 грн.

Як встановлено вище та не заперечувалося сторонами, університет повністю виконав свої зобов`язання згідно з програмами про підготовку аспіранта та виплачував державну стипендію аспірантці ОСОБА_1 відповідно до п.2.5. укладеної угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Разом з цим, ч. 1 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - згідно зі звичаями ділового обороту чи іншими вимогами, які звичайно ставляться. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідачки суму нарахованої стипендії, посилаючись на п. п. 3.7, 3.8 угоди та вказуючи, що відповідачка відмовилася відпрацювати після закінчення навчання на запропонованій адміністрацією посаді відповідно до умов угоди.

Так, відповідно до п. 3.7. угоди ОСОБА_1 зобов`язалася відпрацювати після закінчення навчання в аспірантурі не менше трьох років в університеті за контрактом на запропонованій адміністрацією посаді, враховуючи отриману кваліфікацію.

Відповідно до п. 3.8. угоди у разі відмови після закінчення аспірантури приступити до запропонованої роботи за фахом без поважних причин, а також відрахування з аспірантури відповідно до п. 2.6. та за власним бажанням, відшкодувати Університету витрати, пов`язані з навчанням в установленому законом порядку.

Згідно з наказом ректора Університету від 07 листопада 2016 року № 127-а, ОСОБА_1 відрахована зі складу аспірантів Університету 10 листопада 2016 року, в зв`язку з закінченням терміну навчання аспіранта та виконанням індивідуального плану роботи над дисертацією.

Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що на виконання умов вищезазначеної угоди, відповідачці, начальником відділу кадрів та науковим керівником, пропонувалася посада викладача кафедри німецької мови, від якої вона відмовилася.

Позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що Відповідачці були запропоновані вакантні посади для працевлаштування. Крім того, в справі наявна письмова заява ОСОБА_1 , в якій вона висловлює прохання про надання їй копії контракту для ознайомлення.

Також суд звертає увагу на ту обставину, що ані угодою, ані іншим документом не визначено, коли та в який строк, відповідачка повинна відпрацювати за контрактом на виконання вказаної угоди, як і не визначено порядок на підставі якого відповідачка повинна працевлаштуватися.

В суді Відповідачка підтвердила, що не заперечує проти влаштування на роботу до університету, проте має розуміти умови роботи та посаду, на якій працюватиме.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно вимог ст. ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено порушення відповідачкою п.3.7 угоди, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись статтями 526, 610 Цивільного кодексу України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 79, 209, 212-215, 218, 223, 226 ЦПК України, суд вирішив:

1.У задоволенні позову відмовити.

2.Судові витрати покласти на Позивача.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: Київський національний лінгвістичний університет, адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 73; ідентифікаційний код 02125289;

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя: