ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/167/19 Номер провадження 22-ц/814/568/20Головуючий у 1-й інстанції Мороз Т. М. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі:

головуючого судді : Одринської Т.В.

суддів: Карпушина Г.Л.Панченка О.О.

за участю секретаря судових засідань Ряднини І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в спрощеному провадженні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кобеляцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: слідчого Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області - Лукича Олександра Володимировича, Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області про стягнення моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25 листопада 2019 року

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення моральної шкоди в розмірі 150 228 грн. В обґрунтування позову вказав, що з 20.01.2016 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження по факту крадіжки з реєстратури Кобеляцької ЦРЛ амбулаторної картки, виданої на його ім`я. Під час досудового розслідування даного кримінального провадження ним неодноразово оскаржувалися постанови слідчого про відмову у задоволенні поданих ним клопотань, які слідчим суддею були скасовані. Також ухвалою слідчого судді було визнано незаконною бездіяльність слідчого щодо ненадання йому матеріалів для ознайомлення. Крім того, постанови слідчого про закриття кримінального провадження, були скасовані слідчим суддею як необґрунтовані. Зазначає, що вказані факти свідчать про бездіяльність слідчого Лукича О.В. у частині невиконання усіх необхідних слідчих дій для завершення досудового розслідування, допускається невиконання судових рішень та продовжуються прийматися незаконні процесуальні рішення, через що вони постійно скасовуються судом, внаслідок чого затягується розслідування даної справи. Вказана бездіяльність слідчого спричиняє йому значної моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях та негативних переживаннях внаслідок порушення його прав, яке триває протягом 36 місяців, насторозі, тривозі, зниженому настої, нервозності та дратівливості. Він вимушений витрачати значну кількість свого вільного часу на написання заяв, клопотань, скарг, явку у судові засідання, що порушує його звичний спосіб життя.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25 листопада 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження душевних страждань, яких він міг зазнати у зв`язку з процесуальними рішення слідчого, тому правові підстави, передбачені статтями 1167, 1174, 1176 ЦК України, для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Не погодившись із вказаним рішенням позивач оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування скарги зазначає, що судом не враховано, що досудове розслідування триває вже чотири роки, слідчого, якого проводив досудове розслідування у кримінальній справі, відсторонено, щодо нього вирішується питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Вказані факти свідчать, що досудове розслідування,в якому він є потерпілим, проводилося, неналежним чином, чим завдано йому моральної шкоди. Вказує, що його душевні переживання, які він зазнає, внаслідок можуть підтвердити свідки, в свою чергу, місцевим судом було безпідставно відмовлено.

Відзив на апеляційну скаргу не поданий.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 21січня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості щодо викрадення невідомою особою з реєстатури Кобеляцької ЦРЛ амбулаторної картки на ім`я ОСОБА_1 та висновок про проходження ним медичної комісії від 12 травня 2004 року. Правова кваліфікація ч.1 ст. 357 КК України.

З матеріалів кримінального провадження №0000023 вбачається, що слідчим вживалося ряд процесуальних дій та здійснювались слідчі /розшукові/ дії щодо потерпілого ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Також слідчим направлялися відповідні запити до Кобеляцької ЦРЛ, Кобеляцького ЦП МСД , на які були отримані відповіді.

Позивач вказує, що внаслідок неналежного досудового розслідування, йому як потерпілому у даній справі, завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню на підставі ст. ст. 1174, ч.6 ст. 1176 ЦК України.

На думку позивача факт неналежного досудового розслідування, підтверджується рішеннями суду, якими скасовано процесуальні рішення слідчого, а саме:

- ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 15.08.2016 року скасовано постанову слідчого від 26.05.2016 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_1 в даному кримінальному провадженні;

- ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 08.11.2017 року скаргу ОСОБА_1 задоволено та зобов`язано слідчого Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області розглянути подане 16.08.2017 року ОСОБА_1 клопотання / а.с.8/;

- ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 22.11.2017 року скаргу ОСОБА_1 задоволено та зобов`язано слідчого Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області розглянути подане 15.08.2017 року ОСОБА_1 клопотання;

- ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04.04.2018 скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконною бездіяльність слідчого СВ Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області Лукича О.В. щодо не ознайомлення ОСОБА_6 А. з матеріалами кримінального провадження / а.с.9/;

- ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 16.07.2018 року постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 16.08.2017 про проведення по справі слідчих дій скасовано / а.с. 10-11/;

- ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 18.07.2018 скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання від 15.08.2017 року про проведення по справі слідчих дій скасовано / а.с. 12-13/;

- ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 07.11.2018 скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову слідчого від 22.05.2018 про закриття кримінального провадження № 90000014 в кримінальному провадженні № 0000023 скасовано / а.с.14/.

В свою чергу, загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Враховуючи, що підставою для відшкодування шкоди позивач зазначає бездіяльність слідчого в частині неналежного виконання своїх обов`язків та довготривале здійснення досудового розслідування кримінального провадження, місцевий суд дійшов вірного висновку про відсутність спеціальних підстав для застосування ст. 1176 ЦК України.

Також, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що часткове задоволення скарг ОСОБА_1 на постанови слідчого свідчать про реалізацію позивачем передбаченого КПК України права на оскарження процесуальних рішень слідчого, прокурора і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні статті 1176 ЦК України.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

В свою чергу, матеріали справи не містять доказів про те, що посадовими особами органу досудового розслідування вчинено будь-які протиправні дії стосовно ОСОБА_1 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000023.

В той же час, реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача.

Судом першої інстанції з оглянутих матеріалів кримінального провадження встановлено, що слідчими клопотання позивача у справі задовольняються, направляються відповідні запити з метою встановлення певної інформації, даються доручення на проведення слідчих (розшукових) дій.

Також спростовуються твердження позивача щодо ненадання йому кримінального провадження на ознайомлення, оскільки судом встановлено, що слідчим Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області від 25.02.2019 було направлено позивачу лист із погодженням дати ознайомлення з матеріалами справи - 05.04.2019, однак відповідь від ОСОБА_1 не надходила.

Процесуальні рішення, на які посилався позивач, та розцінені ним як бездіяльність, визначення слідчим іншого обсягу і характеру дій при перевірці заяви про скоєння злочину, є предметом оскарження відповідно до правил статті 303 КПК України, тобто механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування.

Посилання ОСОБА_7 на відсторонення слідчого ОСОБА_8 від розслідування кримінального провадження, не є безумовною підставою для відшкодування шкоди, оскільки матеріали справи не містять відповідного рішення, яким встановлено вину слідчого щодо неналежного розслідування кримінального провадження, яке є предметом розгляду у вказаній справі.

Сам позивач не довів, що йому завдані моральні страждання і в чому вони виявились, яким чином тривале розслідування кримінального провадження за його заявою вплинуло на ритм його життя, повсякденні зв`язки, емоційний стан. Його посилання як доказ у справі на показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в допиті яких було відмовлено, є безпідставними, оскільки як встановлено колегією судів, в провадженні суддів та органів досудового розслідування перебуває не одне цивільне і кримінальне провадження, тому розмежувати з яких саме підстав позивач зазнає моральних страждань, свідки об`єктивно не зможуть. Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Позивач не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому працівниками правоохоронних органів моральної шкоди, яка згідно з частиною другою статті 23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Таким чином, висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для застосування норм статей 1173, 1174, 1176 ЦК України та відшкодування моральної шкоди є правильним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, із дотриманням норм процесуального права, вірно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, ухвалив рішення, яке відповідає закону.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 березня 2020 року.

головуючий суддя: _______________ Т.В. Одринська

судді: ______________________ Г.Л.Карпушин ______________ О.О.Панченко