КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 грудня 2020 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів: Гуля В.В.,

Суханової Є.М., розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у місті Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

16 вересня 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути із ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитом, яка станом на 01 вересня 2016 року становить 14 270,04 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 697,50 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 9 516,82 грн, заборгованість за пенею та комісією - 2 900 грн, а також штраф ( фіксована частина ) - 500 грн, штраф ( процентна складова ) - 655,72 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачка звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала 05 грудня 2013 року заяву №б/н, відповідно до умов якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Окрім цього, вказує, що відповідачка підтвердила свою згоду на те, що анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, що складає між нею та банком кредитний договір, який підтверджується підписом у заяві.

Однак, відповідачка не виконує належним чином умов укладеного правочину, що спричинило виникнення зазначеної заборгованості.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2017 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 270,04 грн, яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 697,50 грн, заборгованості по відсоткам - 9 516,82, заборгованості за комісією та пенею - 2 900 грн та штрафу у розмірі 1 155,72 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378 грн.

На обґрунтування ухваленого судового рішення місцевий суд зазначив, що за правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі.

Відповідач не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, чим порушує прийняті на себе договірні зобов`язання.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. А відповідно до ст. 611 цього Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою ( штрафом, пенею ) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. А згідно з ч. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень 00 копійок + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих відсотків та комісій.

Беручи до уваги наведене та перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд першої інстанції дійшов висновку, що сума штрафу, яка підлягає стягненню становить 1 155,72 ( 500 + 655,72 ) грн.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором, місцевий суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02 березня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2017 року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи,

між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 ( прізвище якої змінено на « ОСОБА_1 » після укладення 21 серпня 2015 року шлюбу ) ОСОБА_1 ( а.с. 74 ) укладено кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримала кредит з кредитним лімітом, шляхом підписання анкети-заяви від 05 грудня 2013 року про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у приватбанку, отримавши платіжну картку ( а.с. 5 ).

Ця анкета-заява разом із пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами, із якими вона ознайомлена,

як зазначено в анкет-заяві, становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг ( там же ).

Відповідачка взяті на себе зобов`язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені кредитним договором не виконує.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом, що доданий до позовної заяви, заборгованість за кредитним договором №б/н від 05 грудня 2013 року, станом на 01 вересня 2016 року становить 14 270,04 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 697,50 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом - 9 516,82 грн, заборгованість за пенею та комісією - 2 900 грн, а також штраф ( фіксована частина ) - 500 грн, штраф ( процентна складова ) - 655,72 грн ( а.с. 3-4 ).

При цьому, 16 вересня 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду із названим позовом

( а.с. 1-2 ).

На підтвердження заявлених позовних вимог надало зазначені докази

по справі.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2017 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 270,04 грн, яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 697,50 грн, заборгованості по відсоткам - 9 516,82, заборгованості за комісією та пенею - 2 900 грн та штрафу у розмірі 1 155,72 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378 грн ( а.с. 54-56 ).

Вирішуючи справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , суд другої інстанції, не погоджується із висновками місцевого суду та вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, з точки зору другої інстанції, факт виконання позивачкою своїх зобов`язань за правочином підтверджується наданими доказами, зокрема, анкетою-заявою б/н від 05 грудня 2013 року ( а.с. 5 ), розрахунками заборгованості ( а.с. 3-4 ), згідно яких вбачається, що відповідачка отримала та користувалася кредитними коштами.

Будь-яких доказів, які б свідчили про неправомірність укладеного між сторонами правочину матеріали справи не містять і відповідачка їх не надала

ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції та не звернулася до суду

з вимогами про визнання його недійсним.

Крім того, матеріали справи не містять будь-яких доказів на спростування заборгованості щодо суми кредиту за вказаним правочином і таких не надала відповідачка до суду апеляційної інстанції.

Відтак, на переконання апеляційного суду, укладений між сторонами кредитний договір є правомірним відповідно до положень ст. 204 ЦК України, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним.

А тому, за положеннями правочину відповідачка має нести цивільно-правову відповідальність у відповідності до норм ст.ст. 525, 526, 610, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України за невиконання умов правочину щодо тіла кредиту.

Проте, щодо позовних вимог з приводу стягнення процентів, пені та штрафів, то апеляційний суд вважає ці вимоги необґрунтованими, враховуючи наступне.

Так, витяг тарифів обслуговування кредитних карт і витяг з умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ресурс: Архів умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину зазначеного кредитного договору, що укладений між сторонами шляхом підписання заяви-анкети.

Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір процентів, пені та штрафів та відповідальність з цього приводу за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Відтак, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості за пенею, а також штрафів, за відсутності обґрунтованих підтверджень прийняття відповідачем цих умов, є неправомірними.

Зазначений висновок повністю узгоджується з викладеними висновками

в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17-ц.

Що ж до стягнення комісії, то суд вважає за необхідне вказати на те, що відповідно до довідки про умови кредитування договором передбачено комісію за моніторинг неактивної картки ( а.с. 6 ).

При цьому, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15 зробив висновок про те, що положення кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій у вигляді винагороди за додатковий моніторинг погашення кредиту та за резервування ресурсів є нікчемними, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», частиною четвертою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, які були чинними на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок, тому є нікчемними.

У зв`язку з вищевикладеним висновком суд апеляційної інстанції вбачає відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог і про стягнення заборгованості по комісії за користування кредитом з позичальника.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, враховуючи викладене, позовні вимоги обґрунтовані, з огляду на викладене, лише в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 697,50 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції, неповно з`ясував обставини,

що мають значення для справи, вважав встановленими обставини, що мають значення для справи, які судом не доведені, зробив висновки, які

не відповідають матеріалам справи, і, без додержання зазначених норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263 ЦПК України, помилково ухвалив рішення щодо задоволення позовних вимог щодо стягнення процентів, пені, комісії та штрафів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , на переконання апеляційного суду, знайшли своє часткове підтвердження, унаслідок чого рішення місцевого суду підлягає скасуванню в частині стягнення процентів, пені, комісії та штрафів із ухваленням нового рішення про залишення без задоволення зазначених позовних вимог у відповідності до

ст. 376 ЦПК України та названих положень матеріального і процесуального права за їх необґрунтованістю та недоведеністю у зазначеній апеляційним судом частині.

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на підставі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України сплачений судовий збір ( а.с. 37, 98 ) пропорційно до задоволених вимог у розмірі 168,39 (( 697,50 : 14 270,04 х

( 1 378 + 1 378 х 150 : 100 )) грн.

Апеляційний суд також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ).

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 121, 263, 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 березня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, пені, комісії та штрафів скасувати та ухвалити за цими вимогами нове судове рішення про залишення їх без задоволення.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості за кредитним договором щодо тіла кредиту залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 168,39 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, за виключенням випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: В.В. Гуль

Є.М. Суханова