УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Луньова Д.Ю., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої каліцтвом та відшкодування додаткових витрат на лікування, -

ВСТАНОВИВ:

Цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої каліцтвом та відшкодування додаткових витрат на лікування перебувала в провадженні судді Лисичанського міського суду Луганської області Фастовця ОСОБА_3 . ОСОБА_4 .

Рішенням Вищої ради правосуддя від 28.01.2020 № 215/0/15-20 ухвалено звільнити ОСОБА_5 з посади судді Лисичанського міського суду Луганської області, у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2020 р., головуючим суддею у даній справі визначено ОСОБА_6 .Ю.

Ознайомившись з матеріалами цивільної справи вважаю за необхідне заявити собі самовідвід з наступних підстав.

ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої каліцтвом та відшкодування додаткових витрат на лікування.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦПК України відвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до п. 5) ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 9 ст. 40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Так, мною розглядалася справа № 415/7128/17 про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. При ухваленні вироку мною розглядався цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де були повністю задоволені вимоги потерпілого в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 12096,73 грн. та частково задоволені вимоги в частині стягнення моральної шкоди, а саме в розмірі 50 000 грн.

Внаслідок зазначених обставин вважаю, що це є обставиною, яка може викликати сумнів у моїй неупередженості та об`єктивності з боку сторін при розгляді даної цивільної справи.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.01.2013 року № 10-72/0/4-13, обов`язок судді заявити вмотивований самовідвід визначено ч. 1 ст. 36 ЦПК України. На відміну від вирішення заяви про відвід у ЦПК України не визначено процедури подання та вирішення заяви про самовідвід у разі подання такої заяви суддею до початку розгляду справи.

Водночас, Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що з метою уникнення сумніву в об`єктивності та неупередженості судді питання про його самовідвід може бути вирішено до відкриття провадження у справі, якщо із матеріалів справи, що передана судді вбачається наявність підстав для самовідводу.

За таких обставин вважаю, що на даний час існують обставини, передбачені п. 5) ч. 1 ст. 36 ЦПК України, що виключають мою участь як судді у розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої каліцтвом та відшкодування додаткових витрат на лікування, у зв`язку з чим вважаю за необхідне заявити собі самовідвід.

Керуючись ст. 36, 39, 40, 258-260 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Заявити самовідвід у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої каліцтвом та відшкодування додаткових витрат на лікування».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Cуддя Д.Ю. Луньова