Справа № 311/4747/19
Провадження № 2/311/311/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

02 березня 2020 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

Головуючого судді: Сидоренко Ю.В.,

при секретарі: Осінцевій Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Дніпрорудненська міська рада Василівського району Запорізької області, про усунення перешкод у користуванні власністю і визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

24 грудня 2019 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Дніпрорудненська міська рада Василівського району Запорізької області, про усунення перешкод у користуванні власністю і визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка ОСОБА_3 зазначає, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право приватної власності на житло, виданого 11.05.2000 року Виконкомом Дніпрорудненської міської ради та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.04.2007 року, виданого державним нотаріусом Дніпрорудненської державної нотаріальної контори.

Як зазначає позивач, місце проживання відповідача ОСОБА_2 зареєстровано у квартирі АДРЕСА_1 . Відповідачка ОСОБА_2 не є членом сім`ї власника житла та не проживає у належній позивачці ОСОБА_3 квартирі без поважних причин з 01 грудня 2018 року, місце перебування відповідачки ОСОБА_2 невідомо. Тобто на день подачі позову відповідачка ОСОБА_2 більше ніж рік не проживає у вищевказаній квартирі, комунальні послуги не сплачує, своїх обов`язків по договору найму житлового приміщення не виконує, не слідкує за ним, добровільно знятися з місця реєстрації не бажає. У зв`язку з чим вона, позивач ОСОБА_3 , повинна сплачувати зайві кошти на оплату комунальних послуг за особу, яка фактично не проживає, реєстрація місця проживання відповідачки ОСОБА_2 істотно впливає на її право оформити субсидію, також обмежує право володіння та розпорядження своїм майном, тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визнати відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 , внаслідок відсутності у вказаному житловому приміщенні (квартирі) без поважних причин понад встановлені строки.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 08 січня 2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження, з викликом (повідомленням) сторін (а.с.30).

Позивачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, проте до суду позивачем подано заяву, в якій висловлено прохання розглянути справу у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити позов повністю за підставами, викладеними у позовній заяві. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с.27).

В судове засідання відповідачка ОСОБА_2 повторно не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку за останнім відомим місцем проживання (перебування), що підтверджується поштовим конвертом, який повернувся на адресу суду з відміткою «інші причини» (а.с.30,36), листом про вручення судової повістки органом місцевого самоврядування -Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області щодо неможливості вручення адресату ОСОБА_2 судової повістки у зв?язку з відсутністю за останнім відомим місцем проживання (перебування) (а.с.38), також належне сповіщення відповідачки здійснено судом шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади про виклик відповідача до суду, відповідно до приписів ч.11 ст.128 ЦПК України (а.с.33-37,44). Проте, будь-яких документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачем суду не надано, відгуку та заперечень на позов суду не представлено.

Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Дніпрорудненська міська рада Василівського району Запорізької області в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте надано заяву про розгляд справи у відсутність їх представника, проти викладених у заяві вимог не заперечують (а.с.29), самостійних вимог щодо предмета спору не заявлено.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами цивільної справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_3 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; , учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 є власником Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 , також власником Ѕ частки вказаної квартири є ОСОБА_5 , на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 11.05.2000 року, виданого Виконкомом Дніпрорудненської міської ради, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.8).

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області Никаноровим О.О. від 25.04.2007 року, ОСОБА_4 отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вигляді спадкового майна, яке складається з: Ѕ частки трикімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 55,00 кв.м., житловою площею 39,6 кв.м. яка належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконкомом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області від 11.05.2000 року зареєстрованого в РКП Василівське бюро технічної інвентаризації, згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно №14132404, виданого РКП «Василівське бюро технічної інвентаризації» 04.04.2007 року, реєстраційний №18411783 (а.с.9), що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №14659849 від 23.05.2007 року, сформованим Районним комунальним підприємством «Василівське бюро технічної інвентаризації» Василівської районної ради (а.с.10).

З технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , виготовленого Василівським районним бюро технічної інвентаризації станом на 25.11.1970 року вбачається, що власником даного об`єкту нерухомого майна у повному обсязі являється ОСОБА_4 , копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.11-12).

Відповідно до Розпорядження міського голови Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області Коробова Ю.М. за №49 від 19.02.2016 року про перейменування об`єктів топоніміки міста Дніпрорудне, вбачається, що вулицю «Леніна» перейменовано на вулицю «Центральна», копія якого є в матеріалах справи (а.с.13).

Як вбачається з відповіді Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області за вих..№16/18-862 від 19.12.2019 року, виданої Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.14).

Відповідно до Акту перевірки реєстрації та проживання, складеного 19 грудня 2019 року депутатом Дніпрорудненської міської ради ОСОБА_8 в присутності сусідів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована з 02.11.2018 року, проте фактично не мешкає. Вибула з квартири 01.12.2018 року в невідомому напрямку, комунальні послуги не сплачує, обов`язків з найму житла не виконує (а.с.15).

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Стаття 47 Конституції України та ст.9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користуванням інакше ніж з підстав і в порядку визначеним законом.

Право на повагу до житла гарантує і ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпоряджання своїм майном. Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Права власника житлового приміщення визначені в статті 383 ЦК України та статті 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, відповідно до норм житлового законодавства (ст.ст.71, 72, 107, 116, 156 ЖК України).

Таким чином, при розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням члена сім`ї власника житла, мають встановлюватися наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи відсутній відповідач у спірному приміщені понад встановлені строки, чи є причини відсутності поважними та чи не було між власником та відповідачем будь-якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності.

Пленум Верховного Суду України в пункті 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Згідно роз`яснень п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року з подальшими змінами „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на невизначений строк тощо).

Згідно положень п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється серед іншого, на підставі судового рішення ,яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою.

Відповідно до правового висновку, викладеного в Постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі 6-57цс11, зазначено, що виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов?язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позивачкою ОСОБА_3 позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі та суд вважає необхідним позов задовольнити та визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності, а саме з тих підстав, що відповідачка ОСОБА_2 у спірній квартирі тривалий час (понад рік) і по теперішній час не проживає, що вбачається з Акту перевірки реєстрації та проживання, складеного 19.12.2019 року депутатом Дніпрорудненської міської ради ОСОБА_8 , при цьому участі в утриманні вказаної вище квартири відповідач ОСОБА_2 не приймає, комунальні послуги не сплачує, та, будучи зареєстрованою у вищезазначеній квартирі, яка належить позивачці ОСОБА_3 на праві приватної власності, але не проживаючи в ній, відповідачка чинить позивачці, як власнику, перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні своєю власністю. Крім того, на теперішній час позивачка не може у повному обсязі реалізувати своє право на розпорядження приватною власністю, оскільки у добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку відповідачка не бажає. Будь-яких підстав для збереження за відповідачкою вказаного вище житлового приміщення судом не встановлено.

Крім того, викладені у позові доводи позивача про відсутність відповідачки ОСОБА_2 у спірній квартирі тривалий час, з 01.12.2018 року, без поважних причин підтверджені належними та допустимими доказами, які містяться у справі, відповідачкою під час розгляду справи не оспорені, відзив на позов нею не поданий, заперечення не надані, тому існують правові підстави, передбачені ст.71 ЖК України для задоволення позовних вимог про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_3 позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі за вищенаведеними підставами.

Керуючись ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст.41,47 Конституції України, ст.ст.317,319,386,391 Цивільного Кодексу України, ст.ст.71,107,156,163 Житлового кодексу України, Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", ст.ст.9, 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Дніпрорудненська міська рада Василівського району Запорізької області (місцезнаходження: пр.Ентузіастів буд.11 м.Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, код ЄДРПОУ - 23881397) про усунення перешкод у користуванні власністю і визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення задовольнити.

Визнати ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Калашне Лопатинського району Челябінської області, громадянку України - такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто Василівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 10 березня 2020 року.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області Ю.В. СИДОРЕНКО