Справа № 648/404/20
Провадження № 2/648/355/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року смт Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області в складі:

Головуючого судді Рибас А.В.,

за участю секретаря судового засідання Данильченко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Білозерка Херсонської області цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом та визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до Білозерського районного суду Херсонської області із вказаним позовом, в якому зазначив, що житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , був побудований його батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в 1970 році, та належав їм на праві спільної сумісної власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилася спадщина на Ѕ вищевказаного домоволодіння, яку прийняли її чоловік ОСОБА_4 , який став власником ѕ домоволодіння та її син - позивач по справі ОСОБА_2 , який став власником ј домоволодіння, шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина на ѕ вищевказаного домоволодіння.

Позивач та відповідач, як спадкоємці за законом після смерті батька, звернулися до Білозерської державної нотаріальної контори, з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, нотаріусом було видано позивачу та відповідачу свідоцтво про право на спадщину за законом кожному на Ѕ частину житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилаючись на те, що нотаріусом проігноровано норми КпШС України та відповідні положення Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати недійсними вищевказані свідоцтва про право на спадщину за законом, скасувати записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про проведення державної реєстрації прав власності та визнати за ним право власності на 5/8 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Ухвалою судді від 26.02.2020 року у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

16.03.2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнав, вважав їх необґрунтованими та безпідставними, посилаючись на те, що після смерті матері - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявами про прийняття спадщини ніхто зі спадкоємців не звертався. Після смерті батька - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідач та його брат - позивач по справі, у передбачений законом строк звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, на підставі чого було заведено спадкову справу після смерті - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Також зазначив, що 08.02.2018 року державним реєстратором Херсонської філії державного підприємства «СЕТАМ» Херсонської області Прасоловою А.М. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятого на підставі виписки із погосподарської книги (№ 232 від 30.01.2018 року виданої Чорнобаївською сільською радою Білозерського району Херсонської області) було вчинено державну реєстрацію права власності на майно, набуте спадкодавцем - ОСОБА_4 , яке не було зареєстровано ним за життя, а саме: на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Таким чином, Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з індексним номером 113302788, який сформовано 08.02.2018 року свідчить про те, що відбулося проведення державної реєстрації права власності на майно, набуте ОСОБА_4 .

Після того, як відбулася державна реєстрація на спірне майно (житловий будинок), позивач та відповідач отримали свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме кожний на Ѕ частку спадкового майна, після смерті батька ОСОБА_4

На підставі чого вважав, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання недійсними та скасування свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих на ім`я - відповідача по справі - ОСОБА_3 та позивача - ОСОБА_2 , оскільки останні видані згідно із вимогами Інструкції про вчинення нотаріальних дій.

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 03.06.2020 року задоволено клопотання представника позивача про витребування письмових доказів у КП «Херсонське бюро технічної інвентаризації», державного нотаріуса Білозерської державної нотаріальної контори та Херсонській філії державного підприємства «СЕТАМ».

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 27.08.2020 року, задоволено клопотання представників відповідача про витребування письмових доказів у Білозерської районної державної адміністрації.

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 21.09.2020 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позовній заяві, та просив розгляд справи провести без його участі.

Представники відповідача в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви в яких позовні вимоги не визнали з підстав зазначених у відзові на позовну заяву, та просили розгляд справи провести без їх участі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 12ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно частини 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , 1941 року народження та ОСОБА_4 , 1939 року народження, перебували в зареєстрованому щлюбі. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 09.04.1966 року Чорнобаївською сільською радою Білозерського району Херсонської області.

З матеріалів інвентарної справи №25010, наданої на запит суду, вбачається, що будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , був введений в експлуатацію у 1970 році.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 09.04.1966 року Чорнобаївською сільською радою Білозерського району Херсонської області.

Крім того, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 15.07.1967 року Чорнобаївською сільською радою Білозерського району Херсонської області, відповідач - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , також є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_4 від 05.12.2013 року, актовий запис №122, виданим виконавчим комітетом Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області.

З матеріалів справи вбачається, що разом з ОСОБА_5 та на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та протягом шести місяців після її смерті за адресою: АДРЕСА_1 , проживав та був зареєстрований її чоловік ОСОБА_4 , 1939 року народження, її син ОСОБА_2 , 1966 року народження та онука ОСОБА_6 , 1993 року народження. Вказане підтверджується довідкою Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області від 06.04.2019 року за №922.

Статтею 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст. 1218 цього ж Кодексу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірним, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації - це зазначено в ч.1 ст.182 ЦК України.

Як зазначено у ст.1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Згідно ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилась, та з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався та позивач, а також ОСОБА_4 прийнявши спадщину, не оформили своє право на частку у майні в порядку спадкування.

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_5 від 15.11.2016 року, актовий запис №110, виданим виконавчим комітетом Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно №113302788 від 08.02.1018 року.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги за законом є сторони по справі, які являються дітьми спадкодавця, що визнається сторонами, а тому додатковому дослідженню не підлягає.

Відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву при прийняття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1269 ЦК України.

У відповідності до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З наданої відповідно до ухвали суду копії спадкової справи №26/2017 (номер у Спадковому реєстрі 60171414), заведеної Білозерською державною нотаріальною конторою 31.01.2017 року після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 за заявою ОСОБА_3 , вбачається, що спадкоємцями за законом після смерті останнього в рівних частках кожний є сини померлого - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.03.2018 року, виданого державним нотаріусом Білозерської державної нотаріальної контори та зареєстрованого у реєстрі за №399, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є спадкоємцем Ѕ частини майна, яке належало ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею 88,8 кв. м., житловою площею 54,0 кв. м.;

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.02.2019 року, виданого державним нотаріусом Білозерської державної нотаріальної контори та зареєстрованого у реєстрі за №196, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є спадкоємцем Ѕ частини майна, яке належало ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею 88,8 кв. м., житловою площею 54,0 кв. м.

Судом встановлено, що вказані свідоцтва видані на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, № 113302788 від 08.02.2018 року, (номер запису про право власності: 24740415), здійсненого після смерті спадкодавця, відповідно до якого майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, зареєстроване на праві власності за ОСОБА_4 , який помер.

Таким чином, суд дійшов переконання, що позивач та відповідач мали рівні права на спадкування після смерті батька та розмір їх долей у спадковому майні після мерті ОСОБА_4 вказаний правильно.

Згідно ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Як зазначено в абз. 3 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11, у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо.

Враховуючи викладене, судом не встановлено обставин для задоволення вимог про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину, які видані позивачу та відповідачу.

Крім того, наявність державної реєстрації права власності за померлим ОСОБА_4 на ціле домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, яка позивачем не оспорюються, на думку суду свідчить про неправильно обраний ним спосіб захисту, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року N1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Постанова Великої палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 915/127/18).

Таким чином, факт належності померлому спадкодавцю цілого житлового будинку є підтвердженим державою та оскільки цей факт не спростований у визначеному законом порядку, позивачем рішення щодо реєстрації права власності за померлим ОСОБА_4 не оспорювалося, суд дійшов переконання, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, а позивачем обраний неправильний спосіб захисту.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, тому й судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи, що були понесені позивачем, у відповідності до ст.141 ЦПК України, до стягнення з відповідача не підлягають

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні позову представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом та визнання права власності на майно в порядку спадкування - відмовити.

Повне судове рішення складено 28 грудня 2020 року.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду через Білозерський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В.Рибас