Провадження №2/523/1710/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Правди Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за участю третьої особи без самостійних вимог- ОСОБА_2 про зняття арешту зі майна

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд зняти арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в межах виконавчих проваджень: В-15/1049 від 28.09.2010 року, В-15/1369 від 26.12.2011 року, В-15/1370 від 26.12.2011 року, В-15/1049 від 28.09.2010 року, В-15/594 від 15.03.2010 року, а також зняти заборону відчуження всього рухомого та нерухомого майна ОСОБА_1 , які накладені Першим Суворовським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції.

Позов мотивується тим, що 16.05.2007 року позивач уклав кредитний договір №014/0075/85/74754 з ВАТ «Райфайзен Банк Аваль», по якому поручителем була дружина позивача ОСОБА_3

24.04.2009 року Суворовський районний суд м.Одеси рішенням по справі №2-2034/09 стягнув з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 солідарно заборгованість в сумі 1340078,26 грн.

Відповідач відкрив виконавче провадження В-15/1594 та наклав арешт на все майно позивача.

У грудні 2018 року позивачу стало відомо, що іпотечне майно земельна ділянка площею 0,100 га реалізована з прилюдних торгів, борг погашено в розмірі 49725,23 грн., виконавчий збір стягнуто в розмірі 4972,51 грн. Залишок боргу становить 878245,68 грн. Виконавче провадження закрито, виконавчий документ повернуто стягувачу. Арешти не зняті.

27.04.2018 року ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» відступив право вимоги за кредитним договором №014/0075/85/74754 - ПАТ «Оксі Банк», який в свою чергу відступив право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінансгруп», яка також відступила право вимоги фізичній особі ОСОБА_2 .

Станом на час подання позову до суду заборгованість по кредитному договору №014/0075/85/74754 погашена, що підтверджується довідкою.

Також, 02.03.2007 року дружина позивача ОСОБА_3 уклала кредитний договір №014/0075/85/71036 з ВАТ «Райфайзен Банк Аваль», поручителем в якому є позивач ОСОБА_1

24.03.2010 року Суворовський районний суд м.Одеси рішенням по справі №2-934/10 стягнув з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 солідарно заборгованість в сумі 926240,91 грн.

Відповідач 28.09.2010 року відкрив виконавче провадження та наклав арешт на все майно позивача.

У грудні 2018 року позивачу стало відомо, що іпотечне майно земельна ділянка площею 0,101 га реалізована з прилюдних торгів, борг погашено в розмірі 80391,50 грн., виконавчий збір стягнуто в розмірі 4972,51 грн. Залишок боргу становить 847579,47 грн. Виконавче провадження закрито, виконавчий документ повернуто стягувачу. Арешти не зняті.

30.06.2017 року ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» відступив право вимоги за кредитним договором №014/0075/85/71036 ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк», який в свою чергу відступив право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

15.09.2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» видала позивачу довідку відповідно до якої заборгованість по кредитному договору №014/0075/85/74754 погашена.

На теперішній час заборгованості у позивача за кредитними договорами №014/0075/85/74754 та №014/0075/85/71036 - немає. Арешти з майна не зняті, що порушує права позивача.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзиву, заяв та клопотань не надав.

Третя особа ОСОБА_2 підтримав позов.

Судом встановлено:

16.05.2007 року позивач уклав кредитний договір №014/0075/85/74754 з ВАТ «Райфайзен Банк Аваль», по якому поручителем була дружина позивача ОСОБА_3 (а.с.33-37).

Також, 02.03.2007 року дружина позивача ОСОБА_3 уклала кредитний договір №014/0075/85/71036 з ВАТ «Райфайзен Банк Аваль», поручителем в якому є позивач ОСОБА_1 (а.с.9-14).

24.03.2010 року Суворовський районний суд м.Одеси рішенням по справі №2-934/10 стягнув з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 солідарно заборгованість в сумі 926240,91 грн.(а.с.20).

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 28.09.2010 року відкрито провадження № В-15/1049 по виконанню виконавчого листа №2-934/10 про стягнення грошової суми з ОСОБА_1 на користь АТ «Райфайзен Банк Аваль» в розмірі 927970,91 грн. (а.с.21).

Відповідач відкрив виконавче провадження та наклав арешт на все майно позивача (а.с.21,57,58).

30.06.2017 року ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» відступив право вимоги за кредитним договором №014/0075/85/71036 ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк», який в свою чергу відступив право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (а.с.22).

27.04.2018 року ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» відступив право вимоги за кредитним договором №014/0075/85/74754 - ПАТ «Оксі Банк», який в свою чергу відступив право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінансгруп», яка також відступила право вимоги фізичній особі ОСОБА_2 (а.с.38).

15.09.2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» видала позивачу довідку відповідно до якої заборгованість по кредитному договору №014/0075/85/74754 погашена (а.с.32).

ОСОБА_2 надав розписку про погашення заборгованості в повному обсязі за кредитним договором №014/0075/85/74754 (а.с.52).

Листом відповідача від 20.03.2019 року повідомлено позивача про завершення виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа від 28.07.2010 року №2-934/10 з підстав визначених п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» яке не передбачає зняття арешту з майна боржника (а.с.7).

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до п.1,2 ст.60 Закону України « Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Як роз`яснює п. 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 3.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення

Також в порядку цивільного судочинства, у відповідності з ст. 447 ЦПК України, розглядаються скарги в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, ухвалених у відповідності до цього Кодексу.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно до ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що позов поданий не з підстав виникнення спору про право власності на арештоване майно, а майно було арештоване саме як власність позивача та ним оскаржуються дії (бездіяльність) державного виконавця щодо виконання судового рішення, постановленого у відповідності до приписів ЦПК України.

З матеріалів доданих до позовної заяви вбачається, що позивач, як сторона виконавчого провадження (боржник), не погоджується з діями відповідача щодо не зняття арешту з майна, однак, звернувся до суду у порядку цивільного судочинства в позовному провадженні. Проте, порядок, підстави та строки оскарження такої постанови встановлені розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України, які є спеціальними по відношенню до інших норм процесуального права, а тому такі вимоги підлягають розгляду саме в порядку розділу VII ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Враховуючи, що позивач, як сторона виконавчого провадження, просить суд скасувати постанову державного виконавця про накладення арешту на майно позивача, а отже вчинити дії в ході виконавчого провадження, то даний спір підлягає розгляду шляхом подачі скарги на дії (бездіяльність) державного виконавця у порядку, встановленому ст.ст. 447 ЦПК України.

Крім того, подаючи позов про скасування арештів, які були накладені відповідачем в інтересах стягувача АТ «Райфайзен Банк Аваль», який в свою чергу відступив право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» і ОСОБА_2 , позивачем жодного з них не залучено до участі у справі в якості відповідачів. Однак, відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. За таких обставин, суд вважає, що позивач не правильно визначився зі складом відповідачів та до стягувача вимог не пред`явив.

Відповідно до ч. 1ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно ст.12,13 ЦПК і ст.16 ЦК України особа сама визначає спосіб захисту своїх прав, і зокрема особу, до якої позовні вимоги пред`являються.

Звертаючись до суду із позовом, позивач ставить перед судом вимоги про зняття арешту із майна, що належить йому, оскільки накладення арешту на майно порушує його права, як власника, захист якого передбачено ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України.

Позивач звернувся до відповідача про зняття арешту як до неналежного, оскільки, виконавча служба виконує дії, в тому числі про накладення арешту та про його зняття і не може бути відповідачем по справі та вимоги в межах даної цивільної справи неможливо вирішити, оскільки вирішення цієї позовної вимоги стосується прав та обов`язків іншої особи, у даному випадку стягувачів, якими, за твердженням позивача, є ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» і ОСОБА_2 , які не є відповідачами у даній справі, а відтак вирішення даної вимоги є можливим шляхом пред`явлення інших позовних вимог до іншої особи поза межами даного цивільного провадження.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 55 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

У судових засіданнях суд неодноразово наголошував на тому, що позов пред`явлено не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, та пропонував позивачу уточнити суб`єктний склад учасників справи, однак відповідного клопотання під час розгляду справи заявлено не було, відповідних уточнень до позовної заяви не надано, що виключає можливість задоволення позову пред`явленого до неналежного відповідача.

Враховуючи вищенаведене суд вважає позов таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за участю третьої особи без самостійних вимог - ОСОБА_2 про зняття арешту зі майна.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 17.03.2020 року.

Суддя