ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року

м. Харків

Справа № 644/4855/19

Провадження №22-ц/818/1675/20

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенко І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа - Служба у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради,

заінтересована особа - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради заінтересована особа - ОСОБА_3 про припинення права на аліменти та стягнення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2019 року в складі судді Черняка В.Г.,-

встановив:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради заінтересована особа - ОСОБА_3 про припинення права на аліменти та стягнення.

Позов мотивований тим, що сторони по справі мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області вирішено стягувати з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі ј частини всіх видів заробітку позивача до досягнення дитиною повноліття. Таке рішення було прийняте судом у зв`язку з тим, що на той час дитина ОСОБА_3 проживала разом із відповідачем ОСОБА_2 З вересня 2018 року донька ОСОБА_3 проживає разом із позивачем, перебуває на його утриманні, таким чином змінилися обставини щодо місця проживання дитини, які були враховані судом під час ухвалення рішення про стягнення аліментів на дитину. На теперішній час дитина зареєстрована разом із відповідачем, проте фактично проживає з ним, що впливає на аліментні зобов`язання позивача, на даний час аліменти має сплачувати відповідач.

В зв`язку з цим просив припинити стягнення аліментів з нього на користь відповідача на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Чутівського районного суду Полтавської області. Крім того, просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 ., ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1000 грн. щомісяця з моменту подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, надала відзив на позов, у якому зазначила, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 08.02.2008 року було визначено місце проживання дитини ОСОБА_5 разом із нею. З того часу дитина проживає разом із відповідачем та перебуває на її утриманні. Позивач аліменти на дитину, які стягнуті з нього рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 23.11.2010 року, сплачував нерегулярно та в неповному обсязі. У зв`язку з викладеним у позивача утворилася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 60 844,62 грн. В подальшому відповідач звертався до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, в якому йому було відмовлено. У зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів на позивача державним виконавцем накладено заборону виїзду за межі України, накладено арешт на майно, обмежено право керування транспортним засобом тощо. З квітня 2019 року позивач взагалі перестав сплачувати аліменти, відповідач звернулась до суду із позовом про стягнення з позивача неустойки за прострочення сплати аліментів. Після цього позивач звернувся до суду з даним позовом. До серпня 2018 року дитина ОСОБА_5 проживала разом із відповідачем у с.Скороходівка Чутівського району Полтавської області, де навчалася у школі. Влітку 2018 року дитина вступила до коледжу в м.Харкові та переїхала жити до батьків відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , де дитина і зареєстрована. Відповідач не перешкоджає дитині спілкуватися з батьком, тому дитина іноді перебуває у батьків позивача. При цьому позивач має іншу родину та дітей від другого шлюбу. Посилання позивача на те, що дитина проживає разом із ним з вересня 2018 року не відповідає дійсності. Підстави для припинення стягнення аліментів відсутні.

Представник Служби у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Ковалець І.В. надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила суд ухвалити рішення в інтересах дитини.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, заінтересована особа - ОСОБА_5 про припинення права на аліменти та стягнення аліментів на дитину - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 - 6200,00 гривен в рахунок понесених витрат оплати на професійну правничу допомогу адвоката.

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не враховано пояснення доньки ОСОБА_5 щодо постійного мешкання з батьком, а не з матір`ю та пояснення сусідки, яка зазначає про місце постійного мешкання доньки з батьком. Також судом першої інстанції не надано належної уваги Акту обстеження умов проживання Службою у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 07.06.2019 року.

11 лютого 2020 року на адресу Харківського апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_2 на вказану апеляційну скаргу, в якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, що батьками дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_1 , яке видане ВРАГС Орджонікідзевського районного управління юстиції м.Харкова.

25.06.2008 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 14.11.2008 року та рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 08.02.2008 року. Згідно вказаного рішення суду місце проживання дитини визначене з матір`ю ОСОБА_6 ..

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 в розмірі ј частки всіх видів заробітку щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, який виконаний старшим державним виконавцем Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м.Харкова ГТУЮ у Харківській області Давидовим В.О., Старіков В.О. станом на 01.05.2019 року має заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 60 844,62 грн.

З метою забезпечення примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів зі ОСОБА_1 державним виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 , встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів, встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів, інформацію про позивача внесено до Єдиного реєстру боржників.

Матеріалів справи свідчать, що 11.01.2019 року ОСОБА_1 звертався до суду із позовною заявою про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Чутівського районного суду Полтавської області. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 05.03.2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів відмовлено.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача ОСОБА_1 народилася донька ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 у позивача ОСОБА_1 народився син ОСОБА_8 , що також підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 . 15.06.2016 року позивач ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 .

Дитина ОСОБА_5 навчається в Харківському кооперативному торгово-економічному коледжі, що підтверджується договором про надання освітньої послуги між вищим навчальним закладом та фізичною особою ОСОБА_2 від 03.08.2018 року.

Дитина ОСОБА_5 зареєстрована разом із матір`ю - відповідачем по справі ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження позовних вимог позивачем наданий суду акт обстеження умов проживання від 07.06.2019 року згідно якого дитина ОСОБА_2 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , дитина забезпечення місцем для відпочинку, навчання, має необхідний одяг. Вказаний акт затверджений Службою у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради.

Відповідачем наданий акт від 01.08.2019 року, згідно якого дитина ОСОБА_2 зареєстрована та проживає адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за вказаною адресою разом із матір`ю ОСОБА_2 з червня 2018 року. Акт складений сусідами, мешканцями будинку АДРЕСА_3 .

За клопотання позивача в суді першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , крім того, у якості свідка була допитана ОСОБА_12 . За клопотанням відповідача в суді була допитана свідок ОСОБА_13 .

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантоване право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідним для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частинами 1-3 ст.181 СК України, передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно з положеннями ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Разом з тим, положення ч. 4 ст. 273 ЦПК України передбачають, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Судом встановлено, що з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 . Зазначене рішення набрало законної сили та виконується в примусовому порядку. Позивач ОСОБА_1 в добровільному порядку рішення суду не виконує, має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 60 844,62 грн.

Як на підставу для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у позовній заяві посилається на те, що дитина ОСОБА_5 з вересня 2018 року мешкає з ним, а не з відповідачем ОСОБА_2 . Зазначені обставини, на думку позивача, є підставою для припинення його аліментних зобов`язань.

Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно ч.1, 2 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

З матеріалів справи вбачається, що на момент виникнення обставин, на які посилається позивач, а саме на зміну місця проживання дитини у вересні 2018 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла віку 14 років., отже відповідно до положень ст.160 СК України, дитина ОСОБА_5 має право на самостійне визначення свого місця проживання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем не було надано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції належних доказів того, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з вересні 2018 року переїхала проживати до позивача та до теперішнього часу мешкає з позивачем за адресою: АДРЕСА_2 .

З пояснень доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , які були надані в судовому засіданні суду першої інстанції вбачається, що на теперішній час вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 , тобто у квартирі батьків позивача. При цьому ОСОБА_5 іноді залишається і у батьків відповідача за адресою: АДРЕСА_1 . Особисті речі дитини перебувають в обох квартирах.

Отже, факт проживання дитини за адресою: АДРЕСА_2 , не носить постійного характеру, а є мінливим. Крім того, з пояснень свідків також вбачається, що позивач ОСОБА_1 не мешкає постійно разом із дитиною ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки має родину та ще двох дітей, які зареєстровані та мешкають за іншою адресою. Періодичне перебування ОСОБА_14 разом із дитиною за вказаною адресою також носить мінливий характер та не може визначатися як постійне проживання разом.

Наданий позивачем акт обстеження умов проживання дитини сам по собі не свідчить про факт постійного проживання батька та дитини разом, а лише засвідчує наявні умови проживання для дитини.

При цьому судом першої інстанції обґрунтовано прийнято до уваги те, що у позивача є значна заборгованість по сплаті аліментів, наявність рішення суду про відмову в позові про зменшення розміру аліментів, під час якого позивач посилався на те, що дитина проживає у його батьків.

В судовому засіданні апеляційної інстанції сама ОСОБА_5 пояснила, що проживає на даний час в квартирі батьків батька, ця квартира складається з однієї кімнати, в якій вони усі проживають. Також вона пояснила, що батько проживає з ними в цій квартирі, при цьому він має іншу сім`ю, яку також відвідує.

В судовому засіданні апеляційної інстанції також встановлено, що квартира, в якій зареєстрований позивач з батьками є однокімнатною, також є однокімнатною і квартира, в якій зареєстрована та проживає відповідачка з батьками.

Згідно з частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, неподання позивачем належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку колегії суддів про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

З огляду на вищенаведене колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Наведені в апеляційній скарзі доводи колегією суддів не приймаються, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині припинення стягнення аліментів суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту постійного проживання ОСОБА_5 у період з вересня 2018 року по теперішній час разом з позивачем ОСОБА_1 ..

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1000 грн. з моменту подання позову і до досягнення дитиною повноліття є похідними від позовних вимог про припинення стягнення аліментів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині також не підлягають задоволенню.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Рішення суду в частині стягнення з позивача на користь відповідача витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката позивачем не оскаржувалось та судом апеляційної інстанції не переглядалось.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції. не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текс постанови складено 17 березня 2020 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко