Справа № 454/333/20 Головуючий у 1 інстанції: Фарина Л.Ю.
Провадження № 22-ц/811/1778/20 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Жукровської Х.І.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 05 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила припинити ОСОБА_3 право користування житловим будинком по АДРЕСА_1 та виселити його із вказаного житлового будинку.

Свої вимоги позивач обгрунтовувала тим, що у вказаний житловий будинок, який належить їй на праві приватної власності, відповідач вселився як член її сім`ї, однак, рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 04 грудня 2018 року шлюб між нею та відповідачем розірвано, але, переставши бути її чоловіком, відповідач продовжує проживати у цьому будинку.

Зазначає, що після розірвання шлюбу спільне проживання з відповідачем стало неможливим, оскільки відповідач постійно створює конфлікти, порушує звичний режим її проживання, не сплачує комунальні платежі, чинить перешкоди у користуванні будинком, що порушує її права, як власника, а тому його право користування чужим майном має бути припинене на підставі частини другої статті 406 ЦК України.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 05 травня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_2 , просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що суд застосував норми Житлового кодексу України, які не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. На переконання апелянта, при вирішення даного спору суд повинен був застосовувати виключно положення Цивільного кодексу України.

Зазначає, що відповідач перестав бути членом її сім`ї, а тому у нього відсутні правові підстави для користування належним їй на праві власності житловим будинком та проживання у ньому.

В судове засідання апеляційного суду відповідач не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, а тому розгляд справи проведено відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у його відсутності.

Заслухавши пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною третьою статті 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно із частиною першої статті 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.

Зокрема, підстави для виселення із жилого приміщення визначені статтею 116 ЖК України.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Частиною четвертою статті 156 ЖК України передбачено, що до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Статтею 157 ЖК України визначено, що членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого житла.

У відповідності до частини першої статті 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Судом встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.09.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Сироїд Г.І. (а.с.9-15).

Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований у вказаному будинку як член сім`ї власника будинку з 27.12.2013 року (а.с.16, 20-22).

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 04 грудня 2018 року шлюб між позивачем та відповідачем, який було зареєстровано 24.10.2006 року, розірвано (а.с.17-18).

Враховуючи наведені вище норми закону й те, що припинення права відповідача на користування спірним жилим будинком позивач пов`язує із припиненням з відповідачем шлюбних відносин, що само по собі не може бути підставою для припинення його права користування жилим будинком та виселення з нього, а наявності підстав для виселення, зазначених у частині першій статті 116 ЖК України, позивачем не доведено, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність заявлених позивачем вимог.

Доводи позивача про застосування до спірних правовідносин норм ЦК України, які регулюють сервітутне право, є безпідставними, оскільки частиною другою статті 405 ЦК України визначений лише один випадок втрати членом сім`ї власника житла права на користування цим житлом, а саме: у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для інших висновків по суті вирішення спору, ніж тих, яких дійшов суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача, і не вказують на допущення судом порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для зміни чи скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 05 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 04 січня 2021 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.