Справа № 357/418/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
05 березня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Орєхова О. І. ,
за участі секретаря - Сокур О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою приватного акціонерного товариства «Київобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків,
15.01.2020 року позивач приватне акціонерне товариство «Київобленерго» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків, посилаючись на наступні обставини.
08.10.2018 року о 01 год. 10 хв. в м. Біла Церква Київської області по вулиці Котляревського водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем MERCEDES-BENZ VITO 111CDI державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, не був уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного інтервалу та дистанції, допустив наїзд на перешкоду, а саме: електроопору. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Так як ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху України, тому був притягнений до адміністративної відповідальності за порушення ст. 124 КУпАП, а саме згідно постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31.10.2018 року (яка набрала законної сили 12.11.2018 року), був визнанний винним в спричиненні дорожньо-транспортної пригоди та накладено штраф.
В зв`язку з протиправними діями ОСОБА_1 , ПрАТ "Київобленерго» було завдано збитки, в результаті наїзду на електроопору. Адже ПрАТ «Київобленерго» вимушено було здійснювати заходи, щодо відновлення електроопори, для можливості надійного та безперешкодного постачання електричної енергії споживачам. Затрати на відновлення електроопори з можливістю в подальшому постачати електричну енергію становлять 7465,37 грн. Збитки складаються з робіт, які вимушено було провести ПрАТ «Київобленерго» на суму 2923,19 грн. та прямі витрати на використання матеріалів на суму 3294,95 грн та враховуючи ПДВ 20% - 1244,23 грн. Той факт, що збитки зазнало саме ПрАТ «Київобленерго» підтверджено довідкою № 763 від 16.12.2019 року, про те, що саме збита електроопора за адресою місця вчинення ДТП знаходиться на балансі ПрАТ «Київобленерго» та підтверджує вартість відновлювальних робіт по заміні збитої залізобетонної опори.
Винна відповідача ОСОБА_1 в нанесенні збитків була встановлена в постанові суду від 31.10.2018 року, а тому доказуванню не підлягає.
Таким чином відповідач ОСОБА_1 завдав ПрАТ «Київобленерго» збитки на суму 7465,37 грн., проте в добровільному порядку відповідач не бажає відшкодовувати завдані збитки.
Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 1192 ЦК України передбачено право потерпілого на такий спосіб відшкодування шкоди, як відшкодування збитків у повному обсязі.
Просили суд розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, стягнути з відповідача на користь ПАТ «Київобленерго»: 7465,37 грн. матеріальних збитків; 1 921,00 грн. судового збору (а. с. 1-3).
Ухвалою судді від 31.01.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін (а. с. 25-26).
В судове засідання позивач ПрАТ «Київобленерго» свого представника не направив. Від представника позивача адвоката Кричевського В.В., який діє на підставі довіреності, до суду надійшла заява, отримана судом 05.03.2020 року за вх. № 8713, в якій останній просив розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечували щодо заочного розгляду справи (а. с. 34 ).
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомленим належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
З наявного поштового повідомлення убачається, що ОСОБА_1 судову повістку про слухання справи, яке відбудеться 05.03.2020 року отримав 07.02.2020 року.
Тобто, відповідач заздалегідь був обізнаний про дату, час та місце слухання справи.
Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Ухвалою суду від 05.03.2020 року було постановлено провести заочний розгляд у вищезазначеній цивільній справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача ПрАТ «Київобленерго» підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.
В судовому засіданні встановлено, що 08.10.2018 року о 01 год. 10 хв. в м. Біла Церква Київської області по вулиці Котляревського відповідач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем MERCEDES-BENZ VITO 111CDI державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив наїзд на перешкоду, а саме: електроопору в м. Біла Церква Київської області.
Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31.10.2018 року ОСОБА_1 було визнанно винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих доходів громадян, тобто в сумі 340 грн. Постанова суду набрала законної сили 12.11.2018 року (а.с. 13).
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, суд не з`ясовує обставин справи, які підтверджують вину відповідача у спричиненні механічних пошкоджень електроопори.
З довідки ПрАТ «Київобленерго» № 763 від 16.12.2019 року вбачається, що на балансі ПрАТ «Київобленерго» обліковується об`єкт основних засобів ПЛ 0,4 кВ № 152 л. р-н Чапаєва, що розташований в м. Біла Церква, Білоцерківський район, Київська область (а.с. 16).
В зв`язку з протиправними діями відповідача, позивачу було завдано збитки, в результаті наїзду на електроопору № 23 в м. Біла Церква Київської області.
Згідно проведено розрахунку, вартість відновлювальних робіт по заміні збитої залізобетонної опори № 23, яка входить до складу вказаного основного засобу становить 7465,37 грн., та складається:
- з вартості робіт на суму 2923,19 грн.;
- прямих витрат на використання матеріалів на суму 3294,95 грн.;
- ПДВ 20% - 1244,23 грн. (а.с. 14, 15)
Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом (ст. 13 ЦПК України).
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникання цивільних прав та обов`язків є завдання матеріальної та моральної шкоди іншій особі.
Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових, собак та собак бійцівських порід, тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володів транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
За загальним правилом, розмір відшкодування шкоди встановлюється законом або домовленістю сторін, а в разі наявності спору між сторонами - судом.
Порядок визначення шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, врегульовано главою 82 ЦК, крім того, відповідні роз`яснення надано в постанові Пленуму Верховного Суду "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.92 N 6, відповідно до яких при визначенні розміру шкоди враховується розмір майнової шкоди, спричиненої майну або особистим немайновим правам потерпілого.
Під шкодою, що має бути відшкодована, розуміють або зменшення блага потерпілого внаслідок порушення його матеріальних прав або зниження нематеріальних благ (рівня життя, здоров`я тощо).
Відповідно до приписів Постанови Пленуму, вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої майну особи в результаті ДТП, та визначаючи розмір такої шкоди, судам слід звернути увагу на положення ст. 1192 ЦК, згідно з яким з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір таких збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі.
Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин`якби її право не було порушено (упущена вигода).
Згідно з роз`ясненнями п. 9 постанови Пленуму ВС "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.92 N 6, при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну.
З боку відповідача не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача ПрАТ «Київобленерго»..
Оскільки саме відповідач ОСОБА_1 здійснював керування автомобілем MERCEDES-BENZ VITO 111CDI державний номерний знак НОМЕР_1 в момент вчинення ДТП, що встановлено постановою суду від 31.10.2018 року, тому саме відповідач повинен відшкодувати завдану шкоду позивачу.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За таких обставин, суд, дослідивши та проаналізувавши докази у справі, керуючись завданнями цивільного судочинства щодо справедливого розгляду і вирішення цивільних справ, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги ПрАТ «Київобленерго» є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача.
Отже, з відповідача на користь позивача ПрАТ «Київобленерго» підлягають стягненню понесені позивачем при звернені до суду судові витрати у сумі 1921 гривень, понесення яких документально підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією ( а. с. 17 ).
На підставі викладеного та керуючись ст. 22, 1166, 1187, 1192 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 19, 76, 81, 82, 133, 141, 263, 265, 273, 280-289 ЦПК України, постановою Пленуму Верховного Суду "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.92 N 6, суд, -
Позовні вимоги приватного акціонерного товариства «Київобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків, - задовольнити.
Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Київобленерго» матеріальні збитки у розмірі 7465,37 грн. та судовий збір у розмірі 1921 гривень, загалом 9 386,37 гривень ( дев`ять тисяч триста вісімдесят шість гривень тридцять сім копійок ).
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення ( виклику ) учасників справи, копія судового рішення на надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).
Повний текст заочного судового рішення виготовлено 05 березня 2020 року.
Заочне рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.
СуддяО. І. Орєхов