Справа № 522/3282/19
Провадження № 2/522/1513/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючої судді Науменко А.В.,

за участю секретаря - Полегенького В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування розпорядження, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, визнання недійсним договору купівлі-продажу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в лютому 2019 року звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом про скасування розпорядження, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, визнання недійсним договору купівлі-продажу. Свої вимоги мотивували тим, що з четвертого травня 1982 року як член сім`ї наймача, проживала разом з наймачем та зареєструвала місце проживання у квартирі під АДРЕСА_1 , за згодою наймача квартири, свого батька - ОСОБА_4 . Четвертого січня 1985 року Виконавчий комітет Приморської районної Ради народних депутатів прийняв рішення під № 5, про переоформлення особистого рахунку з батька ОСОБА_4 на ОСОБА_1 . На підставі цього, виконавчим комітетом Приморської райради народних депутатів видано розпорядження № 6 від 16 січня 1985 року про відкриття особистого рахунка громадянці ОСОБА_1 на займану нею площу, що складається з однієї кімнати, за адресою: АДРЕСА_2 . Після смерті батька Позивач залишилася проживати в квартирі й ніколи не втрачала інтересу до цього житла та не відмовлялася від права проживання у спірній квартирі. З червня місяця 2018 року Позивач тимчасово була у від`їзді, по догляду за своєю тіткою, у зв`язку з її похилим віком та погіршенням стану здоров`я. Під час звернення до ЖКС «Фонтанський» № 3, Позивачу стало відомо, що квартира під АДРЕСА_1 приватизована ще 20 січня 2000 року ОСОБА_2 .

Розпорядженням органу приватизації Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради від 20 січня 2000 року № 145092 вказану спірну квартиру передано у власність ОСОБА_2 одноособово, на підставі чого, останньому 20 січня 2000 року видано свідоцтво про право власності на житло, зареєстровано та записано в реєстраційну книгу за № 9-4260, а саме однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 36,1 кв. м.

У січні 2019 року Позивач звернулася до Комунального Підприємства «Міське агентство з приватизації житла», із запитом, чи здійснювалась приватизація вищезазначеної спірної квартири, також чи видавались розпорядження органу приватизації від 20 січня 2000 року № 145092 та свідоцтво про право власності на житло 20 січня 2000 року.

У листах від 23. 01.2019 № 57/01-03 Комунального Підприємства «Міське агентство з приватизації житла» зазначено, що згідно комп`ютерної, реєстраційної бази даних міськагенства, квартира під АДРЕСА_1 , не приватизована, Свідоцтво про право власності, зареєстровано та записано в реєстраційну книгу за № 9-4260, та розпорядження УЖКГ виконкому ОМР від 20.01.2000 року не оформлялось та не видавалось.

Враховуючи те, що приватизація спірної квартири здійснена з порушенням прав Позивача, вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», оспорюване розпорядження, а також отримане ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на квартиру на думку Позивача підлягають визнанню недійсними. Також, оскільки ОСОБА_2 не набув у встановленому законом порядку права власності на спірну квартиру, договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений 18 вересня 2018 року, ОСОБА_5 , державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1484, підлягає визнанню недійсним з підстав, передбачених статтями 203, 215, 216 ЦК України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 6 березня 2019 року провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про скасування розпорядження, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, визнання недійсним договору купівлі-продажу було відкрите суддею ОСОБА_6 .

Ухвалою від 01 серпня 2019 року Приморського районного суду м. Одеси були витребувані від Департаменту міського господарства Одеської міської ради належним чином завірену, повну, копію приватизаційної справи щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 , яка була приватизована на ім`я ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 20.01.2000 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради за №9-4260 та від Одеського державного нотаріального архіву належним чином завірені копії нотаріальної справи при укладенні договору купівлі-продажу від 18 вересня 2018 року, укладеного між ОСОБА_7 та Глинським , посвідченого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Савицькою О.Ю. зареєстрованим в реєстрі за №2-1484.

Надалі, на підставі розпорядження керівника апарату суду Німас І.Я. від 25.09.2019 року № 1849/19, про проведення повторного автоматизованого розподілу справи вказана цивільна справа передана судді Науменко А.В. для розгляду по суті. Ухвалю від 30 вересня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про скасування розпорядження, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, визнання недійсним договору купівлі-продажу було прийнято до провадження суддею Науменком А.В.

В судовому засідання представник Позивача, адвокат Карпенко В.І., позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити на підставі доказів, наявних у справі.

Представник Відповідачів, Департаменту міського господарства Одеської міської ради, Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла», в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позовних вимог з урахуванням того, що неодноразово до суду надавалися докази на підтвердження того, що квартира АДРЕСА_1 , не приватизована, та жодних документів щодо цієї квартири не видавалося.

Представник Відповідача, ОСОБА_2 , в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначаючи, що Позивач не має права на звернення до суду з відповідним позовом, оскільки квартира не приватизована, і тому знаходиться у комунальній власності.

Відповідач, ОСОБА_3 в судове засідання, призначене на 11 березня 2020 року, не з`явився, через канцелярію суду надав письмовий виступ у судових дебатах, в яких проти задоволення позову заперечував, зазначаючи, що Позивач по справі тривалий час була відсутня за даною адресою і тому, на його думку, втратила право користування даним житлом.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлені наступні обставини по справі, які перевірені письмовими доказами, які містяться у матеріалах справи.

Виконавчим комітетом Приморської райради депутатів трудящих 23 жовтня 1974 року ОСОБА_4 був виданий контрольний талон до ордеру № 187, на вселення та проживання в житловому приміщенні ( квартирі), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 ( дошлюбне прізвище ОСОБА_8 ) з четвертого травня 1982 року як член сім`ї наймача проживала разом з наймачем та зареєструвала місце проживання у квартирі під АДРЕСА_1 , за згодою наймача квартири, свого батька - ОСОБА_4 . При вселенні в квартиру будь-яка угода про порядок користування цим жилим приміщенням між Позивачем і наймачем квартири не укладалася, що є доказом того, що остання вселилася і проживала в квартирі як член сім`ї і набула рівного з іншими членами сім`ї права користування вищезазначеною квартирою.

04 січня 1985 року Виконавчий комітет Приморської районної Ради народних депутатів прийняв рішення під № 5, про переоформлення особистого рахунку з батька ОСОБА_4 на ОСОБА_1 .

На підставі цього, виконавчим комітетом Приморської райради народних депутатів видано розпорядження № 6 від 16 січня 1985 року про відкриття особистого рахунка громадянці ОСОБА_1 на займану нею площу, що складається з однієї кімнати, за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 25 червня 1999 року помер наймач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки про склад сім`ї № 154 від 01.02.2019р. в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 відповідальний з 04.05.1982р.; ОСОБА_9 дочка з 17.04.2002р.; ОСОБА_10 син з 28.06.1988р.

На підставі викладеного, суд вважає доведеними підстави звернення ОСОБА_1 за захистом до суду, порушеного права на проживання у зазначеній квартирі.

З витребуваної з Одеського державного нотаріального архіву нотаріальної справи щодо укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , від 18 вересня 2018 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори, ОСОБА_11 О.Ю., були оглянуті Свідоцтво про право власності на житло від 20 січня 2000р. за № 9-4260, з якого вбачається, що квартира АДРЕСА_1 , дійсно належить ОСОБА_2 та розпорядження органу приватизації від 20 січня 2000р. № 1455092. Згідно наявного у матеріалах нотаріальної справи Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 зареєстрував 26.07.2018р., номер запису про право власності: 27272183; реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 101. В матеріалах нотаріальної справи також міститься довідка № 352/18 від 12.09.2018р., видана на ім`я ОСОБА_2 , згідно з якої квартира АДРЕСА_3 , дійсно приватизована гр. ОСОБА_2

18 вересня 2018 року був укладений договір купівлі-продажу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , де предметом договору зазначено нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 , яка складається в цілому з однієї житлової кімнати та підсобних приміщень загальною площею 36,1 кв.м., в тому числі житловою 18,0 кв.м., який посвідчений державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори, Савицькою О.Ю, зареєстрований в реєстрі за № 2-1484.

На виконання Ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 01.08.2019р. про витребування від Департаменту міського господарства Одеської міської ради за вхідним номером 98893/19 від 19.09.2019р. на адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшла відповідь, згідно якої Департамент повідомляв, що згідно архівної і комп`ютерної бази КП «Міське агентство з приватизації житла» документи на приватизацію квартири АДРЕСА_1 не оформлювалися і свідоцтво про право власності за № 9-4260 не видавалося.

31 жовтня 2019 року за вхідним № 112983/9 до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання Представника Позивача про долучення до матеріалів справи 522/3282/19 відповіді КП «Міське агентство з приватизації житла» від 23.09.2019р. за № 215-М/01.07, з якої вбачалося, що довідку № 352/18 від 12.09.2018р. на гр. ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 не видавало. Оригінал даної відповіді був оглянутий в судовому засіданні та засвідчений головуючим.

Суд враховує, що спірне розпорядження органу приватизації та Свідоцтво на право власності, яке видане нібито ОСОБА_2 у 2000 році, оформлене на бланках з текстом російською мовою. З пояснень представника КП «Міське агентство з приватизації житла», слідує, що зазначені бланки старого зразку 1999 року у 2000 році вже не видавалися.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частина 7 ст. 81 ЦПК України передбачає, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням поданих сторонами доказів, особистих пояснень представника Департаменту міського господарства ОМР та КП «Міське агентство з приватизації житла», огляду матеріалів нотаріальної справи щодо укладення договору купівлі-продажу від 18 вересня 2018 року суд приходить до висновку, що Свідоцтво про право власності на житло від 20 січня 2000р. за № 9-4260, з якого вбачається, що квартира АДРЕСА_1 , дійсно належить ОСОБА_2 та розпорядження органу приватизації від 20 січня 2000р. № 1455092 є недійсним.

Статтею 263 ЦПК України закріплено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, оскільки оскаржуваними Свідоцтвом про право на житло та розпорядженням порушено право на приватизацію Позивачем житла, в якому остання проживає більше 37 років, згідно з приписами Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», відповідно до яких, серед іншого, кожен громадянин України має право приватизувати займане ним житло безплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз. Окрім того, суд приймає до уваги той факт, що Відповідачами по справі, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не заперечувався той факт, що ОСОБА_1 весь час була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Водночас, суд вказує, що обставини тривалого не проживання Позивачем чи членами її родини у спірній квартирі не відносяться до предмету спору та доказування.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту міського господарства Одеської міської ради, комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування розпорядження, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, визнання недійсним договору купівлі-продажу - задовольнити.

Визнати недійсним з дати видання та скасувати Розпорядження органу приватизації від 20 січня 2000 року № 145092;

Визнати недійсним з дати видання та скасувати свідоцтво про право власності на житло, видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради від 20 січня 2000 року № 9-4260 на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 36,1 кв.м. на ім`я ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ровичем, посвідченого 18 вересня 2018 року, державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Савицькою О.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 2-1484.

Припинити право власності на квартиру АДРЕСА_1 ,з АДРЕСА_4 реєстровану за ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 18 вересня 2018 року, державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Савицькою О.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 2-1484.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 17.03.2020 року.

Суддя А.В. Науменко

11.03.20