У Х В А Л А Справа № 932/5058/20 Провадження № 2-з/932/58/20

06 травня 2020 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в особі судді Литвиненка І.Ю., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі заяву представниці заявника ОСОБА_1 адвоката Гусакової Оксани Борисівни про забезпечення позову до його подання, -

В С Т А Н О В И В:

05 травня 2020 року на офіційну електронну адресу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява адвоката Гусакової О.Б., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про забезпечення позову, в якій вона прохає накласти арешт на все майно ОСОБА_3 та на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 . Заява мотивована тим, що наразі нею готується позовна заява про стягнення зі ОСОБА_3 безпідставно набутих нею коштів, які були помилково перераховані їй заявником ОСОБА_2 . Через те, що відразу після вимоги про виконання зобов`язання, яка була направлена на адресу ОСОБА_3 , на різних інтернет-сайтах з`явилося оголошення про терміновий продаж 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , вважає за необхідне накласти на неї та на все майно ОСОБА_3 арешт для подальшого виконання рішення суду.

Вивчивши заяву про забезпечення позову до його подання разом із додатками, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Нормою ч. 1 ст. 152 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову може бути подана, зокрема, до подання позовної заяви.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, яка є узагальненням судової практики з розгляду справ цієї категоррії, що склалася в державі, при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Зважаючи на викладене, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наступного: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про те, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в обґрунтування існування спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , правовий статус якої визначено як зацікавлена особа, представницею заявника надано додаток № 4 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 Банківської виписки», який, на її думку, підтверджує помилковий переказ коштів на рахунок ОСОБА_3 заявником. З такими доводами адвоката Гусакової О.Б. суд погодитися не може, оскільки вказаний документ викладено іноземною мовою, а належним чином засвідченого його перекладу додатки не містять, що позбавляє суд можливості пересвідчитися у тому, що між сторонами дійсно виник спір. Разом з тим, суд вважає зазначити, що нормами ст. 151 ЦПК України чітко визначені вимоги до змісту заяви про забезпечення позову, де повинно бути викладена, зокрема, пропозиція заявника щодо зустрічного забезпечення. У даному випадку цю вимогу процесуального закону представницею заявника не виконано. Суд також звертає увагу на те, що заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими вимогами. Зазначаючи про майбутню позовну вимогу у вигляді стягнення із особи грошових коштів у сумі 5000 євро, представниця заявника прохає накласти арешт на все майно цієї особи та, зокрема, на 1/3 частку нерухомості, вартість якої, відповідно до інформації із інтернет-сайту про її продаж, складає 10800 доларів США. Таким чином, заявлені вимоги про забезпечення позову не є співмірними із майбутніми позовними вимогами. Отже, з цих підстав суд вважає заяву про забезпечення позову безпідставною, через що у її задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 260, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представниці заявника ОСОБА_1 адвоката Гусакової Оксани Борисівни про забезпечення позову до його подання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів зо дня її підписання або протягом п`ятнадцяти днів зо дня отримання її копії учасниками цивільного процесу, через суд першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п`ятнадцять днів зо дня її підписання або через п`ятнадцять днів зо дня отримання її копії учасниками цивільного процесу, якщо не буде оскаржена у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк, визначений ст. 354 цього Кодексу, продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя І.Ю. Литвиненко