Справа № 296/7376/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

"27" липня 2020 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Сингаївський О.П., розглянувши в порядкe спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м.Житомира звернулось ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» із вказаним позовом, в якому його представник просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором №б/н від 10.04.2014 в загальному розмірі 13 768,97 грн. та витрати по сплаті судового збору.

Одночасно позовна заява містить заявку позивача про отримання процесуальних документів у справі в електронному вигляді, клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якому позовні вимоги до ОСОБА_1 , ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» підтримує повністю та не заперечує проти заочного розгляду справи.

В обґрунтування позовних вимог, представник позивача вказує, що відповідно Генеральної угоди від 10.04.2014 про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, укладеної до Анкети-Заяви №б/н (кредитний договір №SAMDN4996) від 17.03.2011, відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 5 483,18 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Генеральна угоди разом із запропонованими банком «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складають між нею та банком кредитний договір.

ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконало в повному обсязі, надало ОСОБА_1 можливість розпорядитись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, а відповідач своєчасно не надає Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями і продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань, що порушує законні права та інтереси позивача.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира Бондарчука В.В. було відкрито провадження у справі (а.с.25). У зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Бондарчука В.В. та відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату суду від 20.06.2018, 20.06.2018 після проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи, справу було передано у провадження судді Сингаївського О.П., який ухвалою від 02.07.2018 прийняв її до свого провадження та призначив судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.40).

У встановлений судом строк, відповідач відзив на позов суду не надала і клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача також не надходило.

З огляду на викладене та відповідно до ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що відповідно Генеральної угоди від 10.04.2014 про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, укладеної до Анкети-Заяви №б/н (кредитний договір №SAMDN4996) від 17.03.2011, відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 5 483,18 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Генеральна угоди разом із запропонованими банком «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складають між нею та банком кредитний договір (а.с.4, 5).

ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконало в повному обсязі, надало ОСОБА_1 можливість розпорядитись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, а відповідач своєчасно не надає Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями і продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем станом на 22.03.2017 загальна заборгованість відповідача перед позивачем складає 13 768,97 грн., з яких: 4 855,22 грн. - заборгованість за кредитом; 2 569,80 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5 631,80 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 712,15 грн. - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди (а.с.3).

Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст.3 ЦК України. Відповідно до ст.6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені ст.11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Суд вважає, що підстави для стягнення одночасно з відповідача як пені, так і штрафу за невиконання умов договору відсутні виходячи з наступного.

Відповідно до ст.49 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2. ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

За положеннями ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами договору, який був укладений між сторонами, передбачено цивільно-правову відповідальність у вигляді нарахування як пені так і штрафу за одне те й саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, що свідчить про недотримання положень, закріплених ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

З огляду на те, що позивач неправомірно заявляє вимоги про стягнення одночасно і пені, і штрафу за одне й те ж порушення умов договору, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача штрафу за порушення строків виконання грошового зобов`язання, який обчислений відповідно до умов договору.

За викладених обставин та у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, суд стягує з останньої заборгованість за договором у розмірі 8 137,17 грн., яка складається із заборгованості за кредитом і процентам за користування кредитом та штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди.

На підставі вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір. Керуючись ст.4, 10, 12, 13, 18, 141, 263, 265, 273, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», ідентифікаційний код 14360080, заборгованість за договором №б/н від 10.04.2014 у розмірі 8 137 (вісім тисяч сто тридцять сім) грн. 17 коп. та сплачений судовий збір у сумі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення, подавши апеляційну скаргу Житомирському апеляційному суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя О. П. Сингаївський