УХВАЛА

17 березня 2020 року м. Ананьїв

Суддя Ананьївського районного суду Одеської області Желясков О.О., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої в наслідок ДТП

ВСТАНОВИВ:

До Ананьївського районного суду Одеської області 13 березня 2020 року з Київського районного суду міста Одеси за територіальною підсудністю, відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України, надійшли матеріали цивільної справи №947/29905/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої в наслідок ДТП.

З протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 березня 2020 року вбачається, що справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої в наслідок ДТП, передано судді Желяскову О.О. для розгляду.

При цьому, статтями 175, 177 ЦПК України визначено ряд вимог до форми і змісту позовної заяви, а також документів, що мають подаватися разом з нею.

Так, пунктом 8 частини 3 статті 175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Позовна заява ОСОБА_1 містить перелік документів та інших доказів, що додаються до позовної заяви.

Проте, в порушення вимог п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява не містить зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Крім того, частиною 3 статті 177 ЦПК України визначено, що у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

До позовної заяви, документів, передбачених ч.3 ст.177 ЦПК України не додано.

Проте, прохальна частина позовної заяви ОСОБА_1 містить клопотання позивача про надання йому відстрочки у сплаті судового збору до 15 січня 2020 року, у зв`язку з важким фінансовим становищем.

Розглядаючи вказане клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 2 статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 статті 136 ЦПК України визначено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до положень ч.2 ст.133, ч.1 ст.136 ЦПК України витання сплати та відстрочення сплати судового збору, при зверненні до суду врегульовані спеціалізованим законом, яким є Закон України «Про судовий збір».

Частиною 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

З наведеного вбачається, що Законом України «Про судовий збір» визначено вичерпний перелік підстав для відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

При цьому, позовна заява та додані до неї матеріали не містять жодних відомостей про те, що позивач входить до категорії осіб, визначеної пунктом 2 частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Також, вивченням позовної заяви встановлено, що предметом позову в ній відшкодування моральної та матеріальної шкоди, тобто предметом позову не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, що виключає в даному випадку застосування відстрочення сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір».

Як зазначалося вище, позивач у прохальній частині позовної заяви просить відстрочити йому сплату судового збору у зв`язку з важким фінансовим становищем.

Закону України «Про судовий збір» матеріальний стан особи, який дозволяє застосування відстрочення сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», пов`язано з співвідношенням ціни позову до річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Позовну заяву подано до суду 6 грудня 2019 року.

Проте, позовна заява та додані до неї матеріали не містять жодних відомостей про сукупний дохід позивача за 2018 рік, що унеможливлює для суду прийняття рішення, що наявності підстав для відстрочення позивачу сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір».

Крім того, слід зауважити, що пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено судам, що відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК України (в редакції станом на 2014 рік) єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Проте, позивачем до позовної заяви взагалі не додано будь-яких доказів, які б давали суду змогу зробити висновок щодо матеріального стану позивача, та відповідно наявності підстав для відстрочення сплати судових витрат, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору не підлягає задоволенню.

Крім того, слід зазначити, що позивач просив відстрочити йому сплату судового збору лише до 15 січня 2020 року, що свідчить про те, що з зазначеної дати позивач розраховував на те, що він матиме змогу сплатити судові витрати у справі.

При цьому, відповідно до частини 4 статті 177 ЦПК України до позовної заяви мають бути додані документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Проте, до позовної заяви документи, передбачені ч.4 ст.177 ЦПК України не додані.

Частиною 1 статті 187 ЦПК України (в редакції від 15 грудня 2017 року) визначено, що суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

З наведеного вбачається, що позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Як зазначалося, вище відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, встановлюється законом, а саме Законом України «Про судовий збір».

Позивачем заявлено дві позовні вимоги, одна з яких є вимогою майнового характеру про стягнення матеріальної шкоди, а друга вимогою немайнового характеру стягнення моральної шкоди.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що у випадках об`єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як було зазначено, позовну заяву подано до суду у 2019 році.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено, що у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2019 року встановлюється у розмірі 1921 гривня.

Підпунктом 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем судовий збір складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, за вимогу майнового характеру має бути сплачений судовий збір у розмірі 1 відсотка від ціни такої вимоги, але не менше 768,4 гривень (1921 гривня прожитковий мінімум * на 0,4 мінімальний судовий збір), але не більше 9605 гривень (1921 гривня прожитковий мінімум * 5 максимальна ставка судового збору).

Ціна позову, за майновою вимогою становить 10623,88 грн., один відсоток від зазначеної суми становить 106,24 грн., що значно менше мінімальної ставки судового збору за таку вимогу, у зв`язку з чим сплаті підлягає судовий збір за мінімальною ставкою у розмірі 768,40 грн.

Підпунктом 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто, за вимогу немайнового характеру позивач мав сплатити судовий збір у сумі 768,40 грн.

Загалом при подачі позовної заяви позивачем мало бути сплачено судовий збір у сумі 1536,8 грн.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185, 260, 261, 284-286, 352-354 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити в задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судових витрат, у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої в наслідок ДТП.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої в наслідок ДТП - залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали

У разі не виконання вказаних вимог заява буде визнана неподаною і повернута позивачу разом з усіма доданими до неї матеріалами.

У відповідності до положень ч.2 ст.261 ЦПК України ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: О. О. Желясков