У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Деметрадзе Т.Р., при секретарі Скраль В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської із скаргою на дії та постанову приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Кохан Павла Івановича у виконавчому провадженні №63130330.

Скаргу мотивує тим, що 25.10.2020 року в поштовій скринці вона отримала лист від приватного виконавця, у якому містилися постанова про відкриття виконавчого провадження №63130330, постанова про стягнення з боржника основної винагороди, постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, постанова про арешт майна боржника. Наголосила, що постанову про відкриття провадження рекомендованим листом не отримувала.

Вказує, що всупереч вимогам ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець не пересвідчився в отриманні нею копії постанови про відкриття виконавчого провадження, та протиправно почав застосовувати засоби і способи примусу. Тому зазначає, що постанова приватного виконавця виконавчого округу про відкриття виконавчого провадження є протиправною та підлягає скасуванню.

Додатково вказує, що основна винагорода приватного виконавця стягується лише у разі фактичного (повного або часткового) виконання рішення майнового характеру у розмірі 10 відсотків стягнутої суми, а тому постанова про про стягнення з боржника основної винагороди також підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, просить скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.09.2020 року ВП №63130330.

Заявник не скористалася правом на участь у судовому засіданні та подала заяву, згідно якої просить провести розгляд справи без її участі та задоволити скаргу.

Приватний виконавець Кохан П.І. у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на скаргу не подавав.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що 24.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Кохан Павлом Івановичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 63130330 про: «Стягнути з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість по кредитному договору №014/5409/82/33333 від 26.06.2007 року у розмірі 484848,32 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.».

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відповідно до ч. 5 вказаної статті виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Вказана норма імперативно визначає обов`язок виконавця винести постанову про відкриття виконавчого провадження, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Тому, суд приймає до уваги твердження заявника про те, що їй не було надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням, що є безумовним порушенням ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», однак дана обставина не вказує на протиправність винесеної постанови та, на думку суду, не є підставою для її скасування.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно описової частини скарги, заявник також порушує питання про необґрунтованість подальших дій виконавця, зокрема, щодо винесення постанов про стягнення з боржника основної винагороди, однак згідно прохальної частини скарги, заявник ОСОБА_1 просить лише скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №63130330 від 24.09.2020 року, тому суд не може вийти за межі вимог скарги.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У відповідності до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що заявником не представлено суду належних доказів щодо підставності своїх вимог, спосіб захисту, з яким вона звернулася до суду не передбачений цивільно-процесуальним законодавством та Законом України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку, що вимоги скарги є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 18, 70, 74 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 137, 258-260, 353, 354, 447-452 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.Р. Деметрадзе