Справа № 308/6480/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 грудня 2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

за участі секретаря судового засідання Просяник В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 про стягнення підвищених відсотків та втрат від інфляційних процесів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.06.2007 року між ОСОБА_1 та відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» було укладено Кредитний договір №06/838К-07, згідно якого Кредитор надав Позичальнику кредит у сумі 22725,00 доларів США. Позичальник взятого зобов`язання не виконав, в результаті чого виникла заборгованість за користування кредитним коштами.

15.05.2013 року Ужгородським міськрайонним судом було прийнято рішення у справі №712/16701/12 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» суми заборгованості за вищезазначеним кредитним договором у розмірі 184867,56 гривень та судові витрати у розмірі 924,34 гривень. Вказане рішення залишається не виконаним і тому представник позивача, у відповідності до ст.625 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за час прострочення та підвищені відсотки. З березня 2017 року по лютий 2020 року індекс інфляції складає 1,27, а відтак інфляційне збільшення суми боргу складає 49407,80 грн. Крім того, згідно Кредитних договорів передбачені відсотки. Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором №06/838К-07 від 01.06.2007 року станом на 11.06.2020 року, підвищені відсотки складають 10 132,24 дол.США.

Представник позивача АТ «Універсал Банк» - Матьковський Р.Е. в судове засідання не з`явився, в поданій заяві просить суд розглянути справу без представника позивача, позов задоволити з підстав зазначених в ньому.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило, а тому суд вважає, що у відповідності до ч.1 ст. 224 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

На підставі наявних у справі доказів, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, 01.06.2007 року між ОСОБА_1 та відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» було укладено Кредитний договір №06/838К-07, згідно якого Кредитор надав Позичальнику кредит у сумі 22725,00 доларів США. Позичальник взятого зобов`язання не виконав, в результаті чого виникла заборгованість за користування кредитним коштами.

Згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду від 15.05.2013 року у справі №712/16701/12 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» суми заборгованості за кредитним договором №06/838К-07 у розмірі 184 867,56 гривень та судові витрати у розмірі 924,34 гривень.

Із Розрахунку до позовної заяви про стягнення заборгованості, втрат від інфляційних процесів вбачається, що сума інфляційних втрат в період з березня 2017 року по лютий 2020 року складає 49 407,80 гривень (а.с.11).

Згідно ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Як вбачається з позовної заяви, по теперішній час, рішення суду від 15.05.2013 року не виконано, що свідчить про прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Приписи ч.2 ст.625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Формулювання статті 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язують із індексом інфляції, орієнтує на їх компенсаційний, а не штрафний характер, а тому 3% річних або інший розмір процентів, який встановлений в договорі, не є неустойкою у розумінні ст. 549 ЦК України.

За змістом вказаних статей нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3% річних або інший розмір процентів входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання і не позбавляє кредитора права отримати за час прострочення суми, передбачені статтею 625 ЦК.

Правомірність застосування ст.625 ЦК України в разі прострочення виконання боржником рішення суду підтверджена, також, у постанові Верховного суду у складі Великої Палати від 16.05.2018 р. по справі № 686/21962/15-ц, постановах Верховного суду у справах № 910/1238/17 від 23.05.2018, №444/9519/12 від 28.03.2018.

Суд виходить з того, що зволікання відповідача з виконанням рішення суду, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з нього судовим рішенням, та інших втрат, тому представник позивача вправі вимагати від відповідача сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та розміру процентів річних встановленого в кредитному договорі

Згідно зі ст.1 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) - це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні.

Індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Отже, нарахування інфляційних втрат відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України можливе лише в разі прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних або інший розмір процентів входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем заборгованість відповідача за невиконання зобов`язань, встановлених рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 15.05.2013 року складає інфляційні втрати за весь час простроченння за період з березня 2017 року по лютий 2020 року в сумі 49407,80 гривень та підвищені відсотки від простроченої суми за аналогічний період 10132,24 доларів США.(а.с.13-16).

У свою чергу, відповідач ОСОБА_1 не надав суду належних, допустимих та достовірних доказів, які б спростував вимоги представника позивача щодо поданого позову, або підтверджували чи обґрунтовували заявлені представником відповідачів заперечення, а отже не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх заперечень.

Враховуючи викладене, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, положень чинного законодавства, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача інфляційні втрати та підвищені відсотки в заявлених представником позивача межах.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких заперечень по суті позовних вимог відповідачами суду не надано.

З огляду на викладене, з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що виконання зобов`язань порушено з вини відповідачів, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в сумі 4872,05 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, 625 ЦК України, ст.ст. 4,10,12,76,78,81,89,141,263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (ідентифікаційний код юридичної особи 21133352, адреса місцезнаходження м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19) заборгованість у вигляді інфляційних втрат за час прострочення в сумі 48407,80 (сорок дев`ять тисяч чотириста сім гривень 80 копійок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (ідентифікаційний код юридичної особи 21133352, адреса місцезнаходження м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19)підвищених відсотків у розмірі 10132,24 (десять тисяч сто тридцять два долари США 24 центи) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (ідентифікаційний код юридичної особи 21133352, адреса місцезнаходження м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19) суму сплаченого позивачем судового збору 4872,05 (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві гривні 05 копійок) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов