_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/2898/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Маломуж А.І.,

за участі секретаря судового засідання - Абухіної Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: Київський районний у місті Одесі Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) (м. Одеса, вул. Інглезі, 5), Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 9), про виключення з актового запису про народження дитини запису про батьківство, визнання договору про сплату аліментів на утримання дитини та участь батьків у її вихованні недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

03.06.2020 року позивач звернувся до Київського районного суд м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про виключення з актового запису про народження дитини запису про батьківство, визнання договору про сплату аліментів на утримання дитини та участь батьків у її вихованні недійсним.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що з перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою з 23.04.2010 року, який рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15.11.2019 року розірвано. У 2012 році позивач визнав своє батьківство щодо сина - ОСОБА_3 в силу ст. 126 СК України. На момент визнання батьківства йому не було відомо про те, що ОСОБА_3 не його син, оскільки позивач мав відносини з відповідачкою до того як вона народила дитину, та позивачка навмисно ввела його в оману, щоб зобов`язати сплачувати кошти на дитину. Враховуючи вищевикладене позивач просив виключити записи про нього як батька з актового запису про народження дитини та визнати догововір про сплату аліментів на утримання дитини та участь батьків у її вихованні недійсним.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 26.06.2020 року було відкрито провадження у вказаній справі.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11.11.2020 року справу було призначеного до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, обґрунтував наведеними у позовній заяві обставинами, зазначив, що на час визнання батьківства позивач вважав ОСОБА_3 своїм біологічним сином.

Відповідачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Відповідачка пояснила, що на момент визнання батьківства позивачу було достеменно відомо про те, що він не є біологічним батьком ОСОБА_3 , а тому ОСОБА_1 не має права оспорювати своє батьківство. Відповідачка також зазначила, що жодних стосунків з відповідачем у 2005 році не мала, оскільки тільки в 2009 році вони познайомились,а в 2010 році вони уклали шлюб, відповідач добровільно подав заяву про визнання батьківства та уклав договір про сплату аліментів, ніхто його в оману не вводив, вони домовились не розповідати дитині, що позивач не є його рідним батьком. Щодо призначення судово-біологічної експертизи заперечувала, оскільки ОСОБА_1 не є біологічним батьком дитини. Просила відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, у вирішення всіх питань поклався на розсуд суду.

Представник третьої особи - Київського районного у місті Одесі Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, пояснення на позов не надав.

Свідок ОСОБА_4 , який є сусідом відповідачки, в судовому засіданні повідомив, що знає відповідачку приблизно 18 років, коли сторони познайомились дитині вже було 2-2,5 років, його дружина разом з відповідачкою пішли тоді за зустріч, а він залишився з дитиною.

Свідок ОСОБА_5 , який є братом відповідачки, у судовому засіданні повідомив, що 10 років тому його сестра познайомилась з позивачем, дитині вже було 2-3 роки на той момент, з біологічним батьком був знайомий, відношення позивача до дитини було хорошим.

Свідок ОСОБА_4 , яка є подругою відповідача у судовому засіданні повідомила, що сторони знайомились при ній 11 років тому, оскільки відповідачка сама боялась йти на зустріч, зустрілись у барі. А потім вони поїхали до нього додому, відповідачка розповіла йому про сина, а потім вони почали зустрічатись, дитина дізналась про те, що позивач не біологічний батько, коли прийшла повістка з суду.

Суд, вислухавши пояснення позивача та відповідачки, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2 народився син ОСОБА_7 ( ОСОБА_3 ), про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси складено актовий запис № 54 від 17.01.2006 року, видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 . Державна реєстрація народження проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері).

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень самої відповідачки з ОСОБА_1 вона познайомилася в соціальній мережі «Вконтакті» 24 вересня 2009 року, що підтверджується роздруківкою переписки відповідачки з позивачем у зазначеній соціальній мережі та показами свідків.

На спростування вказаної інформації та на підтвердження того, що сторони були знайомі до цієї дати позивачем не надано жодного доказу.

23 квітня 2010 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровано шлюб Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 23 квітня 2010 року, актовий запис № 146. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_3 ».

11 січня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції внесено зміни до актового запису № 54 про народження ОСОБА_7 на підставі заяви позивача про визнання батьківства № 1-12.2.-54 від 10.01.2010 року, в результаті якої змінено відомості про дитину, а саме прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_3 », з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_3 », змінено відомості про батька з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_1 », з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_1 », з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_1 ». Також внесено зміни до відомостей про матір, а саме « ОСОБА_7 » змінено на « ОСОБА_2 » на підстав актового запису про шлюб № 146 від 23.04.2010 року.

На підставі внесених змін замість свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2 від 17.01.2006 року видано свідоцтво про народження НОМЕР_3 від 12.01.2012 року.

Вищевикладене підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № від 02.09.2020 року.

Окрім того, відповідачка перебувала на обліку у Київському управлінні праці та соціального захисту населення м. Одеси та отримувала допомогу до трьох років як одинока мати на дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується довідкою Відділу допомоги та соціальних гарантій Управління праці та соціального захисту населення Київської районної адміністрації Одеської міської ради № 5788 від 23.10.2006 року, та копію відповіді з Департаменту праці та соціальної політики від 19.10.2020 року за № 02-24/401.

З вищевикладеного вбачається, що позивач на момент подання заяви про визнанню батьківства не міг не знати про те, що він не є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

При вирішенні спору суд виходить з наступного: частиною 1 ст. 126 СК України визначено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу.

Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК, шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини.

Суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про призначення судово-біологічної експертизи, оскільки відповідачка підтвердила той факт, що ОСОБА_1 не є біологічним батьком ОСОБА_3 .

Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15.11.2019 року по справі № 520/16262/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 розірвано шлюб, зареєстрований 23 квітня 2010 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Другим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції за актовим записом № 146. Шлюб між громадянами України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнано припиненим у день набрання чинності цим рішенням суду.

24 жовтня 2019 року між позивачем та відповідачем укладено шлюбний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Яковлєвою О.М., реєстровий номер 1536, яким врегульовано майнові права і обов`язки подружжя.

Також 24 жовтня 2019 року між сторонами укладено договір про сплату аліментів на утримання дитини та участь батьків у її вихованні, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Яковлєвою О.М., реєстровий номер 1537, яким врегульовано на майбутнє відносини між ними, що стосуються питання участі у вихованні та утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , далі - Договір.

В преамбулі Договору зазначено, що сторони, іменовані «Батьками», «попередньо ознайомлені нотаріусом із загальними вимогами законодавства, додержання яких є необхідним для чинності правочину, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, володіючи повним обсягом цивільної дієздатності, повністю усвідомлюючи значення своїх дій та діючи добровільно, згідно вільного волевиявлення, котре відповідає нашій внутрішній волі...»

Також з вищевикладеного вбачається, що позивачеві було відомо, що він не є біологічним батьком, проте він не тільки подав до органів РАЦС заяву про визнання себе батьком ОСОБА_3 , на підставі якої було внесено зміни до актового запису про народження дитини, ще у 2012 році, а й добровільно уклав з відповідачкою договір про сплату аліментів на утримання дитини та участь батьків у її вихованні 24.10.2019 року, посвідчений нотаріально.

Відповідно, за відсутності доказів, які підтверджують факт введення позивача в оману, підстави для визнання договору про сплату аліментів на утримання дитини та участь батьків у її вихованні від 24 жовтня 2019 року, відсутні.

Статтею 12 ч. 1,2,3,4 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Ураховуючи те, що відповідачка визнала ту обставину, що позивач не є біологічним батьком ОСОБА_3 , а позивач не надав достовірних, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на момент визнання батьківства він не знав про те, що ОСОБА_3 не є його сином, суд відмовляє в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.4, 76-89, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: Київський районний у місті Одесі Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) (м. Одеса, вул. Інглезі, 5), Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 9), про виключення з актового запису про народження дитини запису про батьківство, визнання договору про сплату аліментів на утримання дитини та участь батьків у її вихованні недійсним - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання Одеському апеляційному суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 31.12.2020 року.

Суддя Маломуж А. І.