Справа № 504/3868/19
Номер провадження 2/504/1174/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2020смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Жовтан П.В.,

за участю секретаря судових засідань Сокурцової Т.О.,

представника позивача адвоката Жмуд О.В.,

представника відповідача адвоката Сухецької С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 10.04.2017р. з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28.12.2016 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказане рішення ґрунтувалось на даних, зазначених у довідці про доходи №3 від 06.04.2017р., відповідно до якої він працював у ТОВ «Віннер-Одеса» на посаді інженера по комп`ютерним системам. Так, на теперішній час він зареєстрований як фізична особа-підприємець, його дохід є нестабільним та залежить від багатьох факторів. Він не має регулярного та фіксованого доходу, тобто заробіток кожного місяця різний, тому аби спростити процес виплати аліментів та уникнути суперечок щодо їх місячного розміру, вважає за доцільне просити суд змінити спосіб стягнення аліментів з частини від доходу на тверду грошову суму 2500 грн. на місяць до досягнення дитиною повноліття (згідно заяви в порядку ст.49 ЦПК України про зміну раніше заявленого розміру позовних вимог). Як зазначає позивач, запропонована ним сума аліментів є в три рази більшою за мінімальний гарантований розмір аліментів дитини віком до 6 років, зміна способу участі в утриманні доньки відповідатиме інтересам дитини, унеможливить виникнення в майбутньому суперечок між державним виконавцем та сторонами виконавчого провадження.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце проведення якого був сповіщений своєчасно, належним чином, однак його представник-адвокат Жмуд О.В. надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності нього та позивача, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача-адвокат Сухецька С.М. заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що аліменти в розмірі 2500 грн. щомісячно є замалою сумою, а до 2032 року вказана сума взагалі не зможе забезпечити потреби дитини, при цьому вказувала на те, що позивач має змогу сплачувати аліменти, оскільки є фізичною особою-підприємцем, відпочиває за кордоном. Письмовий відзив від відповідача не надходив.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дійшов наступного.

Судовим розглядом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 29.02.2016р. шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано, неповнолітню ОСОБА_3 залишено проживати разом із матір`ю.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 уклала шлюб із ОСОБА_5 , та після реєстрації шлюбу набула прізвище « ОСОБА_6 ».

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 10.04.2017р. з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28.12.2016 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1

Ухвалюючи вказане рішення, суд керувався довідкою про доходи №3 від 06.04.2017р., згідно якої ОСОБА_1 працював у ТОВ «ВІННЕР-ОДЕСА» на посаді інженера по комп`ютерним системам, та отримував відповідний дохід.

На теперішній час ОСОБА_1 , зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як зазначає позивач, його дохід не є стабільним.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платників аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Верховним Судом України висловлено таку правову позицію в постанові від 05.02.2014 року в справі №6-143цс13.

За приписами ч.ч.2, 3 ст.182 ЦПК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

При цьому суд враховує, що з 01.01.2020р. по 30.06.2020р. прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становив 1779 грн., з 01.07.2020р. по 30.11.2020р. становив 1859 грн., з 01.12.2020р. прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років становить 1921 грн.

Суд надіє оцінку тому, що поняття «мінімум» визначає крайню межу, при цьому ч.2 ст.183 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд враховує, що батьки дитини несуть рівні обов`язки перед нею, при цьому відповідач не надала жодних обґрунтувань того, чому, саме вона заперечує стосовно зміни способу участі батька в утриманні дитини. Посилання представника відповідача адвоката Сухецької С.М. про те, що позивач відпочиває за кордоном є голослівним та не впливає на вирішення спору. Суд надає критичну оцінку твердженням представника відповідача адвоката Сухецької С.М. про те, що до 2032 року аліменти в розмірі 2500 грн. щомісячно взагалі не зможуть забезпечити потреби дитини, оскільки це є її припущенням, яке не ґрунтовано на доказах. Тому вирішуючи питання про зміну способу участі позивача в утриманні дитини суд враховує, що на разі обставини, які були підставою для стягнення аліментів від частки доходу (заробітку) змінилися, оскільки позивач отримав статус фізичної особи-підприємця та не має постійного доходу, одночасно суд погоджується із тим твердженням позивача про те, що зміна способу стягнення аліментів унеможливить виникнення в майбутньому суперечок між державним виконавцем та сторонами виконавчого провадження.

Суд приходить до висновку, що з врахуванням наданих позивачем доказів, за відсутності будь-яких доказів зі сторони відповідача на підтвердження своєї позиції, розміру мінімального прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, законним і справедливим по відношенню до всіх осіб, права яких зачіпляються при розгляді цієї справи буде зміна способу участі позивача в утриманні дитини, шляхом запропонованим ним.

Разом із тим, відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили, отже суд вважає необхідним змінити спосіб стягнення аліментів з дня набрання рішенням законної сили, а не з дня звернення до суду із позовом, як того просить позивач.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.81, 180, 182, 184, 191 СК України, ст.ст.12, 13, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі - задовольнити частково.

Змінити спосіб участі ОСОБА_1 в утриманні неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначений рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 10.04.2017р. у справі №504/4431/16-ц, стягнувши з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Жовтан П. В.