У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2020 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Придачук О.А.,

за участі секретаря Бомбушкар В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця Виконавчого округу Закарпатської області Роман Р.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ,-

В с т а н о в и в:

Приватний виконавець Роман Р.М. звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з вищевказаним поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим листом №2п-4778/09, виданим 23.03.2010 Ужгородським міськрайонним судом.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у приватного виконавця Виконавчого округу Закарпатської області Роман Р.М. знаходиться виконавче провадження №61047393 з примусового виконання виконавчого листа №2п-4778/09, виданого Ужгородським міськрайонним судом 23.03.2010 року про: «Стягнути з ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , мешканця АДРЕСА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості в розмірі 62119,94 грн. шляхом примусового звернення стягнення на належний ОСОБА_2 предмет іпотеки, а саме: нерухоме майно житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва на право власності домоволодіння, виданого 1980 року виконавчим комітетом Ужгородської міської ради, а також стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно судовий збір у розмірі 621,19 грн. та 252,00 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи».

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

22.01.2020 року виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Рішення боржником на сьогоднішній день не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої Державною фіскальною службою України за №84974695 від 17.08.2020 року, № 84974701 від 17.08.2020 року, №84974704 від 17.08.2020 року Пенсійним фондом України за № від 21.09.2020 року, Ужгородською міською радою №1928/03-18 від 10.07.2020 року, відповіді з бази даних МВС №86649801 від 19.09.2020 року, відповіді №31/7/1-157 від 06.02.2020 року з ТСЦ МВС №2141, відповідей з КП Ужгородської міської ради «Архітектурно-планувальне бюро», інформаційної довідки №226380252 від 01.10.2020 року з Державного реєстру прав на нерухоме майно з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, інформаційної довідки №226379561 від 01.10.2020 року з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав васності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, за адресою проживання боржника, майно, належне боржнику на праві власності присутнє, а саме земельна ділянка, кадастровий номер :13:015:0023 Закарпатська область Ужгородський район, Великолазівська сільська рада.

22.01.2020 року та 16.09.2020 року виконавцем на адресу боржника надсилались виклики, щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Вжитими заходами встановлено, що боржнику ОСОБА_1 належить на праві власності земельна ділянка та автомобіль, однак останній рішення не виконує.

Крім того боржник ОСОБА_1 одержує пенсію, однак кошти по рішенню суду не сплачує.

На даний час рішення суду не виконано, а боржник ОСОБА_1 ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

Як вказує виконавець, невиконання боржником рішення суду та неявки за викликами виконавця свідчить про ухилення боржника від виконання судового рішення, а тому вважає наявними правові підстави для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон.

Дослідивши матеріали справи та, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що подання не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Як встановлено судом, на виконанні у приватного виконавця Виконавчого округу Закарпатської області Роман Р.М. знаходиться виконавче провадження ВП №61047393 з примусового виконання виконавчого листа №2п-4778/09, виданого Ужгородським міськрайонним судом 23.03.2010 про: «Стягнути з ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , мешканця АДРЕСА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості в розмірі 62119,94 грн. шляхом примусового звернення стягнення на належний ОСОБА_2 предмет іпотеки, а саме: нерухоме майно житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва на право власності домоволодіння, виданого 1980 року виконавчим комітетом Ужгородської міської ради, а також стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно судовий збір у розмірі 621,19 грн. та 252,00 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи».

В межах вказаного виконавчого провадження:

22.01.2020 року виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №61047393, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

22.01.2020 року виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди.

22.01.2020 року виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника,

Вищевказані постанови направлено рекомендованим листом з штрихкодовим ідентифікатором 257, який як встановлено судом, було повернуто через закінчення встановленого строку зберігання.

22.01.2020 року та 16.09.2020 року виконавцем на адресу боржника надсилались виклики, щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Виконавцем отримано відповіді з Державної фіскальної служби України на подані ним на запити № 84974695, №84974701, №84974704 віл 17.08.2020 року, з Пенсійного фонду України на запити №86649796, №86649797 від 19.09.2020 року.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у Цивільному кодексі України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269 Цивільного кодексу України, особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України». Положенням п. 5 ч.1 ст. 6 цього Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно з ч. 4 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Таким чином, за змістом вказаної норми, вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного (приватного) виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов`язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Разом з тим, всупереч імперативних приписів ч. 4 ст. 441 ЦПК України, приватний виконавець Роман Р.М. у судове засідання не з`явився, обов`язок доведення обставин, покладених на нього, не виконав.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

Виходячи з аналізу наведених норм чинного законодавства, можна прийти до висновку, що тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Разом з тим, чинне законодавство не містить визначення поняття «ухилення», практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

В судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Верховного Суду України від 01.02.2013 зроблений наступний висновок: поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Достатніх доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання та доказів, які б свідчили, що останній ухиляється від виконання рішення суду приватним виконавцем суду не надано.

Таким чином, оцінивши надані докази, суд вважає, що факт ухилення боржника від виконання зобов`язання не доведений. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подання приватного виконавця є необґрунтованим, немотивованим та не може бути задоволеним.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 441 ЦПК України, суд,

П о с т а н о в и в:

У задоволенні подання приватного виконавця Виконавчого округу Закарпатської області Роман Р.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає..

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.А.Придачук