Провадження № 22-ц/4808/747/20
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Максюта
У Х В А Л А

08 травня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі судді Максюти І.О., вирішуючи питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Домбровською Г.В. 20 лютого 2020 року в м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, повний текст якого складено 27 лютого 2020 року, по справі за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ ВКФ «Інпромсервіс ЛТД» та ОСОБА_2 , третя особа Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю про усунення перешкод у користуванні власними нежитловими будівлями та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТзОВ ВКФ «Інпромсервіс ЛТД» та ОСОБА_2 , третя особа Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю про усунення перешкод у користуванні власними нежитловими будівлями та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу із клопотанням про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у зв`язку із неможливістю отримувати доходи у особливий період, який введений через карантин та надати реальну можливість для доступу до правосуддя. На підтвердження майнового стану апелянт надав акт обстеження матеріально-побутових умов від 13.04.2020 року, складений Липівською сільською радою Тисменицького району Івано-Франківської області, та довідку про склад сім`ї №156 від 13.04.2020 року, видану виконавчим комітетом Липівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області.

Однак апеляційну скаргу слід залишити без руху з огляду на таке.

Згідно з частинами 1, 3 статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у поряду, визначеному законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим, там де такі суди існують, гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов`язків» (рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland») від 26 жовтня 2000 року).

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справі «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Однак, акт обстеження матеріально-побутових умов та довідка про склад сім`ї не може підтверджувати майновий стан особи в повному обсязі та стверджувати про неможливість сплати ним судового збору при зверненні до суду з апеляційною скаргою, оскільки доходи позивача за попередній календарний рік повинні підтверджуватись, зокрема, довідкою про доходи відповідного органу Державної фіскальної служби України за останній календарний рік, департаменту соціальної політики та пенсійного фонду України, а відтак, додані до клопотання акт обстеження матеріально-побутових умов та довідка про склад сім`ї не дає можливості встановити достатні правові підстави для можливості застосування судом норми п.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», а безпідставне не надходження до державного бюджету коштів за сплату судового збору порушує інтереси держави.

Отже акт обстеження матеріально-побутових умов та довідка про склад сім`ї не є достатнім доказом тяжкого матеріального становища апелянта на день подачі апеляційної скарги (квітень 2020 року). Будь-яких інших доказів, що підтверджують матеріальне становище, апелянтом не надано.

Таким чином для встановлення достатніх правових підстав для можливості застосування судом норми п.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» (вирішення питання про звільнення від сплати судового збору) апелянту слід надати суду докази, що підтверджують розмір річного доходу позивача за попередній календарний рік, зокрема довідку відповідного органу Державної фіскальної служби України, департаменту соціальної політики та пенсійного фонду України за останній календарний рік.

При таких обставинах апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати апелянту строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали - подання клопотання про відстрочення, розстрочення сплати судового збору з наведенням обставин, які свідчать про матеріальне становище; подання доказів, що підтверджують розмір річного доходу позивача за попередній календарний рік, зокрема довідку відповідного органу Державної фіскальної служби України, департаменту соціальної політики та пенсійного фонду України за останній календарний рік.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 136,185, 356, 357 ЦПК України, п.1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2020 року залишити без руху, надавши апелянту строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

У випадку невиконання вимог ухвали в установлений судом строк апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута апелянту.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Максюта