Справа № 369/8440/20
Провадження № 2-о/369/178/20
РІШЕННЯ

Іменем України

31.12.2020 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

Головуючої судді: Дубас Т.В.,

при секретарі Мазурик Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) Леденьов Іван Сергійович про встановлення факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 подала до суду вказану вище заяву, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна тітка по батьківській лінії - ОСОБА_2 .

Звернувшись до нотаріуса для належного оформлення спадкового майна після смерті рідної тітки, заявниця отримала 23.06.2020 року лист-роз`яснення в якому зазначено, що при вивченні документів виявилося, що не надано документів, які підтверджують родинні відносини між мною та померлою, а саме, що я, ОСОБА_1 , є рідною племінницею ОСОБА_2 . Приватний нотаріус Леденьов І.С. повідомив мені, що оскільки з Посвідки про народження мого батька, ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 , враховуючи давність і стан документу, що видавався в 40-х роках, не можливо ідентифікувати в розділі «Батьки» запис «по-батькові» батька ОСОБА_4 , що був моїм дідусем та батьком мого батька, він не може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті моєї рідної тітки, як племінниці.

Даний факт заявниця не може підтвердити в позасудовому порядку, а без встановлення цього факту не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом як спадкоємець за правом представлення після смерті рідної тітки. На підставі викладеного заявниця змушена звернутися до суду з указаною заявою про встановлення факту родинних відносин.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 липня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження.

Заявник, ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, заяву просила задовольнити.

Заінтересована особа, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Леденьов Іван Сергійович в судове засідання не з`явився, повідомлений належним сином, причини неявки суду невідомі.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; усиновлення; встановлення фактів, що мають юридичне значення; відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; визнання спадщини відумерлою; надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Пленум Верховного Суду України у п. 7 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснив, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 19 січня 1968 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_1 , батьком якої є ОСОБА_3 .

Згідно з копією свідоцтва про шлюб від 8 лютого 1986 року серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , прізвище після реєстрації шлюбу - ОСОБА_7 .

Померлий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , походять від одних батьків - ОСОБА_4 і ОСОБА_8 , а отже були рідними братом і сестрою, що підтверджується Свідоцтвом про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_4 від 10.08.1950р., Посвідкою про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 .

Розбіжність написань прізвищ « ОСОБА_9 » та « ОСОБА_10 » сталася через неправильну передачу українського прізвища « ОСОБА_9 » (укр.) російською мовою « ОСОБА_10 » та навпаки. Отже з лінгвістичного погляду прізвища « ОСОБА_10 » та « ОСОБА_9 » (українські варіанти) та « ОСОБА_10 » та « ОСОБА_9 » (російські варіанти), які належать одній і тій особі чи одній родині, вважаються цілком ідентичними, що підтверджується Довідкою Інституту мовознавства ім. О.О. Потебні від 24.03.2009р. №131/338.

Викладене свідчить, що незважаючи на запис дівочого прізвища заявника та її батьків « ОСОБА_10 » в свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 від 19.01.1968 р., заявник є донькою ОСОБА_3 , а отже рідною племінницею ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 в своїй заяві стверджує, що вона є спадкоємицею ОСОБА_2 за правом представлення, оскільки спадкоємець ближчого ступеня спорідненості - ОСОБА_3 помер раніше, а саме ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 .

Згідно з довідкою Виконавчого комітету Михайлівсько-Рубежівськох сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , до дня смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 .

З копії спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , вбачається, що 04 грудня 2019 року за заявою ОСОБА_1 заведена спадкова справа № 210/2019, свідоцтва про право власності на спадкове майно не видавалися.

У матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують родинні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , внаслідок чого заявниця не може оформити свої спадкові права, а встановлення факту родинних відносин необхідне їй з метою отримання свідоцтва про право на спадщину.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що факт того, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною сестрою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , та відповідно рідною тіткою заявниці - об`єктивно підтверджується наданими заявником письмовими доказами у справі.

Керуючись ст. 247, 259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) Леденьов Іван Сергійович про встановлення факту родинних відносин- задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , як між рідними братом та сестрою та, відповідно, між ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ), як між рідною тіткою та племінницею.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи,якому повне рішення суду не було вручено у день його складення,має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Дубас Т.В.