Провадження № 2/235/825/20
Справа 235/1296/20
17 квітня 2020 року м. Покровськ
Красноармійський міськрайонний суд Донецької області
у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.
за участю секретаря Овчаренко В.В.,
розглянувши у відритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1 .
Відповідач є його колишньою дружиною. Шлюб між ними було розірвано рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 27 грудня 2019 року. Відповідач зареєстрована в зазначеній квартирі, однак з 2016 року та по теперішній час не проживає у даному жилому приміщенні, даним жилим приміщенням не користується. Крім того, в квартирі відсутні будь-які речі відповідача.
У зв`язку з реєстрацією відповідача на спірній житловій площі йому нараховуються комунальні платежі, які він змушений платити, що негативно впливає на його матеріальний стан.
Крім цього, реєстрація відповідача у спірному приміщенні позбавляє його в повному обсязі реалізувати своє право користування житлом.
На підставі наведеного позивач просив визнати відповідача такою, що втратила право користування житлом.
Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явилися, надали клопотання, в яких підтримали позовні вимоги, просили справу розглянути за їх відсутності, не заперечували проти заочного розгляду справи.
Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, не повідомила про причини неявки, у встановлений судом строк відзив на позов не подала.
Згідно ст.280 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини.
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , яка належить йому на підставі договору дарування від 18 грудня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області Богатовою І.О. 18 грудня 2004 року, зареєстровано в реєстрі за № 7445 (а.с.7).
Право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за позивачем в Красноармійському бюро технічної інвентаризації 22 грудня 2004 року, та записано в реєстрову книгу № 18 за реєстровим номером 30.
Отже, позивач у встановленому законом порядку набув право власності на спірну квартиру.
ОСОБА_2 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 з 14.05.2004 року колишнім власником квартири, тобто була зареєстрована на час укладення договору дарування.
Відповідно акту Комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» № 968 від 29 січня 2020 року відповідач ОСОБА_2 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 з 14.05.2004 року по теперішній час, але не мешкає за вказаною адресою з червня 2017 року, мешкає в Росії (а.с.26).
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч.1 ст.4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Відповідно до абз.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
У зв`язку з тим, що право власності на спірну квартиру за договором дарування 18 грудня 2004 р. перейшло до позивача, відповідач втратив право користування ним.
За таких підстав, суд приходить до висновку, що права позивача порушено відповідачем, а тому підлягають судовому захисту шляхом визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Відповідно до ст. ст.317 ч.1, 319 ч.1, 391 ч.1 ЦК України, ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст. ст.5, 19, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), такою, що втратила право на користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Г.В. Назаренко