24.02.2020 Справа № 756/8681/19
Справа № 758/8681/19
Провадження 2/756/1437/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2020 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарі Шершньові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування позову зазначає, що 28.03.2019 року він уклав з ОСОБА_2 договір позики, за умовами якого він надав у борг грошові кошти у розмірі 86 500 грн. строком на 60 днів, про що свідчить розписка ОСОБА_2 про отримання вказаної суми.

Оскільки ОСОБА_2 ухиляється від повернення коштів, ОСОБА_1 просить суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість у розмірі 86 500 грн.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримала, просила позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 28.03.2019 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_1 надано ОСОБА_2 у позику грошові кошти у розмірі 86 500 грн., які останній зобов`язувався повернути у строк до 60 днів з дня підписання договору.

Позивач ОСОБА_1 виконав взяті на себе зобов`язання і надав відповідачу ОСОБА_2 в борг зазначену суму коштів, про що свідчить розписка від 28.03.2019 року (а.с. 4).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики, одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи, що у судовому засіданні на підставі зібраних доказів установлено те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, що підтверджується розпискою відповідача, при цьому ОСОБА_2 не виконав взяте на себе зобов`язання за укладеним із ОСОБА_1 договором позики та не повернув в узгоджений сторонами строк взяті у борг грошові кошти, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача боргу за договором позики.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 133, 141, 209, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 86 500 грн. 00 коп. боргу за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід держави 865 грн. 00 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції в тридцятиденний строк з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя