Провадження № 2/734/62/20 Справа № 734/3512/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 березня 2020 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Бузунко О.А.,

при секретарі судових засідань Галюк Л.В.,

представника позивача - Кулаги О.В., яка приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін в залі суду в смт Козелець цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 18.10.2013 року у розмірі 48 801 грн. 64 коп. та судові витрати у розмірі 1921 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.10.2013 року між АТ КБ «Приват Банк» та відповідачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 13 039,37 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами, Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг. Однак, відповідач належним чином зобов`язання за укладеним кредитним договором не виконував, у зв`язку із чим у нього станом на 05.08.2019 року утворилася заборгованість у розмірі 48 801,64 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 13 039,39 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 7,66 грн., заборгованості за пенею та комісією - 30 251,06 грн., штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 5 503,53 грн. /а.с. 54-55/.

Ухвалою судді Козелецького районного суду Чернігівської області 23 жовтня 2019 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 14 листопада 2019 року.

14 листопада 2019 року цивільна справа знята з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці. Наступне судове засідання призначено на 17 грудня 2019 року. Позовна заява з додатками та ухвалою суду про відкриття провадження отримана відповідачем 06 листопада 2019 року /а.с. 65/.

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 17 грудня 2019 року було відкладено розгляд справи до 21 січня 2020 року з причин першої неявки відповідача в умовах прийнятого судом рішення про заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином за місцем реєстрації /а.с. 79/, причини неявки суду не повідомив.

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 21 січня 2020 року було відкладено розгляд справи до 13 лютого 2020 року. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося з відміткою «інші причини» /а.с. 85/.

13 лютого 2020 року відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлення про вручення поштового відправлення на час розгляду справи не повернулося /повернулося згодом і містило інформацію про те, що відповідач був обізнаний про час та місце розгляду справи 29 січня 2020 року - а.с. 93/. Розгляд справи відкладено до 17 березня 2020 року. Судом було прийнято рішення про здійснення виклику відповідача до суду шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті судової влади України.

17 березня 2020 року відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлення про вручення поштового відправлення на час розгляду справи повернулося неврученим з відміткою «інші причини»; виклик відповідача до суду здійснювався шляхом опублікування оголошення на офіційному сайті судової влади України /а.с. 99-100/.

Таким чином, судом вживалися всі необхідні та можливі заходи для повідомлення та виклику відповідача в судові засідання, проте відповідач до суду не з`являвся. Про те, що на розгляді Козелецького районного суду Чернігівської області перебуває провадження, в якому він приймає участь, відповідач обізнаний, оскільки в матеріалах справи міститься повідомлення про вручення поштового відправлення з ухвалою суду про відкриття провадження, яке відповідачем отримано. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (параграф 41 рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

З метою недопущення затягування розгляду справи, беручи до уваги викладені вище обставини, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності відповідача.

Представник позивача - Кулага О.В. позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 18.10.2013 року ОСОБА_1 отримав строковий кредит у сумі 13 039,39 грн. На термін 6 місяців, з 18.10.2013 року по 30.04.2014 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі у сумі 13 039,39 грн., в обмін на зобов`язання відповідача по поверненню кредиту, сплаті відсотків у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості по кредиту в зазначені в заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з "1" по "25" число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 2 173,23 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат у відповідності з Умовами та правилами. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.04.2014 року відповідно до п. 2.1 Генеральної угоди.

Відповідно до п. 2.2 вказаної угоди, при порушенні строків погашення заборгованості, вказаних у Генеральній угоді, боржник сплачує банку штраф у розмірі 5 503,53 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.

Банком зобов`язання за договором виконались, відповідачу були надані кредитні кошти в розмірі 13 039,39 грн. Відповідач порушив умови договору в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань.

Посилаючись на те, що відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути з нього заборгованість в сумі 48 801,64 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 13 039,39 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 7,66 грн., заборгованості за пенею та комісією - 30 251,06 грн., штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 5 503,53 грн.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок розірвання договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Разом з тим, згідно із частинами 1-2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, у яких вказано, що вони разом з Умовами і тарифами складає між сторонами кредитний договір. Пунктом 2.1.1.5.5 цих Умов передбачено, що відповідач зобов`язується погашати заборгованість за цим Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Пунктом 2.1.1.5.6 Умови надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за Договором на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк").

З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Отже, в разі укладення договору, кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У Генеральній угоді, підписаній позичальником, від 18.10.2013 року, міститься розмір процентної ставки та встановлено відповідальність у виді штрафу за порушення строків погашення заборгованості у розмірі 5 503,53 грн.

Однак, у вказаній угоді відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді пені та розмір комісії за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), процентів та штрафу, стягнути також заборгованістю за пенею та комісією.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на умови Генеральної угоди та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Також суд вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18.10.2013 року. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді пені за порушення термінів виконання договірних зобов`язань та комісію.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Генеральній угоді домовленості сторін про розмір пені та комісії, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відповідно до ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організації споживачів.

Положення Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09.04.1985 року №39/248, наголошує: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачі мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Закріпивши принцип змагальності сторін, гарантує сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні процесуальні можливості з метою захисту їхніх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів, зокрема й щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до цієї норми кожна сторона та інша особа, яка бере участь у справі, повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а у випадку неможливості стороною подати докази з поважних причин, суд сприяє особі в їх витребуванні, тим самим сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи (ч. 1 ст. 84 ЦПК України).

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

У зв`язку із цим, такі Умови та правила надання банківських послуг і Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт не можна вважати складовою частиною укладеної між сторонами Генеральної угоди від 18.10.2013 року.

Таким чином, з урахуванням наданих доказів та розрахунку заборгованості, який наданий позивачем, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за кредитом у розмірі 13 039,39 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 7,66 грн., штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди - 5 503,53 грн., водночас у задоволенні інших вимог про стягнення заборгованості за пенею у розмірі 30 251,06 грн. - відмовити.

На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмірі 730,21 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 526, 536, 626, 634, 1048, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 13, 81, 141, 258, 263, 265, 268, 280-282, 354-356 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», , юридична адреса: 01001 м. Київ вул. Грушевського, буд. 1 Д, заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.10.2013 року в розмірі 18 550,58 грн. (вісімнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят гривень п`ятдесят вісім копійок).

В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», , юридична адреса: 01001 м. Київ вул. Грушевського, буд. 1 Д, судовий збір в розмірі 730,21 грн.

Відомості про учасників провадження:

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»: , юридична адреса: 01001, м. Київ вул. Грушевського, буд. 1Д.

Представник позивача: Кулага Ольга Володимирівна: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Козелецьким районним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду або через Козелецький районний суд Чернігівської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Бузунко