справа № 361/1035/19
провадження № 2/361/267/20
РІШЕННЯ

Іменем України

30 жовтня 2020 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретарів: Зазимко А.Ю., Лебідя В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі АТ КБ ПриватБанк або Банк) звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути на його користь з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 27 жовтня 2010 року в загальному розмірі 78873 грн. 69 коп.

В обґрунтування позову зазначало, що 27 жовтня 2010 року між Банком і ОСОБА_1 (далі Позичальник або Клієнт) був укладений кредитний договір № б/н, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 16000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Банк взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав, надав Позичальникові кредит у вказаній вище сумі. Проте відповідач своїх зобов`язань за цим договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 25 грудня 2018 року ОСОБА_1 має перед Банком заборгованість за цим договором на загальну суму 78873 грн. 69 коп., з яких: 9620 грн. 83 коп. заборгованість за тілом кредиту, 43069 грн. 16 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 21951 грн. 62 коп. нарахована пеня, а також штрафи в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 3732 грн. 08 коп. (процентна складова).

Представник позивача Гаренко Н.В. у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги повністю.

У відповіді на відзив відповідача на позов представник позивача вказувала на те, що при оформленні кредиту заява на отримання кредиту підписується повнолітньою, дієздатною особою, якою підтверджується, що Позичальник був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку. Також до матеріалів позовної заяви долучено Довідку про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 30 днів пільгового періоду, з якої чітко вбачається, що відповідачу було встановлено процентну ставку в розмірі 3 % на місяць (36 % на рік), зазначено розмір комісій і штрафів. Сторонами при укладенні договору були обговорені усі його істотні умови.

Укладення договору між сторонами здійснювалось за принципом договору приєднання відповідно до положень ст. 634 ЦК України. Умови та правила надання банківських послуг АТ КБ ПриватБанк є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на його офіційному сайті. Із виписки по рахунку видно, що відповідачу встановлено кредитний ліміт, та вбачається, що ОСОБА_1 користувався коштами, здійснював розрахунки через термінали в касах магазину, отже отримав кредитну картку Універсальна, так як проведення вказаних операцій є неможливим без наявності платіжної картки. Наданий Банком розрахунок суми заборгованості за кредитним договором відповідачем не спростований, контррозрахунок ним до суду не поданий.

Оскільки Банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, у зв`язку з чим між Банком і відповідачем укладено договір, який ніким не оспорений, отже є всі законні підстави для стягнення з відповідача на користь Банку суми заборгованості за кредитним договором.

Згідно із заявою відповідач зобов`язався самостійно ознайомлюватися зі всіма змінами Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів на сайті Банку, твердження відповідача про те, що у матеріалах справи відсутні докази ознайомлення його з цими документами дійсним обставинам справи не відповідають. Умовами кредитного договору визначено, що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. 28 березня 2016 року ОСОБА_1 скористався однією із послуг Банку та всю його заборгованість по кредитній картці було переведено на умови миттєвої розстрочки, тому доводи відповідача, що його заборгованість за кредитною картою погашена в повному обсязі, є помилковими, оскільки заборгованість переведено на сервіс Миттєва розстрочка.

Щодо правомірності нарахування процентів за кредитним договором вказувала, що згідно із умовами договору Банк надав відповідачу кредитну карту зі строком дії до жовтня 2018 року, в обмін на зобов`язання Позичальника по поверненню кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами в строки, обумовлені у заяві, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Відповідно до умов кредитного договору, при непогашенні кредиту у встановлений термін, заборгованість у частині своєчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на залишок заборгованості з простроченої суми кредиту розрахунок процентів здійснюється з дати виникнення простроченої заборгованості до повного погашення суми заборгованості за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами.

Що стосується одночасного нарахування пені та штрафу, то сторони досягли згоди щодо їх сплати у кредитному договорі. Також зазначала, що пеня і штраф не є окремими видами відповідальності, а є різновидом штрафних санкцій.

Відповідно до Правил користування карткою, строк дії картки зазначено на лицевій стороні картки (місяць і рік), платіжна картка відповідача дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця, строк випущеної на ім`я ОСОБА_1 картки до останнього дня жовтня 2018 року, з даним позовом до відповідача Банк звернувся до суду 06 лютого 2019 року до спливу позовної давності. За таких обставин заявлені АТ КБ ПриватБанк позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Гоголєва О.А. у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача та відзив на позов Банку, у якому зазначала, що ОСОБА_1 позов АТ КБ ПриватБанк визнає частково, не заперечує проти стягнення з нього заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9620 грн. 83 коп.

Оскільки доказів погодження з відповідачем розміру ставки процентів за користування кредитом Банком не надано, розрахунок процентів за користування кредитом має проводитись на рівні облікової ставки, встановленої Національним банком України, за такою формулою: [Сума боргу] х [Ставка (%)] / 100 % / 365 днів х [Кількість днів] = [Сума], відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Просила суд застосувати наслідки спливу позовної давності щодо стягнення на користь Банку процентів за користування кредитними коштами, зазначала також, що нарахування процентів після спливу строку кредитування є безпідставним. Надала суду розрахунок суми заборгованості по процентам, зроблений нею за три роки строку дії картки, а саме за період з 11 лютого 2016 року по 31 жовтня 2018 року, виходячи зі встановленої Національним банком України облікової ставки. Розмір процентів за користування кредитом за даний період, що підлягають стягненню з відповідача, становить 4103 грн. 57 коп., в іншій частині вимоги Банку щодо стягнення процентів є необґрунтованими. Одночасне стягнення пені та штрафу суперечить положенням ст. 61 Конституції України. Виходячи з наведеного, згідно із умовами кредитного договору з відповідача на користь Банку може бути стягнено лише штраф із загальної суми вказаних вище сум заборгованості в розмірі 161 грн. 68 коп. Просила суд задовольнити позовні вимоги АТ КБ ПриватБанк частково, лише в тій частині вимог, які відповідачем визнаються. В іншій частині у задоволенні позову просила відмовити.

З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом норми ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У ч. 1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом ч. 2 ст. 634 ЦК України договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Судом встановлено, що 27 жовтня 2010 року на підставі анкети-заяви Позичальника, довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки Кредитка Універсальна, 30 днів пільгового періоду, Умов і правил надання банківських послуг і Тарифів банку, позивач АТ КБ ПриватБанк і відповідач ОСОБА_1 уклали кредитний договір № б/н.

За умовами цього договору Банк надав відповідачу кредит у розмірі 16000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач ОСОБА_1 у підписаній ним анкеті-заяві на видачу йому кредитної платіжної картки Універсальна зазначив бажаний розмір кредиту та підтвердив, що ця його заява разом із Пам`яткою Клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, становить між ним і Банком договір про надання банківських послуг.

Зі змісту цієї анкети-заяви видно, що Умови і правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті АТ ПриватБанк, Позичальник зобов`язується виконувати їх вимоги, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Банку.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов і правил надання банківських послуг Позичальник зобов`язувався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно із п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг Позичальник надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, який має право у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою та безумовною згодою Клієнта на прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком.

За змістом п. п. 2.1.1.5.6, 2.1.1.5.7 Умов і правил надання банківських послуг Клієнт зобов`язувався у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання по поверненню кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороду Банку. Клієнт зобов`язаний слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою недопущення овердрафту.

У п. 1.1.1.63 Умов і правил надання банківських послуг визначено, що овердрафт це короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у випадку перевищення суми операції по платіжній картці над сумою залишку коштів на рахунку в розмірі ліміту кредитування.

Згідно із п. 1.1.7.11 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг у разі порушення Клієнтом строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням, передбаченим цим договором, більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф розмір якого встановлено тарифами договору, зокрема, 500 грн. (фіксована частина) + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, із урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій.

За змістом п. 2.1.1.12.6.1 Умов і правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100 грн., Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту.

У п. 1.1.5.25 Умов і правил надання банківських послуг визначено, що за несвоєчасну оплату послуг за кожен випадок порушення Клієнт сплачує пеню в розмірі 0,1 % від суми заборгованості, проте не вище подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення.

Судом встановлено, що позивач АТ КБ ПриватБанк свої зобов`язання за кредитним договором № б/н від 27 жовтня 2010 року виконало, надало відповідачу ОСОБА_1 кредит у визначеному договором розмірі в сумі 16000 грн., проте останній у порушення вимог закону та умов даного договору своїх зобов`язань за цим договором належним чином не виконував, заборгованість за кредитом, проценти за його користування та інші платежі Банку не сплачував.

Із наданого суду позивачем АТ ПриватБанк розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 27 жовтня 2010 року вбачається, що станом на 25 грудня 2018 року відповідач ОСОБА_1 має перед Банком заборгованість за цим кредитним договором на загальну суму 78873 грн. 69 коп., з яких: 9620 грн. 83 коп. тіло кредиту, 43069 грн. 16 коп. нараховані відсотки за користуванням кредитом, 21951 грн. 62 коп. нарахована пеня, а також штрафи, з яких: 500 грн. (фіксована частина) та 3732 грн. 08 коп. (процентна складова).

Факту укладення 27 жовтня 2010 року з позивачем АТ КБ ПриватБанк кредитного договору № б/н, отримання кредиту в розмірі 16000 грн. та користування кредитною платіжною карткою строком дії до останнього дня жовтня 2018 року, наявності заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9620 грн. 83 коп. та заборгованості по процентам за користування наданим кредитом у розмірі 4103 грн. 57 коп. відповідач ОСОБА_1 не заперечував, позовні вимоги Банку у цій частині визнав.

У ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги у частині стягнення з відповідача на користь Банку сум заборгованості за кредитом у розмірі 9620 грн. 83 коп. та процентів за користування кредитом у розмірі 4103 грн. 57 коп., за останні три роки, обчислених у межах позовної давності на рівні облікової ставки, встановленої Національним банком України, визнала, проти задоволення позову у цій частині теж не заперечувала.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Враховуючи наведене, часткове визнання позову відповідачем, суд вважає, що позов АТ ПриватБанк у частині стягнення з ОСОБА_1 на його користь заборгованості за тілом кредиту в розмірі 9620 грн. 83 коп. та заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 4103 грн. 57 коп. підлягають задоволенню, оскільки відповідачем визнаються.

Згідно із ч. 2 ст. 634 ЦК України у разі якщо умови договору приєднання порушують права особи, яка приєдналась до нього, то вона вправі поставити питання про його зміну або розірвання.

Відповідач ОСОБА_1 підписанням анкети-заяви підтвердив, що ця заява разом із Пам`яткою Клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становить між ним і Банком договір про надання банківських послуг; він ознайомився та згоден з ними, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді; зобов`язувався виконувати їх вимоги, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайті АТ ПриватБанк.

Разом з тим, із наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором видно, що нарахування Банком процентів за користування кредитом здійснювалося за такими ставками: з 15 серпня 2014 року в розмірі 27,60 % річних, з 01 вересня 2014 року в розмірі 32,40 % річних та з 01 квітня 2015 року в розмірі 42,00 % річних.

Заявляючи вимогу про стягнення процентів у зазначених розмірах, АТ ПриватБанк будь-яких доказів того, що Позичальник погодився сплачувати проценти за користування кредитом саме у таких розмірах, суду не надано.

Зазначення в анкеті-заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідача з Умовами і правилами надання кредиту не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідачем вказаних вище розмірів процентів за користування кредитом.

Право змінювати розмір процентів за кредитним договором Банком обґрунтовується положеннями п. 1.1.3.2.4 Умов і правил надання банківських послуг, яким передбачено право АТ ПриватБанк змінювати Тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому Банк, за виключенням зміни розміру наданого кредитного ліміту, зобов`язаний не менш як за 7 днів до введення цих змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по картрахунку. Якщо протягом 7 днів Банк не отримає повідомлення від Клієнта про його незгоду, вважається, що Клієнт приймає нові умови.

Також у п. 1.1.3.2.4 Умов і правил надання банківських послуг передбачено право Банку змінювати в односторонньому порядку на власний розсуд без попереднього повідомлення Клієнта лише розмір наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту).

У ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 10561 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Верховний Суд України у постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17 висловив правову позицію та зазначив, що боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Встановлений Банком Клієнту кредитний ліміт неодноразово змінювався, збільшувався до 18000 грн., у подальшому зменшувався. Станом на 15 серпня 2014 року Банк встановив Позичальникові кредитний ліміт у розмірі 16000 грн., 01 серпня 2018 року зменшив до 0 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на відповідача ОСОБА_1 .

Відповідно до наданої Банком довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки Кредитка Універсальна, 30 днів пільгового періоду, підписаної Клієнтом базова процентна ставка у місяць складає 3 %, нараховується на залишок заборгованості виходячи із 360 днів у році; розмір щомісячних платежів (включаючи плату за користування кредитними коштами у звітному періоді) складає 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості становить 1 % заборгованості, але не менше 30 грн. за кожний день прострочення; штраф при порушенні Позичальником строків платежів по кожному із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, становить 500 грн. + 5 % від заборгованості за кредитним лімітом із урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій.

АТ ПриватБанк не надано суду доказів того, що Банк належним чином повідомляв відповідача про зміну розміру процентів за користування наданим кредитом.

Виходячи з наведених обставин, суд вважає, що позов у частині стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом у розмірі 43069 грн. 16 коп. у суді Банком належними і допустимими доказами не доведений.

Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_1 користувався наданими йому грошовими кредитними коштами, частково виконував умови укладеного ним з Банком кредитного договору, частково сплачував заборгованість за цим договором, у тому числі проценти та пеню, тобто визнавав свої грошові зобов`язання за цим кредитним договором перед АТ ПриватБанк.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору № б/н від 27 жовтня 2010 року ОСОБА_1 отримав платіжні картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня жовтня 2018 року, у період з 27 жовтня 2010 року по 31 жовтня 2018 року відповідач фактично користувався наданими йому АТ ПриватБанк згідно із цим договором кредитними коштами в розмірі 16000 грн., останній платіж у рахунок погашення суми заборгованості за кредитним договором Позичальником здійснено 01 жовтня 2018 року в розмірі 1552 грн.

Верховний Суд України у постанові від 07 вересня 2016 року у справі № 6-1412цс16 висловив правову позицію та зазначив, що, враховуючи положення ст. ст. 536, 1048 ЦК України та у випадку не встановлення договором розміру процентів після спливу визначеного у договорі строку їх повернення, слід дійти висновку про визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

У ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України (наслідки спливу позовної давності) встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Верховний Суд України у постанові від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15 висловив правову позицію та зазначив, що у ст. 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

До суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором АТ ПриватБанк звернулося 11 лютого 2019 року.

Представник відповідача Гоголєва А.О. подала до суду заяву, у якій просила застосувати наслідки спливу позовної давності щодо стягнення на користь Банку процентів та інших платежів і розрахунок суми заборгованості по процентам, зроблений нею відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України за період з 11 лютого 2016 року по 31 жовтня 2018 року, виходячи із встановленої Національним банком України облікової ставки, за три роки до дня звернення Банку до суду з цим позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Із даного розрахунку видно, що за користування кредитними коштами ОСОБА_1 за вказаний період за три роки за період з 11 лютого 2016 року по 31 жовтня 2018 року в межах позовної давності повинен сплатити на користь Банку, обчислену згідно із обліковою ставкою за формулою [Сума боргу] х [Ставка (%)] / 100 % / 365 днів х [Кількість днів] = [Сума], грошову суму в розмірі 4103 грн. 57 коп.

Враховуючи наведене вище, трирічний строк звернення до суду з позовом про захист порушених прав, відсутність належних доказів узгодження сторонами кредитного договору розміру процентів за користування кредитом, визнання відповідачем позову у частині сплати процентів на рівні облікової ставки Національного банку України, обов`язок Позичальника здійснювати щомісячне погашення суми заборгованості за кредитом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Банку в частині стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості по процентам підлягають задоволенню частково в межах позовної давності за період з 11 лютого 2016 року по 31 жовтня 2018 року в розмірі 4103 грн. 57 коп.

Що стосується вимог Банку про стягнення із Позичальника за невиконання зобов`язань за кредитним договором пені та штрафу, суд дійшов наступних висновків.

У позовній заяві АТ ПриватБанк заявлено вимоги про стягнення з ОСОБА_1 нарахованої пені в розмірі 21951 грн. 62 коп. та штрафу в розмірі 4232 грн. 08 коп., з яких: 500 грн. (фіксована частина) та 3732 грн. 08 коп. (процентна складова).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Зі змісту положень укладеного між сторонами кредитного договору № б/н від 27 жовтня 2010 року, зокрема, п. п. 1.1.5.20, 1.1.5.25, 2.1.1.7.6, 2.1.1.12.6.1 Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів банку, видно, що пеня застосовується у випадку виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн., штраф у разі порушення Клієнтом строків платежів.

У ч. 1 ст. 61 Конституції України закріплено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Верховний Суд України у постановах від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1374цс17 висловив правову позицію та вказав на те, що відповідно до положень ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Важливим критерієм оцінки правомірності застосування штрафу та пені в межах одного договору є перевірка обставин щодо їх одночасного застосування саме щодо одного і того ж самого виду порушення.

Аналізуючи зазначені положення кредитного договору № б/н від 27 жовтня 2010 року, суд дійшов висновку, що згідно із умовами кредитного договору застосування штрафу та пені як виду цивільно-правової відповідальності пов`язано з порушенням Позичальником строків виконання одних і тих самих грошових зобов`язань за цим договором.

Враховуючи викладене, суд вважає, що одночасне стягнення пені та штрафу за одне й те саме порушення суперечить нормі ч. 1 ст. 61 Конституції України.

Вирішуючи заявлені Банком вимоги про стягнення з Позичальника за невиконання ним зобов`язань за кредитним договором нарахованих пені та штрафу, враховуючи неналежне виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором № б/н від 27 жовтня 2010 року, звернення Банку до суду з цим позовом, суд вважає, що у цій частині позов теж підлягає задоволенню лише частково, на користь АТ ПриватБанк з ОСОБА_1 за невиконання належним чином своїх грошових зобов`язань за кредитним договором підлягає стягненню лише штраф у розмірі 1186 грн. 22 коп., з яких: 500 грн. (фіксована частина) та 686 грн. 22 коп. (процентна складова) 5 % від суми заборгованості за кредитом та процентами в розмірі 13724 грн. 40 коп. (9620 грн. 83 коп. + 4103 грн. 57 коп.).

У задоволенні позову в частині вимог про стягнення з Позичальника на користь Банку нарахованої пені в розмірі 21951 грн. 62 коп. суд вважає необхідним відмовити, оскільки одночасне стягнення пені та штрафу за одне й те саме порушення суперечить нормі ч. 1 ст. 61 Конституції України.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що своїх зобов`язань за кредитним договором № б/н від 27 жовтня 2010 року ОСОБА_1 належним чином не виконував, суд дійшов висновку, що позов АТ КБ ПриватБанк є обґрунтованим лише частково, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 14910 грн. 62 коп.

Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1921 грн.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 141, 206, 259, 263 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк заборгованість за кредитним договором № б/н від 27 жовтня 2010 року в розмірі 14910 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот десять) грн. 62 коп., з яких: 9620 грн. 83 коп. заборгованість за тілом кредиту, 4103 грн. 57 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1186 грн. 22 коп. штраф; та судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.