КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/3013/2020 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача Гуля В.В.,

суддів Сушко Л.П., Сліпченка О.І.,

за участю секретаря Линок В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Руденка Олега Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 20 листопада 2019 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

встановив:

Позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, посилаючись на те, що 19.11.2019р. вона звернулась до Обухівського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, та просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,0970 га. кадастровий номер :04:005:0009, розташовану на території Старобезрадичівської сільської ради, село АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, мотивуючи заяву тим, що неприйняття заходів по забезпеченню позову у вигляді заборони вчинення дій, призведе до ускладнення чи унеможливлення захисту та поновленню прав позивача, які порушені.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 20 листопада 2019 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, адвокат Руденко Олег Сергійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та в зв`язку з порушенням судом норм процесуального права просив ухвалу суду скасувати і заяву про забезпечення позову задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивувала тим, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку, що заявником не доведено того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист порушеного права. Судом першої інстанції як на підставу відмови в забезпечені позову наведено три різних підстави, які на думку суду є недоведеними, при цьому жодного мотиву з яких суд прийшов до таких висновків в ухвалі не зазначено. Вказує, що номінальним власником спірного майна є відповідач який може здійснити незаконне відчуження з допомогою державних реєстраторів або ініціювати фіктивний судовий спір з метою визнання права власності на спірне майно за іншою особою. Зокрема вказує, що Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції , як слідує з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вже наклав арешт на майно ОСОБА_3 в процесі виконання боргового рішення суду. За таких обставин вважає, що заява про забезпечення позову повинна бути задоволена, а ухвала суду першої інстанції скасована.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позов, суд виходив з того, що заявником не доведено того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також що такі заходи забезпечення поззову, як накладення арешту на майно є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Проте такі висновки суду не відповідають вимогам процесуального закону виходячи з наступного.

Відповідно до ст.149 ЦПК України - суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

В порядку ст.150 ЦПК України, видами забезпечення позову, зокрема може бути накладення арешту на майно, частина 3 цієї ж статті передбачає, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на захист матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження. Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 просила поділити земельну ділянку площею 0,0970 га. кадастровий номер :04:005:0009, розташовану на території Старобезрадичівської сільської ради, село АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та визнати за нею право власності на її Ѕ частину, посилаючись на те, що земельна ділянка є спільною сумісною власністю сторін, оскільки придбана за договором купівлі-продажу в період перебування сторін у шлюбі.

Згідно матеріалів справи відповідно до договору купівлі-продажу від 06.05.2009 року відповідач на своє ім`я придбав спірну земельну ділянку в період перебування сторін у шлюбі з 2005 року по 2016 рік. Правочин зареєстрований 06.05.2009 року в Державному реєстрі правочинів.

27.08.2011 року сторони уклали між собою шлюбний договір , відповідно до п.п. 1.3, 1.4, 1.5 визначили, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, крім речей індивідуального користування.

За позовом ОСОБА_2 шлюб між сторонами був розірваний на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11 травня 2016 року та як було встановлено судом свій позов ОСОБА_2 обґрунтовував тим, що вже шість місяців подружжя не веде спільне господарство, не мають спільного бюджету, не підтримують шлюбних стосунків.

Реєстрація права власності на земельну ділянку оформлена ОСОБА_2 лише 03.11.2016 року, тобто після припинення шлюбних відносин, встановлених рішенням суду про розірвання шлюбу (Витяг з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта а.с. 16).

З викладеного вбачається, що між сторонами дійсно виник спір та існує ймовірне припущення, що відповідач може відчужити оформлену на нього земельну ділянку, придбану у період шлюбу та зареєстровану на праві власності вже після фактичного припинення шлюбних відносин, що може ускладнити виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Таким чином з`ясувавши обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача та що земельна ділянка на праві власності зареєстрована на останнього, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, що є співмірним заявленим вимогам, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в зв`язку з чим ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Руденка Олега Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 20 листопада 2019 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити заяву адвоката Руденка Олега Сергійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Накласти арешт на земельну ділянку площею, 0,0970 га кадастровий номер :04:005:0009, розташованої на території Старобезрадичівської сільської ради, АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Стягувач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Боржник: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 роки.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач В.В. Гуль

Судді Л.П. Сушко

О.І. Сліпченко