Справа № 428/8187/20
Провадження № 2/428/2390/2020
22 грудня 2020 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді: Шубочкіної Т.В.,
за участю секретаря судового засідання: Погребної Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування,
Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» звернулось до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування.
Також між ПрАТ «Українська страхова компанія» та Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка», було укладено договори добровільного страхування кредитів №26 від 01.10.2012, №12 від 01.06.2013 та №03 від 31.03.2014.
Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором №1242 від 20.09.2012 не виконував та додатковими угодами не виконував, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачував.
На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача вищевказану суму страхового відшкодування.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, розгляд справи просив проводити без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалась.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
22 грудня 2020 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.
Згідно з додатковою угодою від 28.05.2013 до кредитного договору №1242Л від 20.09.2012, Кредитор на підставі рішення Кредитного комітету №828к від 27.05.2013, додатково надав Позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі, з дотриманням вимоги повернення коштів та сплати процентів у визначений договором строки, у розмірі 8000,00 грн строком на 24 місяців з 28.05.2013 по 28.05.2015 включно зі сплатою 28,8% річних.
Відповідно до додаткової угоди №2 від 24.02.2014 до Кредитного договору №1212Л від 20.09.2012, Кредитор на підставі рішення Кредитного комітету №1015 від 21.02.2014, додатково надав Позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі, з дотриманням вимоги повернення коштів та сплати процентів у визначений договором строки, у розмірі 9300,00 грн строком на 24 місяців з 24.02.2014 по 24.02.2016 включно зі сплатою 28,8% річних.
Відповідно до договору добровільного страхування кредитів №26 від 01.10.2012 та №12 від 01.06.2013 (далі - Договір), укладеного між Кредитної спілкою «Українська кредитна спілка» (далі - Страхувальник) та Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія» (далі - Страховик), Страховик, на підставі Правил добровільного страхування кредитів (у тому числі відповідальності позичальника за непогашення кредиту) від 18.01.2007 та ліцензії на страхову діяльність серія АВ №546816 здійснює страхування ризику невиконання Позичальником своїх зобов`язань по Кредитних договорах, укладених між Страхувальником та фізичними особами (Позичальниками).
Відповідно до п.1.2 Договору, предметом договору страхування є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані матеріальними збитками, які завдані Страхувальнику внаслідок повного або часткового неповернення Позичальником Страхувальнику суми кредиту (позики) та (або) відсотків за користування кредитом у встановлені терміни у відповідності до кредитних договорів.
Згідно з пунктом 5.3 Договору, страхове відшкодування по страховому випадку за п.2.1.1 - 2.1.2 сплачується Вигодонабувачу (Кредитору) по кредитному договору у розмірі: суми прострочених платежів (відповідно до п.2.1.1 - 2.1.2) на погашення заборгованості Позичальника по кредиту перед банком на дату подання заяви на страхову виплату, у разі наявності попередньо здійсненого страхового відшкодування по відповідному Позичальнику - розмірі загальної заборгованості Позичальника за Кредитним Договором.
Відповідно до п. 5.4 Договору, страхове відшкодування по страховому за п.2.1.3 сплачується Вигодонабувачу (Кредитору) в розмірі загальної заборгованості Позичальника за Кредитним Договором з врахуванням виплат, які підлягали здійсненню згідно п.2.1.1. - 2.1.2.
Згідно з п. 5.5. Договору, якщо позичальник погасив заборгованість після направлення Страхувальником заяви про виплату страхового відшкодування, але до моменту виплати Страховиком страхового відшкодування, страховий випадок анулюється на підставі листа Страхувальника та виплата страхового відшкодування не здійснюється.
Відповідно до п. 5.7. Договору, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за цим Договором, переходить в межах виплаченого страхового відшкодування право вимоги, яке Страхувальник має до Позичальника згідно з умовами Кредитного договору.
Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу відшкодування відповідачем страхувальнику завданої матеріальної шкоди в порядку регресу. Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Законом України «Про страхування».
Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст.610 ЦК України. порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України. боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Статтями 979, 980 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно статті 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності).
Відповідно до ч. 1 ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги. яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № 2958 від 214.09.2020 на суму 2102,00 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
Позов Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування, задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. В. Шубочкіна