Постанова

Іменем України

11 березня 2020 року

м. Київ

справа № 391/1014/14-ц

провадження № 61-2836св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,Курило В. П.,

учасники справи:

позивач -прокурора Компаніївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури в інтересах держави,

відповідачі: Мар`ївська сільська рада Компаніївського району Кіровоградської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянув у судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області в інтересах держави на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 31 травня 2016 року у складі судді Червонописького В. С. та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Письменного О. А., Франко В. А., Єгорової С. М.,

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».

Частиною другою розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За таких обставин, розгляд касаційної скарги заступника прокурора Кіровоградської області в інтересах держави на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 31 травня 2016 року та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2016 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2014 року прокурор Компаніївського району Кіровоградської області звернувся до суду в інтересах держави з окремими позовами до Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про визнання недійсним рішення сесії в частині надання дозволу відповідачам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, визнання недійсним рішення сесії в частині затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та про зобов`язання відповідачів повернути земельну ділянку територіальній громаді в особі Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що в ході проведеної прокуратурою району перевірки встановлено прийняття Мар`ївською сільською радою незаконних рішень, внаслідок яких з комунальної власності вибули земельні ділянки на території с. Тернова Балка, під якими розташоване Юріївське золоторудне родовище, що є власністю народу України.

Рішенням Мар`ївської сільської ради від 03 вересня 2009 року № 316 відповідачам надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 0,25 га кожному у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд на території с. Тернова Балка Мар`ївської сільської ради за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у землях запасу державної власності.

Рішенням Мар`ївської сільської ради від 18 листопада 2009 року № 360 затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надано у власність відповідачам земельні ділянки площею 0,25 га кожному для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

На підставі цих рішень, 28 грудня 2009 року відповідачі отримали державні акти на право власності на земельні ділянки, зареєстровані в установленому законом порядку.

Оскільки земельні ділянки надано для будівництва та обслуговування житлового будинку за рахунок земель сільськогосподарського призначення, то вказані рішення прийняті всупереч вимогам статей 22, 38, 39 ЗК України.

Крім того, на час прийняття оспорюваних ним рішень був відсутній генеральний план с. Тернова Балка, межі села встановлені не були, тому рішення прийняті в порушення підпункту 12 Перехідних положень ЗК України.

Також, всупереч вимог статті 118 ЗК України відповідачі особисто не звертались до сільської ради з заявами про відведення земельних ділянок у власність, від їх імені діяла інша особа згідно з супровідним листом Всеукраїнської громадської організації «Господарі землі», тобто особа, не уповноважена на звернення з такою заявою.

Прокурор вважає, що відповідачі не мали на меті задоволення за рахунок отриманих у власність земельних ділянок особистих потреб шляхом розміщення житлових забудов, а дійсною метою було подальше відчуження земельних ділянок та передача їх підприємству, яке буде здійснювати промисловий видобуток золота Юріївського родовища, що є прихованою угодою.

З урахуванням викладених обставин просив суд: визнати недійсним рішення сесії Мар`ївської сільської ради від 03 вересня 2009 року № 316 в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок відповідачам, рішення сесії Мар`ївської сільської ради від 18 листопада 2009 року № 360 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність відповідачам земельних ділянок площею 0,25 га кожному для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка);визнати недійсними державні акти на право власності на земельну ділянку, видані відповідачам та зобов`язати їх повернути земельні ділянки територіальній громаді в особі Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалами Компаніївського районного суду Кіровоградської області прийнято відмову прокурора від позову в частині зобов`язання відповідачів повернути земельні ділянки територіальній громаді в особі Мар`ївської сільської ради та в цій частині провадження у справі закрито.

Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 30 червня 2015 року позовні заяви прокурора до Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області та до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 об`єднано в одне провадження.

Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 31 травня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову прокурора, суд першої інстанції виходив з того, що на час прийняття рішення про надання у власність відповідачів земельних ділянок Мар`ївська сільська рада діяла у межах своїх повноважень, передбачених Земельним кодексом України і Законом України «Про місцеве самоврядування» та з додержанням вимог, встановлених чинним на той час законодавством, а також, з недоведеності підстав позову прокурора для визнання рішень сесії Мар`ївської сільської ради незаконними, а державних актів на право власності на земельну ділянку недійсними. Окремою підставою для відмови у позові прокурора стало застосування судом строку позовної давності.

Не погодившись із цим рішенням, заступник прокурора Кіровоградської області, діючи в інтересах держави, подав апеляційну скаргу.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2016 року апеляційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області в інтересах держави задоволено частково.

Рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 31 травня 2016 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову Компаніївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури в інтересах держави до Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про визнання недійсними рішень сесії Мар`ївської сільської ради, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки відмовлено.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги прокурора є безпідставними, не відповідають встановленим обставинам справи. Разом з тим, апеляційний суд погодився з тим, що є підстави для застосування наслідків спливу позовної давності.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

21 грудня 2016 року на адресу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга заступника прокурора Кіровоградської області в інтересах держави на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 31 травня 2016 року та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2016 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції ухвалено рішення без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи.

Доводи інших учасників справи

27 лютого 2017 року на адресу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від представника ОСОБА_1 , ОСОБА_9 - ОСОБА_15 надійшло заперечення на касаційну скаргу, в якому представник відповідачів просить суд касаційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області в інтересах держави відхилити, оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанції залишити без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 грудня 2016 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

22 січня 2018 року справа № 391/1014/14-ц надійшла до Верховного Суду.

04 червня 2019 року вказана справа разом з касаційною скаргою передана судді-доповідачу Коротенку Є. В.

Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи

Судами встановлено, що пунктом 2 рішення сесії Мар`ївської сільської ради від 03 вересня 2009 року № 316 відповідачам надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 0,25 га кожному у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у землях запасу державної власності за адресою: с. Тернова Балка Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області.

Рішенням сесії Мар`ївської сільської ради від 18 листопада 2009 року № 360 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибні ділянки) та надано у власність відповідачів земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови Мар`ївської сільської ради в с. Тернова Балка, присвоєно адресу присадибним ділянкам згідно з додатком, на підставі якого 28 грудня 2009 року відповідачам видано державні акти на право власності на земельні ділянки, розташовані в с. Тернова Балка, цільове призначення земельних ділянок - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), серії ЯК № 850507, ЯК № 850556, ЯК № 850557 , ЯК № 850558 , ЯК № 850544 , ЯК № 850503 , ЯК № 850566 , ЯК № 850555 , ЯК № 850501 , ЯК № 850550 , ЯК № 850529 , ЯК № 850545 , ЯК № 850527 , ЯК № 850533 .

Право власності на земельні ділянки зареєстровано, земельним ділянкам присвоєно кадастрові номери: :53:000:0007, :53:000:0056, :53:000:0057, :53:000:0058, :53:000:0044, :53:000:0003, :53:000:0066, :53:000:0055, :53:000:0001, :53:000:0050, :53:000:0029, :53:000:0045, :53:000:0027, :53:000:0033.

На запит прокурора відділом Держземагенства у Компаніївському районі надано відповідь, що за цільовим призначенням земельні ділянки в с. Тернова Балка станом на 18 червня 2009 року, згідно ф-6 зем, відносилися до земель житлової та громадської забудови.

Відповідно до технічної документації з встановлення меж земель в межах Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, розробленої у 1991 та 1998 роках, на території с. Тернова Балка Компаніївського району Кіровоградської області землі житлової та громадської забудови відсутні.

Згідно з довідками Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області генеральний план забудови с. Тернова Балка відсутній. Відсутність генерального плану с. Тернова Балка (містобудівної документації) підтверджена довідкою Держземагентства у Компаніївському районі Кіровоградської області, листами Компаніївської районної державної адміністрації, листом Кіровоградської обласної ради, листом Держсілсьгоспінспекції в Кіровоградській області.

Відповідно до екологічної карти, затвердженої Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Кіровоградській області

від 18 вересня 2007 року, у Компаніївському районі Кіровоградської області знаходиться Юріївське золоторудне родовище загальнодержавного значення. Родовище частково знаходиться в землях природоохоронного значення - ботанічна пам`ятка природи місцевого значення «Тернова Балка», загальною площею 10 га, біля с. Зелене Компаніївського району Кіровоградської області. Погоджено видачу ліцензії на геологічне вивчення Юріївського золоторудного району.

Представником відповідачів у суді першої інстанції було заявлено про застосування строків позовної давності.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України (тут і далі - в редакції, що діяла на час подання касаційної скарги, що розглядається) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржені судові рішення не відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною шостою статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені

в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення садівництва, будівництва

і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність - надає дозвіл на розробку проекту її відведення (частина сьома статті 118 ЗК України).

Порядком розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2004 року № 677 (чинним на час виникнення спірних правовідносин), передбачалося, що проект відведення земельної ділянки не розробляється лише у разі, коли земельна ділянка, межі якої визначено в натурі (на місцевості), надається в користування або безоплатно передається у власність чи набувається у власність на підставі цивільно-правових угод без зміни її цільового призначення (пункт 2). В усіх інших випадках розроблення проекту землеустрою є обов`язковим.

Таким чином, у разі передачі у приватну власність земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності, межі якої не встановлені в натурі або цільове призначення якої змінюється, обов`язковим є розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Крім того, за основним цільовим призначенням відповідно до частини першої статті 19 ЗК України землі України поділяються на певні категорії, серед яких до різних категорій віднесено землі сільськогосподарського призначення (підпункт «а») та землі житлової та громадської забудови (підпункт «б»).

Виходячи з положень частини другої статті 19, статей 80, 83 ЗК України землі кожної із цих категорій можуть перебувати або у власності (користуванні) громадян чи юридичних осіб, або у запасі (землі державної чи комунальної власності).

Відповідно до частини першої статті 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель проводиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення (частина друга статті 20 ЗК України).

Отже, реалізуючи свої повноваження з розпорядження земельними ділянками, відповідний орган державної влади чи місцевого самоврядування за місцем знаходження земельної ділянки, має право змінювати цільове призначення земельних ділянок, які відчужуються (надаються), за умови дотримання положень Порядку про погодження такої зміни з відповідними органами та після складання проекту відведення.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, відмови у реєстрації земельної ділянки або визнання реєстрації недійсною (стаття 21 ЗК України).

Апеляційний суд, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що на момент винесення сільською радою спірних рішень передані відповідачам земельні ділянки відносилися до земель сільськогосподарського призначення. Зміна цільового призначення земельної ділянки у встановленому законом порядку повинна бути здійснена до надання цієї ділянки у власність, доказом такої зміни є відповідне рішення органу влади. Проте сільською радою при наданні спірних земельних ділянок відповідачам такого порядку зміни цільового призначення не дотримано. Проект землеустрою щодо зміни цільового призначення не розроблено, а, отже, надання сільською радою дозволу на відведення спірних земельних ділянок у власність відповідачів для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд суперечить положенням статей 20, 21, 22, 38, 39 ЗК України у редакції на час прийняття відповідних рішень.

Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що спірні земельні ділянки відповідачам передано без погодження з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, чим порушено положення статті 58 Кодексу України про надра, пункти 9-11 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, пункту 2 Положення про порядок забудови площ залягання корисних копалин загальнодержавного значення.

Відповідно до статті 55 Закону України «Про землеустрій» установлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до пункту б частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Як передбачено частиною першою статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до статті 21 Закону України від 16 листопада 1992 року № 2780-XII «Про основи містобудування» (у редакції, яка була чинною на час прийняття селищною радою рішення), визначення територій і вибір земель для містобудівних потреб здійснюється на підставі затвердженої містобудівної документації та планів земельно-господарського устрою.

Згідно із частиною другою статті 12 Закону України від 20 квітня 2000 року № 1699-III «Про планування і забудову територій» (який був чинним на час прийняття селищною радою рішення) сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи в межах повноважень, визначених законом, відповідно до генеральних планів населених пунктів, зокрема, вирішують питання вибору, вилучення (викупу), надання у власність чи в користування земельних ділянок.

Відповідно до пункту 12 розділу X «Перехідні положення» ЗК України (який був чинним на час прийняття селищною радою рішення) до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) у межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку що сільська, селищна, міська рада має повноваження щодо розпорядження земельними ділянками, які віднесено до земель комунальної власності та у межах населеного пункту (села, селища, міста).

Межі населеного пункту встановлюються, змінюються відповідними компетентними органами у відповідності до положень земельного законодавства та законодавства про містобудівну діяльність, яке діяло на час утворення населеного пункту або зміни його меж.

Межі населеного пункту вважаються встановленими, а органи місцевого самоврядування набувають права розпоряджатися земельними ділянками, які відповідно до розроблених проектів щодо встановлення меж відповідної сільської, селищної, міської ради включаються до їх територій, після встановлення (винесення) меж території населеного пункту в натуру (на місцевість), закріплення меж території межовими знаками та внесення відомостей про земельну ділянку до державного земельного кадастру, якщо межі населеного пункті не були встановлені/змінені у іншому порядку передбаченому законодавством, яке діяло на час утворення населеного пункту його розбудови та/або зміни меж.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 27 вересня 2017 року у справі № 6-2686 цс 16.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що відповідно до довідок Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області генеральний план забудови с. Тернова Балка Компаніївського району Кіровоградської області відсутній. Межі населеного пункту чітко визначені по усіх картографічних матеріалах сільської ради. Картографічні матеріали про межі с. Тернова Балка Компаніївського району Кіровоградської області у сільській раді зберігаються у вигляді документації про грошову оцінку населених пунктів за 1998 рік, про встановлення меж земель у границях Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області за 1991 рік, матеріалів про інвентаризацію земель сільської ради за 1991 рік.

Відсутність генерального плану с. Тернова Балка Компаніївського району Кіровоградської області (містобудівної документації) підтверджена довідкою Держземагентства у Компаніївському районі Кіровоградської області, листами Компаніївської районної державної адміністрації Кіровоградської області, листом Кіровоградської обласної ради, листом Державної сільськогосподарської інспекції у Кіровоградській області.

Разом з тим, Верховний Суд не погоджується з висновком апеляційного суду щодо застосування наслідків спливу позовної давності.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя, четверта статті 267 ЦК України).

При цьому, як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту, а саме коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові

від 07 листопада 2018 року у справі № 372/1036/15-ц (провадження № 14-252 цс 18).

Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного суду про те, що пункт 4 частини першої статті 268 ЦК України у редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення, за своєю суттю направлений на захист прав власників та інших осіб від держави і не поширюється на позови прокурора, які пред`являються від імені держави про захист права державної власності, порушеного незаконними правовими актами органу державної влади.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 16 вересня 2015 року у справі № 6-68 цс 15, від 28 вересня 2016 року у справі № 6-832 цс 16, від 30 листопада 2016 року у справі № 6-413 цс 16 і є незмінною судовою практикою.

Підставами для відмови в позові у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності є наступні факти: доведеність порушення цивільного права або інтересу, за захистом якого особа звернулася до суду, закінчення перебігу встановленого законодавством строку звернення до суду, відсутність поважних причин його пропуску, заява сторони у справі про застосування позовної давності.

Відмовляючи у задоволенні позову у зв`язку зі спливом строку позовної давності, суд апеляційної інстанції зазначив, що прокурор протягом 2009-2014 років був наділений правом проводити перевірки будь-яких рішень сільських рад Компаніївського району Кіровоградської області, а також контролюючих органів, які відповідають за погодження, отримання громадянами у приватну власність земельних ділянок. Тобто, на думку апеляційного суду, прокурор міг дізнатись про порушення прав держави, за захистом яких він звернувся до суду, одразу після винесення оскаржуваних рішень сільської ради та передачі земельної ділянки відповідачеві, унаслідок чого судом апеляційної інстанції посилання прокурора на те, що про вказані рішення сільської ради йому стало відомо лише після проведення перевірки у 2014 році, до уваги не беруться.

Проте апеляційний суд не врахував таке.

Тлумачення частини першої статті 261 ЦК України свідчить про те, що строком позовної давності є термін, у межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до суду для захисту своїх порушених прав у цивільних правовідносинах або ж для реалізації владних повноважень.

При цьому початок перебігу строку позовної давності для звернення до суду пов`язується як з об`єктивним моментом - наявністю порушення прав особи, так і з суб`єктивним, коли особа, яка звертається до суду, дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Ураховуючи викладене, при вирішенні питання про дотримання строку позовної давності для звернення до суду у цивільному судочинстві суди мають установити дату, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, установити дату, коли особа звернулася до суду, з`ясувати, чи у межах передбаченого законодавством строку особа звернулася до суду.

Закон пов`язує початок перебігу позовної давності не з моментом поінформованості про вчинення певної дії чи прийняття рішення, а з моментом обізнаності про вчинення порушення закону та порушення у зв`язку з цим прав і охоронюваних законом інтересів.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 20 серпня 2013 року № 3-18 гс 13 та ухвалі від 25 квітня 2012 року № 6-15350 вов 10.

У пункті 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208 цс 18) зазначено, що і в разі подання позову суб`єктом, право якого порушене, і в разі подання позову в інтересах держави прокурором, перебіг позовної давності за загальним правилом починається від дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися суб`єкт, право якого порушене, зокрема, держава в особі органу, уповноваженого нею виконувати відповідні функції у спірних правовідносинах. Перебіг позовної давності починається від дня, коли про порушення права держави або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, лише у таких випадках: 1) якщо він довідався чи міг довідатися про таке порушення або про вказану особу раніше, ніж держава в особі органу, уповноваженого нею здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) якщо держава не наділила зазначеними функціями жодний орган (пункти 46, 48, 65-66 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 рокуу справі № 362/44/17).

Апеляційний суд, застосовуючи строк позовної давності до вимог прокурора, у порушення зазначених вище положень закону не звернув уваги на те, що належні та допустимі докази одержання прокурором спірних рішень сільської ради та оскаржуваних державних актів на право власності на земельні ділянки, видані відповідачам, відсутні, тобто в останнього не було можливості дізнатися про порушене право держави на розпорядження спірними земельними ділянками. Ураховуючи викладене, обґрунтованими є доводи прокурора про те, що він довідався про порушення прав держави у 2014 році, унаслідок чого строк позовної давності ним не пропущено.

При цьому колегією суддів при касаційному перегляді вказаної справи до уваги прийнято правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 391/1217/14-ц (провадження № 61-11197сво18) при розгляді аналогічної цивільної справи.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом

повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовів прокурора.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанції підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з цим з Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 підлягає стягненню, у рівних частках, на користь прокуратури Кіровоградської області на відшкодування судового збору у розмірі 803,88 грн, сплаченого за подання апеляційної скарги, та на відшкодування судового збору у розмірі 1 461,60 грн, сплаченого за подання касаційної скарги, - по 151, 03 грн з кожного (803,88 грн + 1 461,60 грн) : 15).

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області в інтересах держави задовольнити.

Рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 31 травня 2016 року та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2016 рокускасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги прокурора Компаніївського району Кіровоградської області в інтересах держави до Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , про визнання недійсним рішення сесії в частині надання дозволу відповідачам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, визнання недійсним рішення сесії в частині затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки задовольнити.

Визнати недійсними: рішення сесії Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області від 03 вересня 2009 року № 316 в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , рішення сесії Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області від 18 листопада 2009 року № 360 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , земельних ділянок площею 0,25 га кожному для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).

Визнати недійсними: державний акт на право власності на земельну ділянку від 28 грудня 2009 року серія ЯК № 850507 , виданий на ім`я ОСОБА_1 , державний акт на право власності на земельну ділянку від 28 грудня 2009 року серія ЯК № 850556 ,виданий на ім`я ОСОБА_2 , державний акт на право власності на земельну ділянку від 28 грудня 2009 року ЯК № 850557 , виданий на ім`я ОСОБА_3 , державний акт на право власності на земельну ділянку від 28 грудня 2009 року серія ЯК № 850558 , виданий на ім`я ОСОБА_4 , державний акт на право власності на земельну ділянку від 28 грудня 2009 року серія ЯК № 850544 , виданий на ім`я ОСОБА_5 , державний акт на право власності на земельну ділянку від 28 грудня 2009 року серія ЯК № 850503 , виданий на ім`я ОСОБА_6 , державний акт на право власності на земельну ділянку від 28 грудня 2009 року серія ЯК № 850566 , виданий на ім`я ОСОБА_7 , державний акт на право власності на земельну ділянку від 28 грудня 2009 року серія ЯК № 850555 , виданий на ім`я ОСОБА_8 , державний акт на право власності на земельну ділянку від 28 грудня 2009 року серія ЯК № 850501 , виданий на ім`я ОСОБА_9 , державний акт на право власності на земельну ділянку від 28 грудня 2009 року серія ЯК № 850550 , виданий на ім`я ОСОБА_10 , державний акт на право власності на земельну ділянку від 28 грудня 2009 року серія ЯК № 850529 , виданий на ім`я ОСОБА_11 , державний акт на право власності на земельну ділянку від 28 грудня 2009 року серія ЯК № 850545 , виданий на ім`я ОСОБА_12 , державний акт на право власності на земельну ділянку від 28 грудня 2009 року серія ЯК № 850527 , виданий на ім`яОСОБА_13 , державний акт на право власності на земельну ділянку від 28 грудня 2009 року серія ЯК № 850533 , виданий на ім`я ОСОБА_14 .

Стягнути з Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 на користь прокуратури Кіровоградської області на відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної та касаційної скарг, по 151, 03 грн з кожного.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: А. Ю. Зайцев

Є.В. Коротенко

В. М. Коротун

В. П. Курило