Справа №: 671/1262/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року Волочиський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.,

з участю секретаря судового

засідання Кошонько Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Волочиську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 92 664 грн. 85 коп. боргу за договором позики (90 000 грн. основного боргу, 1718 грн. інфляційних втрат та 946 грн. 85 коп. - 3 % річних на суму боргу).

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 05 жовтня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким ОСОБА_1 надала у борг ОСОБА_2 90 000 грн., що підтверджується розпискою відповідача.

Згідно з розпискою, вказані кошти відповідач зобов`язалась повернути ОСОБА_1 до 01 березня 2018 року, однак свої зобов`язання не виконала, борг не повернула, у зв`язку з чим позивач просить позов задовольнити.

Сторони в судове засідання 11 березня 2020 року не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника позивача до суду надійшла заява з проханням про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Опитані в минулих судових засіданнях, учасники справи пояснили наступне.

Представники позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та позивач в суді підтримали позов з викладених у ньому підстав.

Представник відповідача Долгополов М.Д. в судовому засіданні проти позову заперечив, пояснивши, що відповідач працювала у позивача продавцем в кіоску на ринку, та одного разу позивачем було нібито виявлено нестачу у кіоску на суму 90 000 грн., в результаті чого ОСОБА_1 примусила ОСОБА_2 написати розписку про те, що остання позичила ці кошти і зобов`язується їх повернути, однак насправді відповідач їх не брала. Факт написання розписки не заперечує, однак зазначає, що її було написано під тиском.

Допитана у якості свідка ОСОБА_7 в суді показала, що знайома із ОСОБА_2 по ринку, яка розповідала, що їй «написали недостачу», і що погрожували, подробиці їй невідомі. Вказала, що очевидцем укладення договору позики та передачі коштів в розмірі 90 000 грн. не була.

Допитана у якості свідка ОСОБА_8 в суді показала, що є сестрою ОСОБА_1 та була очевидцем того, як ОСОБА_2 отримала гроші в сумі 90 000 грн. від ОСОБА_1 , після чого ОСОБА_2 написала відповідну розписку. При цьому були присутні: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 (сестра ОСОБА_1 ) та ОСОБА_9 (матір позивача).

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

В силу абз. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 1049; ч. 1 ст. 1050 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 05 жовтня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, за яким ОСОБА_2 в присутності двох свідків - ОСОБА_10 та ОСОБА_8 отримала від ОСОБА_1 в борг 90 000 грн. із зобов`язанням повернути вказані кошти до 01 березня 2018 року, що підтверджується розпискою ОСОБА_2 від 05 жовтня 2017 року.

Умов укладеного договору позики ОСОБА_2 не виконала та борг позивачу до цього часу не повернула.

Згідно з розрахунком позивача, не оспореним відповідачем, сума боргу за договором позики, укладеним 05 жовтня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , становить 92 664 грн. 85 коп. (90 000 грн. основного боргу, 1718 грн. інфляційних втрат та 946 грн. 85 коп. - 3 % річних від простроченої суми).

Суд відхиляє посилання представника відповідача на те, що відповідач не отримувала 90 000 грн. від позивача, оскільки встановлено факт укладення договору позики між сторонами і факт невиконання його умов відповідачем (наявність розписки відповідача і неповернення коштів).

Посилання ж представника відповідача на обставини роботи відповідача продавцем у кіоску позивача (чи матері позивача), виявлення нестачі коштів і нібито написання розписки відповідачем під тиском з боку позивача свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, в тому числі не підтверджений такий факт ні даними висновку № 1851 за зверненням ОСОБА_2 , ні даними довідки директора Волочиського районного ринку ОСОБА_11 від 06 січня 2020 року.

Крім цього, за письмовим повідомленням директора Волочиського районного ринку Марценюка Б.В. від 11 лютого 2020 року, зміст копії направленої ним відповіді адвокату Долгополову М.Д. від 06 січня 2020 року відрізняється від оригіналу зазначеної відповіді не тільки за розміром шрифту, але й за змістом.

Показання в судовому засіданні свідків не спростовують факт укладення між сторонами договору позики.

Враховуючи викладене, з відповідача слід стягнути на користь позивача 92 664 грн. 85 коп. боргу за договором позики та 926 грн. 65 коп. витрат по сплаті судового збору, а всього - 93 591 грн. 50 коп.

На підставі ст. ст. 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України та керуючись ст. ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 92 664 грн. 85 коп. боргу за договором позики та 926 грн. 65 коп. витрат по сплаті судового збору, а всього - 93 591 грн. 50 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду через Волочиський районний суд Хмельницької області шляхом подання в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 )
Відповідач:ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; паспорт серія НОМЕР_2 )

Повне судове рішення складено 11 березня 2020 року.

Суддя О.М. Бабій