Справа № 517/67/20
Провадження № 2/517/44/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року смт. Захарівка

Фрунзівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Тростенюка В.А.,

при секретареві Грабовій І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Захарівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник за ордером адвокат Корой Іван Дмитрович до Онилівської сільської ради Захарівського району Одеської області та ОСОБА_2 про встановлення фактів належності правовстановлюючого документа та постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить встановити фактналежності ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданого ОСОБА_4 ;

встановити факт того, що позивач постійно проживав разом із ОСОБА_3 на день її смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

визнати за позивачем в порядку спадкування за законом після матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом НОМЕР_2 ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сертифікатом НОМЕР_1 ОСОБА_4 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що його батьку ОСОБА_5 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , належало посвідчене сертифікатом право на земельну частку пай, щодо якого він заповіту не залишав та яке за законом з моменту відкриття спадщиниуспадкувала його дружина та мати позивача ОСОБА_3 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майно, проте за свого життя це право документально не оформила.

Мати позивача ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а після її смерті відкрилася спадщина на зазначене вище, а також особисто належне їй та посвідчене сертифікатом на ім`я ОСОБА_4 право на земельну частку пай, щодо яких вона заповіту не залишила.

Стверджує, що прийняв спадщину матері за фактом постійного проживання разом із нею на час відкриття спадщини, проте постановою нотаріуса від 21 січня 2020 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначені вище права на земельні частки (паї) його батьків, виходячи з того, що відсутні відомості про постійне проживання (реєстрацію) спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини; сертифікат на право на земельну частку (пай) видавався ОСОБА_4 , а у свідоцтві про смерть вона зазначена як « ОСОБА_6 »; відсутні оригінали сертифікатів на право на земельну частку (пай), що належали ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Вважає, що встановлення факту належності сертифіката матері та прийняття ним її спадщини можливе тільки у судовому порядку, як і визнання за ним права на її спадщину через відсутність оригіналів сертифікатів.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, але попередньо надали до суду заяву, в якій вказали, що вимоги позовної заяви підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити та розглядати справу без їх участі.

Представник відповідача Онилівської сільської ради Захарівського району Одеської області у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с. 42).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій визнає та підтверджує, що її мати ОСОБА_7 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , не приймала спадщину у вигляді права на земельну частку (пай) своїх батьків ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підтверджує також ту обставину, що позивач постійно проживав разом із ОСОБА_3 на день її смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 під час відвідування нею дочки ОСОБА_7 в селі Микільське Білозерського району Херсонської області. У звязку з цим, вона не заявляє про своє право на цю спадщину і у неї відсутній спір із позивачем щодо права на спадщину ОСОБА_5 і ОСОБА_3 (а.с. 48).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За результатами розгляду наданих позивачем та витребуваних за його клопотанням доказів судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про смерть, виданого на підставі запису за № 16 зробленого 28 вересня 1998 року в книзі реєстрації актів про смерть Онилівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Онилове Фрунзівського району Одеської області (а.с. 8).

Відповідно до п. 12 ч. 1 постанови Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» від 19 травня 2016 року № 1377-VIII, яка була опублікована в газеті «Голос України» від 02.06.2016 року № 101 та набрала чинності з дня, наступного за днем її опублікування - з 03 червня 2016 року, в Одеській області перейменовано Фрунзівський район на Захарівський район; селище міського типу Фрунзівка Фрунзівського району на селище міського типу Захарівка.

За інформацією міжрайонного управління у Великомихайлівському та Захарівському районах Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 11.12.2019 року № 2092/125-19, ОСОБА_5 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок» села Онилове Фрунзівського району Одеської області розміром 7,4 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 , виданого на підставі розпорядження Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області № 131/97 від 01.04.1997 року (а.с. 9).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану, шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_8 був зареєстрований актовим записом № 18 складеним 23 жовтня 1944 року виконавчим комітетом Онилівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області (а.с. 10).

За довідкою від 03.10.2019 року за № 478 Онилівської сільської ради Захарівського району Одеської області, ОСОБА_3 постійно проживала з ОСОБА_5 , а також в період шести місяців після його смерті взяла з будинку належні йому предмети звичайної домашньої обстановки і вжитку,робила ремонт у будинку та обробляла присадибну ділянку, на якій розташований будинок (а.с. 11).

У витягу з погосподарської книги № 1, стор. № 61, об`єкт ПГО № 61 за 1996-2000 р.р. Онилівської сільської ради вказано, що в даному господарстві проживали: чоловік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а у витягу цієї ради з домової книги села Онилове вказано, що вони обоє з 08.07.1977 року були зареєстровані у цьому селі до дня своєї смерті (а.с. 13).

За інформацією Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 18.02.2020 року № 94/01-16, заповіт щодо майна ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , не посвідчувався; спадкоємці із заявами про прийняття спадщини або відмову від неї не зверталися; свідоцтва про право на спадщину не видавалися; спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заведена (а.с. 40).

Згідно свідоцтва про смерть, виданого на підставі актового запису № 64 складеного 10 листопада 2009 року виконавчим комітетом Микільської сільської ради Білозерського району Херсонської області, ОСОБА_3 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 в селі Онилове Фрунзівського району Одеської області, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Микільське Білозерського району Херсонської області (а.с. 16).

За інформацією міжрайонного управління у Великомихайлівському та Захарівському районах Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 11.12.2019 року № 2092/125-19, ОСОБА_4 був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 на підставі розпорядження Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області № 131/97 від 01.04.1997 року (а.с. 9).

За інформацією Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області області від 18.02.2020 року, заповіт щодо майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не посвідчувався; спадкоємці із заявами про прийняття спадщини або відмову від неї не зверталися; свідоцтва про право на спадщину не видавалися; спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заведена (а.с. 40).

Згідно свідоцтва про одруження, виданого на підставі актового запису № 11 складеного 30 червня 1972 року Микільською сільською радою Білозерського району Херсонської області, ОСОБА_9 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 в селі Онилове Фрунзівського району Одеської області, після одруження з ОСОБА_10 було присвоєне прізвище ОСОБА_11 (а.с. 18).

У свідоцтві про народження позивача, виданому на підставі запису за № 21 зробленого 29 червня 1953 року в книзі записів актів громадянського стану про народженняОнилівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області, його батьками вказані ОСОБА_5 і ОСОБА_3 (а.с. 17).

За довідкою Онилівської сільради за № 477 від 03.10.2019 року, з вересня 2009 року позивач без реєстрації став фактично постійно проживати у будинку без номера по вулиці без назви в селі Онилове Фрунзівського (тепер Захарівського) району Одеської області разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 , 1924 року народження, вів з нею спільне господарство та здійснював за нею догляд до дня її смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Микільське Білозерського району Херсонської області під час відвідування нею дочки ОСОБА_12 . Після смерті матері ОСОБА_3 її син ОСОБА_1 здійснив її поховання на кладовищі в селі Онилове Фрунзівського (тепер Захарівського) району Одеської області (а.с. 19).

Зазначена довідка видана на підставі акта від 03.10.2019 року щодо фактичного проживання особи, складеного та підписаного депутатами V-го скликання 2006-2010 років Онилівської сільської ради Фрунзівського району (у 2016 році перейменована на Онилівську сільську раду Захарівського району) Одеської області ОСОБА_21 та ОСОБА_13 з участю жителів села Онилове Захарівського району Одеської області ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , які особисто знали ОСОБА_3 та її сина ОСОБА_1 та яким ці обставини особисто відомі. Підписи осіб, що підписали вказаний акт, посвідчені головою Онилівської сільської ради (а.с. 20).

Згідно свідоцтва про смерть, виданого на підставі актового запису № 14 складеного 07 квітня 2014 року виконавчим комітетом Микільської сільської ради Білозерського району Херсонської області, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Микільське Білозерського району Херсонської області (а.с. 21.

За свідоцтвом про народження відповідачки ОСОБА_2 , виданим на підставі запису за № 31 зробленого 16 вересня 1978 року в книзі реєстрації актів про народження Микільської сільської ради Білозерського району Херсонської області, її матір`ю вказанаОСОБА_7 (а.с. 22).

Постановою від 21 січня 2020 року ОСОБА_17 , державного нотаріуса Захарівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельні частки (паї) його батьків, виходячи з того, що відсутні відомості про постійне проживання (реєстрацію) спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини; сертифікат на право на земельну частку (пай) видавався ОСОБА_4 , а у свідоцтві про смерть вона зазначена як « ОСОБА_6 »; відсутні оригінали сертифікатів на право на земельну частку (пай), що належали ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с. 23).

Оцінюючи встановлені обставини та правовідносини, що виникли між сторонами, суд виходить з наступних положень законодавства.

Чинним на час відкриття спадщини ОСОБА_5 Цивільним кодексом Української РСРбуло визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (ст. 524); часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу (ст. 525); при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ст. 529); спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, зокрема, протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (п. 1 ст. 549); прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548); вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу) (ст. 553).

Чинний на той час пункт 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. № 18/5, визначав, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема, довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; спадкоємцем було взято майно спадкодавця; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Оскільки, ОСОБА_5 заповіт щодо свого майна не залишав, то до його спадкування закликались спадкоємці за законом першої черги - дружина ОСОБА_3 та діти - позивач і дочка ОСОБА_18 , які не вчинили жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини батька.

Тому його спадщину прийняла тільки дружина ОСОБА_3 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майно, що підтверджено описаними вище довідками Онилівської сільської ради про її безпосереднє перед смертю проживання разом з ним та що вона взяла його майно, у результаті чого його спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) визнається належною їй з дня його смерті.

Чинним на час відкриття спадщини ОСОБА_3 Цивільним кодексом України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ст. 1223); у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261); спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268); спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269); для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270); якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272).

Положеннями пунктів 4.12. і 4.14. глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» розділу ІІ. Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 і зареєстрованого в Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Визначаючи наявність підстав для встановлення у судовому порядку фактів належності сертифіката і постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд виходить з положень п. 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 315 ЦПК про те, що суд розглядає справи про встановлення факт ів, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Оскільки, заповіт щодо свого майна ОСОБА_3 не залишала, то до його спадкування закликались спадкоємці за законом першої черги - позивач і дочка ОСОБА_18 , яка не вважається такою, що прийняла спадщину матері, оскільки не проживала постійно з нею на час відкриття спадщини та не подавала заяву нотаріусу про прийняття її спадщини.

За результатом дослідження описаних у цьому рішенні доказів, суд приходить до висновку про доведеність фактів належності ОСОБА_3 сертифіката, як правовстановлюючого документа, виданого на ім`я ОСОБА_4 , що підтверджено тотожністю особових відомостей щодо дати і місця народження та місця проживання, які зазначені в свідоцтві про її смерть, домовій та погосподарських книгах, книзі реєстрації сертифікатів, а також обліковими даними Онилівської сільради щодо її проживання і реєстрації в селі Онилове як ОСОБА_6 на день видачі вказаного сертифіката, в якому її ім`я зазначене як « ОСОБА_19 ».

Суд також визнає загальновідомим той факт, що написання імен « ОСОБА_19 » та « ОСОБА_6 » є рівнозначними ( Л.Г.Скрипник, Н.П. Дзятківська «Власні імена людей» словник-довідник, розділ другий «Україно-російський та російсько-український словник імен» стор. 119, Київ, Наукова думка, 1996).

Як зазначений вище факт, так і факт постійного проживання позивача з померлою матрі`ю на час її смерті не заперечується відповідачами і підтверджений наведеними вище актом щодо проживання особи та виданою на його підставі довідкою сільради.

Суд також погоджується з доводами позивача про те, що законом не визначено іншого порядку встановлення факту належності сертифіката або отримання його дубліката, а також визнання права на спадщину, виходячи з наступних положень законодавства.

Статтею 2 Указу Президента України від 10 листопада 1994 року N 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» було визначено, що кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі.

Статтею 3 цього Указу встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави.

Пунктом 17 розділу Х «Перехідні положення» чинного Земельного кодексу України визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 р. № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)» не передбачена можливість внесення змін до тексту вже виданого сертифіката, а також можливість видачі дубліката при втраті сертифіката.

Виходячи з наведеного, встановлення факту належності померлій матері позивача сертифіката та факту постійного проживання з нею на час відкриття спадщини - надають суду підстави для задоволення позовних вимог і в частині визнання за позивачем права на спадкове майно виходячи із наступних спадкових правовідносин, що виникли у позивача за результатом встановлення вказаних фактів.

Позивач, як син ОСОБА_3 , за відсутності її заповіту, як спадкоємець за законом першої черги, за встановленим у судовому порядку фактом постійного проживання з нею на день її смерті, прийняв її спадщину і набув право (успадкував) належне особисто матері і підтверджене за встановленим судом фактом відповідним сертифікатом право на земельну частку (пай), а також успадкував право на земельну частку (пай), на яку померла мати набула право успадкувавши після смерті свого чоловіка та батька позивача ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись статтями 12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , представник за ордером адвокат Корой Іван Дмитрович до Онилівської сільської ради Захарівського району Одеської області та ОСОБА_2 про встановлення фактів належності правовстановлюючого документа та постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Микільське Білозерського району Херсонської області, сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданого ОСОБА_4 на підставі розпорядження Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області № 131/97 від 01.04.1997 року.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_8 в селі Онилове Фрунзівського району Одеської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , постійно проживав разом із ОСОБА_3 на день її смерті (час відкриття спадщини), яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_8 в селі Онилове Фрунзівського району Одеської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , в порядку спадкування за законом після матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Микільське Білозерського району Херсонської області, право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Світанок» села Онилове Фрунзівського району Одеської області розміром 7,4 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало -

ОСОБА_5 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 , виданого на підставі розпорядження Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області № 131/97 від 01.04.1997 року;

ОСОБА_3 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 , виданого ОСОБА_4 на підставі розпорядження Фрунзівської районної державної адміністрації Одеської області № 131/97 від 01.04.1997 року.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Фрунзівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 18 березня 2020 року.

Суддя: