У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.05.2020 Справа №607/1114/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання Хамелко О.Ю.,

за відсутності учасників судового процесу,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) ОСОБА_2 Володимирівна, заінтересована особа ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2020 року через Електронний суд (підсистема (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) до суду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Гнатюк Н.В. У поданій скарзі ОСОБА_1 просить визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Гнатюк Н.В. щодо не виконання вимог ч. 2 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» стосовно здійснення перевірки виконання боржником рішення суду 22 лютого 2020 року; зобов`язати головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області виконати вимоги ч. 2 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» стосовно здійснення перевірки виконання боржником рішення суду.

В обґрунтування поданої скарги покликається на те, що постановою головного державного виконавця ТМВ ДВС ГТУЮ Гнатюк Н.В. від 19 листопада 2019 року у виконавчому провадженні №60524801 місцем побачення стягувача з дитиною було визначено адресу проживання боржника: АДРЕСА_1 . 22 лютого 2020 року близько 10 години 00 хвилин він прибув за вказаною адресою на виконання рішення у справі №607/1114/17, однак двері були зачинені, на стукіт ніхто не відповів. Не відчинили дверей також на вимогу поліцейських Управління поліції охорони в Тернопільській області Габ`єва Сергія Олександровича та ОСОБА_4 , що прибули за вказаною адресою на його повідомлення на гарячу лінію «102». За цією адресою не було також у той момент державного виконавця, яка зобов`язана здійснювати перевірку виконання боржником рішення суду, згідно вимог ч. 2 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження». Наведене, на переконання заявника, підтверджується відеозаписами з відеокамер поліцейських Управління поліції охорони в Тернопільській області, які прибули за його викликом. Покликаючись на протиправність дій державного виконавця Гнатюк Н.В. просить скаргу задовольнити.

Ухвалою судді від 26 лютого 2020 року прийнято до розгляду скаргу ОСОБА_1

11 березня 2020 року від державного виконавця Гнатюк Н.В. надійшли письмові заперечення на скаргу, до заперечень долучено засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження ВП № 60524801. Суть поданих заперечень зводиться до того, що вимоги закону нею не порушувались, оскільки 03 лютого 2020 року у відповідності до п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням. На підставі п. 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» після закінчення виконавчого провадження оригінал виконавчого листа № 607/1114/17 від 09.01.2019 р. разом з постановою про закінчення виконавчого провадження було направлено до Тернопільського міськрайонного суду. На підставі статтей 41, 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 12.02.2020 р. винесено постанову про відновлення виконавчого провадження, копію якої направлено сторонам та органу, що видав виконавчий документ для повернення виконавчого листа для подальшого виконання. Станом на момент побачення стягувача із сином 22 лютого 2020 року виконавчий лист судом не повернуто для виконання на адресу виконавчої служби, у зв`язку із чим державним виконавцем не здійснювалась перевірка виконання рішення суду у вказану дату. Крім цього, вказує, що 22 лютого 2020 р. була субота (вихідний день), а згідно ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії проводяться виконавцем у робочі дні, не раніше шостої і не пізніше двадцять другої години, якщо інше не передбачено цією статтею. З цих підстав просила відмовити у задоволенні скарги.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Від головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гнатюк Н.В. надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності представника Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Заінтересована особа ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

09 січня 2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист №607/1114/17, згідно з яким суд вирішив: визначити спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., встановивши, що батько проводить з сином час за наступним графіком: щопонеділка, з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв.; кожну другу та четверту суботу місяця 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; другу частину щорічних літніх канікул.

06 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області з заявою про примусове виконання рішення суду на підставі зазначеного виконавчого листа.

07 листопада 2019 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Гнатюк Н.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60524801 за вказаним виконавчим листом.

Відповідно до постанови державного виконавця Гнатюк Н.В. від 19 листопада 2019 року місцем побачення стягувача ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_5 визначено АДРЕСА_1 (місце проживання боржника).

02 січня 2020 року державним виконавцем Гнатюк Н.В. винесено постанови про передачу зазначеного виконавчого провадження до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та про прийняття виконавчого провадження головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Гнатюк Н.В.

03 лютого 2020 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гнатюк Н.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Як убачається із вказаної постанови про закінчення виконавчого провадження 25.11.2019 року, 02.12.2019 року, 28.12.2019 року, 11.01.2020 року, державним виконавцем здійснено вихід за місцем проживання боржника для перевірки виконання рішення суду та встановлено, що боржником рішення суду виконується, однак побачення з сином ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 не відбулося через неявку стягувача ОСОБА_1 (про причини неявки стягувач державного виконавця не повідомляв). 16.12.2019 року, 23.12.2019 року, 13.01.2020 року, 20.01.2020 року, 27.01.2020 року, 03.02.2020 року державним виконавцем здійснено вихід за місцем побачення стягувача з дитиною, визначеним постановою від 19.11.2019 р. (адреса місця проживання боржника АДРЕСА_1 ) та встановлено, що боржник ОСОБА_3 не чинить перешкод у спілкуванні ОСОБА_1 з сином ОСОБА_5 , однак побачення згідно графіку не відбулося у зв`язку із відмовою дитини іти на побачення з батьком, про що складено акти державного виконавця. Боржником рішення суду виконано, тому виконавче провадження підлягає закінченню, згідно п. 9 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

10 лютого 2020 року стягувач ОСОБА_1 звернувся у Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) із заявою про відновлення виконавчого провадження.

Оригінал виконавчого листа направлявся Тернопільським міським відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на адресу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

На підставі заяви стягувача 12 лютого 2020 року державним виконавцем Гнатюк Н.В. винесено постанову про відновлення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №607/1114/17 виданого 09 січня 2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області. У вказаній постанові про відновлення виконавчого провадження зазначено, що стягувач, суд або орган (посадова особа), якому повернуто виконавчий документ, зобов`язаний у місячний строк з дня надходження постанови пред`явити його до виконання.

13 лютого 2020 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області отримано постанову державного виконавця від 12 лютого 2020 року про відновлення виконавчого провадження, що стверджується долученою державним виконавцем копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та відбитком штемпеля реєстрації вхідної кореспонденції проставленим Тернопільським міськрайонним судом на супровідному повідомленні про направлення постанови державного виконавця від 12 лютого 2020 року про відновлення виконавчого провадження, яке міститься у матеріалах цивільної справи №607/1114/17 (том 3, а.с.234).

10 березня 2020 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у визначений законом строк, направлено на адресу Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) оригінал виконавчого листа №607/1114/17 (том 3, а.с. 241).

Як убачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 16 березня 2020 року Тернопільським міським відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) отримано оригінал виконавчого листа №607/1114/17.

Перевіряючи, чи відповідали оскаржувані дії державного виконавця ОСОБА_6 вимогам закону, чи прийняті вони в межах її повноважень та чи було порушено внаслідок її дій право заявника, суд застосовує такі норми права.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною, встановлений ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно частин 1-3 статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

Із змісту ч. 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Відтак, після винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження від 03 лютого 2020 року, оригінал виконавчого листа направлявся Тернопільським міським відділом державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на адресу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

У поданій скарзі ОСОБА_1 стверджує, що державний виконавець Гнатюк Н.В. всупереч вимогам ч. 2 ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» не була присутньою о 10 годині 00 хвилин за адресою місця побачення стягувача із дитиною: АДРЕСА_1 та не здійснила перевірку виконання рішення суду.

ОСОБА_1 стверджує, що факт невідчинення боржником дверей для надання йому можливості побачитися з дитиною 22 лютого 2020 року о 10 годині 00 хвилин та факт відсутності державного виконавця за місцем вчинення виконавчих дій у вказаний час підтверджується відеозаписами з відеокамер поліцейських Управління поліції охорони в Тернопільській області, які прибули за його викликом.

Натомість, як убачається із оглянутих у судовому засіданні відеозаписів із нагрудних камер поліцейських Управління поліції охорони в Тернопільській області, поліцейські прибули на місце події 22 лютого 2020 року о 10 годині 50 хвилин, що не підтверджує викладених заявником обставин.

Частиною 6 статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

За вимогами ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

На виконання вимог постанови державного виконавця про відновлення виконавчого провадження від 12 лютого 2020 року, яка отримана судом 13 лютого 2020 року, Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 10 березня 2020 року направлено у Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) виконавчий лист №607/1114/17 для його виконання.

Відтак, виконавчий лист №607/1114/17 виданий 09 січня 2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області не перебував на виконанні у Тернопільському міському відділі державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) станом на 22 лютого 2020 року, у зв`язку із чим, у державного виконавця не було підстав здійснювати перевірку виконання рішення суду у вказану дату.

При цьому, судом дотримано, визначений частиною 2 статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання після винесення постанови про відновлення виконавчого провадження.

За вказаних обставин, судом не установлено протиправності дій державного виконавця.

Разом із цим, суд критично сприймає доводи державного виконавця, викладені у письмових запереченнях на скаргу в частині покликання нездійснення нею виконавчих дій у вихідний день, оскільки згідно частин 1-2 статті 29 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії проводяться виконавцем у робочі дні, не раніше шостої і не пізніше двадцять другої години, якщо інше не передбачено цією статтею. Конкретний час проведення виконавчих дій визначається виконавцем. Виконавчі дії в неробочі та святкові дні, встановлені законом, проводяться у час, передбачений частиною першою цієї статті, у разі якщо зволікання неможливе або якщо такі дії не можуть бути проведені в інші дні з вини боржника.

Частиною 3 статті 451 ЦПК України зазначено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчиненні відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гнатюк Надії Володимирівни слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись статтями 12, 81, 447 453 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Гнатюк Надії Володимирівни, заінтересована особа ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Дата складення та підписання повного тексту ухвали суду 07 травня 2020 року.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка