ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 687/17/19
Провадження № 22-ц/4820/832/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 687/17/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 06 лютого 2020 року (суддя Кулєбякін В.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи та представника учасника справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ОСОБА_3 14.05.2018 о 16 год. 50 хв. на автодорозі Кам`янець-Подільський - Білогір`я 10 км. + 50 м. керувала транспортним засобом OPEL Astra д.н.з. НОМЕР_1 , при зустрічному роз`їзді не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечного бокового інтервалу та скоїла зіткнення з автомобілем Toyota Highlander д.н.з. НОМЕР_2 під його керуванням, який рухався на зустріч в напрямку с. Жердя, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Вказував, що постановою Хмельницького апеляційного суду від 05.12.2018 ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі щодо останньої закрите на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Цією ж постановою Хмельницького апеляційного суду від 05.12.2018 провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Позивач зазначав, що матеріальна шкода, заподіяна ОСОБА_3 внаслідок ДТП складає суму в розмірі 206 726 грн. 49 коп. Також вказує, що внаслідок ДТП він переніс душевні страждання, які були пов`язані безпосередньо із самою подією та загрозою життю та здоров`ю, оскільки в салоні автомобіля знаходилась його дружина та неповнолітня донька. Крім того, як зазначає позивач, внаслідок ДТП його автомобіль Toyota Highlander д.н.з. НОМЕР_3 , зазнала значних пошкоджень, на усунення яких було витрачено тривалий час з 15.05.2018 по 30.11.2018, що потягло зміни в організації роботи та повсякденної діяльності позивача. Вважає, що розмір заподіяної йому внаслідок ДТП моральної шкоди становить 10 000 грн. Таким чином, розмір шкоди заподіяною ДТП за участю ОСОБА_3 складає суму в розмірі 216 726,49 грн., яку просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна».

Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» 206 726 грн. 49 коп. матеріальної шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 06 лютого 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 100000 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 97099,56 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 недоплачену суму судового збору на користь держави 188,17 грн. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 582, 39 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 570,21 грн. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь держави судовий збір в розмірі 611,74 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 598,95 грн. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 не погоджується з вказаним вище рішенням суду просить скасувати його в частині стягнення з неї матеріальної шкоди у розмірі 97099,56 грн., судових витрат у розмірі 570,21 грн., судового збору у розмірі 698,95 грн. та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом безпідставно не було взято до уваги доводи його представника про неналежність поданих позивачем доказів на обґрунтування вартості та факту проведення ним оплати ремонтних робіт належного йому транспортному засобу. Вважає, що належних доказів оплати послуг з відновлювального ремонту транспортного засобу позивачем не надано. На думку апелянта, доведеним позивачем є витрати на транспортування пошкодженого автомобіля у розмірі 2500 грн., витрати на проведення огляду транспортного засобу у розмірі 350 грн., витрати на проведення експертного дослідження вартості матеріального збитку у розмірі 1250 грн.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» матеріальної шкоди та відмови в задоволенні позовних вимог не оскаржується, а тому апеляційним судом, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, не переглядається.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 підтримала апеляційну скаргу.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні просили апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» в судове засідання не з`явився, про день, місце і час слухання справи повідомлений відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 14.05.2018 о 16 год. 50 хв. на автодорозі Кам`янець-Подільський - Білогір`я 10 км. + 50 м. керувала транспортним засобом OPEL Astra, номерний знак НОМЕР_1 , при зустрічному роз`їзді не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечного бокового інтервалу та скоїла зіткнення з автомобілем Toyota Highlander, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався на зустріч в напрямку с. Жердя, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила п. 13.3 Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 05.12.2018 ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі щодо останньої закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 32-35 т. 1).

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля OPEL Astra, номерний знак НОМЕР_1 була застрахована у ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на підставі договору від 15.01.2018 (а.с. 95 т. 1).

Згідно з актом виконаних робіт від 15.05.2018 та квитанції серії АБОА № 985426 від 15.05.2018 ОСОБА_1 здійснив оплату витрат на транспортування пошкодженого автомобіля Toyota Highlander, номерний знак НОМЕР_3 , від смт. Закупне Чемеровецького району Хмельницької області до місця проведення ремонту ТОВ «Гранд Мотор» м. Хмельницький на загальну суму 2500 грн. (а.с. 25 т. 1).

Відповідно до акту виконаних робіт ГМ-К-С06264 від 30.11.2018 ТОВ «Гранд Мотор» проведено відновлювальних робіт належного позивачу автомобіля на загальну суму 132 262 грн. 17 коп., які були сплачені ОСОБА_1 , про що свідчить відмітка «Оплачено» (а.с. 27-28 т. 1).

Відповідно до акта виконаних робіт ГМ-К-С08168 від 30.11.2018 ТОВ «Гранд Мотор» проведено відновлювальних робіт належного позивачу автомобіля на загальну суму 28944 грн. 30 коп., які були сплачені ОСОБА_1 , про що свідчить відмітка «Оплачено» (а.с. 29 т. 1).

Згідно із звітом про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 636/10-18, та висновків щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 636/10-18, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota Highlander, номерний знак НОМЕР_3 , складає 230 526 грн. 16 коп.; вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Highlander, без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження становить - 197 923 грн. 07 коп.

Згідно з квитанцією № 0.0..1 від 22.10.2018 ОСОБА_1 здійснив оплату на рахунок ТОВ «Клевер Експерт» за проведення оцінки вартості матеріального збитку в розмірі 1250 грн. (а.с. 21 т. 1).

Як вбачається із акта № 155/18 огляду колісного транспортного засобу від 24.05.2018 судовим експертом ОСОБА_4 було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу за участю представника ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», за проведення даного огляду ОСОБА_1 було сплачено 350 грн. (а.с. 24 т. 1).

21.05.2018 ОСОБА_1 звертався до ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» із повідомленням про настання події. Та 03.12.2019 ОСОБА_1 звертався до ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» із заявою про страхове відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілої особи транспортного засобу - Toyota Highlander, номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 15-16 т. 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦПК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦПК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з роз`ясненнями п. 4 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Згідно з роз`ясненнями п. 16 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв`язку із цим при пред`явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язку з`ясовується судом першої інстанції, у зв`язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд першої інстанції правильно виходив з того, що на завдавача шкоди ОСОБА_3 може бути покладено обов`язок щодо відшкодування шкоди в розмірі 97 099 грн. 56 коп., як різницю між фактичною вартістю ремонту і страховим відшкодуванням, яке стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна».

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на те, що судом безпідставно взято до уваги акти виконаних робіт ГМ-К-С06264 від 30.11.2018 та ГМ-К-С08168 від 30.11.2018, звіт № 636/10-18 від 02.11.2018, які не є належними доказами по справі. Оскільки, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили, а оцінюється сукупно з іншими доказами. Крім того, зазначені акти та звіт є достатніми та допустимими письмовими доказами, в розумінні ст. ст. 76, 79-80 ЦПК України, що обґрунтовують розмір заподіяних збитків. Такі докази відповідачем не спростовано, в ході розгляду справи відповідач не скористався своїми процесуальними правами на подачу доказів на спростування даних обставин, в тому числі на заявлення клопотання про призначення у справі судової експертизи.

Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його ухваленні. В основному доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду щодо їх оцінки, та не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність.

А тому, підстав у межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 06 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 травня 2020 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай