Провадження №2/760/67/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

23 липня 2020 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Козленко Г.О.,

за участю секретаря - Хліменкової А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 96 524,46 грн, судові витрати та витрати на правову (правничу) допомогу. В обґрунтування позову позивач зазначив, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №АК/6596406 від 24.06.2017, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «ГАЗ» д.н.з. « НОМЕР_1 ». 23.10.2017 близько 20 год. 50 хв. У м. Києві по вул. Гречка, 8 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля «ГАЗ», д.н.з. « НОМЕР_1 » - під керуванням ОСОБА_2 , яка допустила зіткнення з автомобілем «Пежо», д.н.з. « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_4 .

Відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києва від 04.01.2018 водія ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно постанови Подільського районного суду м. Києва від 04.01.2018, ОСОБА_2 23.10.2017 приблизно о 20 год. 50 хв., по вул. М.Гречка, 8, в м. Києві, в стані алкогольного сп`яніння, не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималася безпечної дистанції, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем «Пежо», д.н.з. « НОМЕР_2 », чим порушила п.п. 2.9, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, в результаті чого вчинила правопорушення, передбаченого ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Автомобіль «Пежо», д.н.з. « НОМЕР_2 » був застрахований згідно договору добровільного страхування транспортного засобу «КАСКО» №379/17-Т/Ц2 від 17.05.2017 у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». Згідно Звіту про визначення вартості відновлюваного ремонту №14687 від 04.11.2017 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Пежо», д.н.з. « НОМЕР_2 » склала 118 467,20 грн.

За заявою потерпілої особи ТОВ «ОТП Лізинг» та виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору страхування транспортного засобу «КАСКО» №379/17-Т/Ц2 від 17.05.2017 та розрахунку страхового відшкодування, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 117 029,35 грн, що підтверджується платіжним дорученням №9027 від 08.11.2017.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу «ГАЗ» д.н.з. « НОМЕР_1 », була застрахована за Полісом №АК/6596406 від 24.06.2017 в ПрАТ «СК «ВУСО», ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулося до ПрАТ «СК «ВУСО», з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу.

Факт ДТП 23.10.2017 був визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом №09692-24 від 08.10.2018.

На підставі страхового акту, співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» в сумі 96 524,46 грн, що підтверджується платіжним дорученням №22664 від 08.10.2018.

14.01.2019 між ПрАТ «СК «ВУСО» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено Договір №14/01/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування №АК/6596406 від 24.06.2017. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо солідарного стягнення з відповідачів вищевказаної суми заборгованості, оскільки останні добровільно відмовляються сплатити заборгованість.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02.08.2019 відкрито спрощене позовне провадження.

Ухвалою суду призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відзив на позовну заяву відповідачами не подано.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи позивача було повідомлено належним чином. 23.07.2020 до суду від представника позивача надійшла заява, відповідно до якої просить розглянути справу за його відсутності та наявними матеріалами справи, позов підтримує в повному обсязі та не заперечує шляхом винесення заочного рішення.

Відповідачі в судове засідання не з`являлися, про час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Згідно вимог ст.280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, відповідно до ст.ст.223, 280 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає ухваленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.280 та відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 1 ст. 3 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві, суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, №303-A, параграф 29).

Судом встановлено, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту №АК/6596406 від 24.06.2017, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «ГАЗ 31105-801» д.н.з. « НОМЕР_1 ». 23.10.2017 орієнтовно о 20 год. 50 хв. в м. Києві на вул. М.Гречка, 8 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля «ГАЗ 31105-801», д.н.з. « НОМЕР_1 » - під керуванням ОСОБА_2 , яка допустила зіткнення з автомобілем «Peugeot», д.н.з. « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_4 .

Відповідно до Постанови Подільського районного суду м. Києва від 04.01.2018 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.

Автомобіль «Peugeot», д.н.з. « НОМЕР_2 » був застрахований згідно договору добровільного страхування транспортного засобу «КАСКО» №379/17-Т/Ц2 від 17.05.2017 у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». Згідно Звіту про визначення вартості відновлюваного ремонту №14687 від 04.11.2017 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Peugeot», д.н.з. « НОМЕР_2 » склала 118 467,20 грн.

Також, за заявою потерпілої особи ТОВ «ОТП Лізинг» та виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору страхування транспортного засобу «КАСКО» №379/17-Т/Ц2 від 17.05.2017 та розрахунку страхового відшкодування, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 117 029,35 грн, що підтверджується платіжним дорученням №9027 від 08.11.2017.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу «ГАЗ 31105-801» д.н.з. « НОМЕР_1 », була застрахована за Полісом №АК/6596406 від 24.06.2017 в ПрАТ «СК «ВУСО», ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулося до ПрАТ «СК «ВУСО», з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу.

Факт ДТП 23.10.2017 був визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом №09692-24 від 08.10.2018.

На підставі страхового акту, співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» в сумі 96 524,46 грн, що підтверджується платіжним дорученням №22664 від 08.10.2018.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На підставі страхового акту, на виконання вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» було зроблено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» в сумі 96 524,46 грн.

Відповідно до ч.38.1.1 п (а) ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Страхувальник після виплати страхового відшкодування має право регресного позову до страхувальника або водія ТЗ, який спричинив ДТП: - а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 08.10.2018, що підтверджується платіжним дорученням.

Отже, відшкодувавши моральну шкоду в сумі 96 524,46 грн, заподіяну відповідачем внаслідок ДТП 23.10.2017, ПрАТ «СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до відповідачів щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, а саме 96 524,46 грн на підставі ч.38.1.1 п (а) ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Ст. 979 ЦК України, визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У відповідності з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної сторони у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно приписів ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

14.01.2019 між ПрАТ «СК «ВУСО» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено Договір №14/01/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку №1 до договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування №АК/6596406 від 24.06.2017. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо солідарного стягнення з відповідачів вищевказаної суми заборгованості, оскільки останні добровільно відмовляються сплатити заборгованість.

Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідачів вищевказаної суми заборгованості.

З метою досудового врегулювання спору, 20.01.2019 та повторно 25.06.2019 відповідачам було направлено Акт (Вимогу) про відшкодування збитків в порядку регресу, але останні не проводили ніяких платежів.

В судовому засіданні встановлено, що ПрАТ «СК «ВУСО» виплатив страхове відшкодування, а за жоговором відступлення прав вимоги ФОП ОСОБА_1 набув право на стягнення виплачених коштів із винної особи.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача належить стягнути судовий збір в сумі 965,25 грн.

У відповідності зі ст. 133 ч. 3 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.

Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.

Згідно зі ст. 137 ч. 2 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

01.02.2019 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , з одного боку та Адвокатським об`єднанням «МАЗУРЕНКО ВОЙТЮК ТА ПАРТНЕРИ» в особі керівника, адвоката Мазуренко Сергія Сергійовича, який діє на підставі Статуту адвокатського об`єднання та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 18.05.2017 №6069/10 був укладений договір №6 про надання правової (правничої) допомоги від 01.02.2019.

Таким фахівцем у галузі права, який дійсно надає позивачу правничу допомогу у справі є - адвокат Самойленко П.М. та адвокат Мазуренко С.С., що підтверджується договором про надання правової (правничої) допомоги та ордером на представництво адвокатом.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відтак, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідачів витрат за надання правничої допомоги в розмірі 9 605,00 грн.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-13, 17, 18, 76-82, 89, 133, 137, 141, 242, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280, 354 ЦПК України, ст.ст. 261, 512, 993, 1191 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_5 , юридична адреса: АДРЕСА_3 ) завдані збитки в порядку регресу у розмірі 96 524,46 грн, 965,25 грн витрат по судовому збору та 9 605,00 грн витрат на правову (правничу) допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя - Г.О. Козленко