№ 207/998/20
№ 2/207/888/20
17 грудня 2020 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Подобєд О.К.
при секретарі Онищенко Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової Аліни Анатоліївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової Аліни Анатоліївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що з грудня 2019 року лютий 2020 року вона почала отримувати пенсію в значно меншому розмірі. За даних обставинах вона звернулась до представників Пенсійного фонду, які повідомили їй, що утримання частини пенсії здійснюється згідно Постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 05.12.2019 року виданої приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва, Клітченко О.А., за виконавчим провадженням № 60736356,яке було відкрито на підставі Виконавчого напису Приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області, Гамзатовою А.А. Вважає що виконавчий напис було вчинено з порушенням норм чинного законодавства, не на підставі документів, які обов`язково повинні бути надані нотаріусу для підтвердження наявності та безспірності заборгованості, а тому просить суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник. в судове засідання не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти винесення заочного розгляду справи не заперечували.
Представник відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином.
Відповідач-2 приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової Аліни Анатоліївни у судове засідання не з`явилась. Через канцелярію суду надала відзив на позовну заяву, з якого вбачається що позовні вимоги вона не підтримує, а також просить розглянути позовну заяву за її відсутності.
Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна в судове зсідання не з`явилась, повідомлена належним чином причину неявки суду не повідомила.
Відповідно до положень ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивачка проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст. 280 та відповідно до ч.1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
На підставі ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, дійшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав:
Як вбачається з матеріалів справи між ОСОБА_1 та ПАТ «Платинум Банк» правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитним договором № 147 від 22.03.2019 року є ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» укладений кредитний договір № 1250/ 4551DCLRKZPT від 15.09.2014 року.
З виконавчого напису від 16.11.2019, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А., який зареєстрований в реєстрі за № 7853 вбачається, що нотаріус пропонує звернути стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником по кредитному договору № 1250/ 4551DCLRKZPT від 15.09.2014 року укладеним з Публічним акціонерним товариством «ПЛАТИНУМ БАНК» правонаступником якого є ТОВ ФК «ЖЕНЕВА», шляхом стягнення заборгованості за період з 22.03.2018 року по 30.10.2019 року у розмірі: 34 579,27 грн. перерахування коштів у розмірі: 23 567,63 гривень, в тому числі: 9 087,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 45,74 грн. - прострочена заборгованість за комісією; 970,36 грн прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 4 377,29 грн. строкова заборгованість за сумою кредиту; 153,75 грн.- строкова заборгованість за комісією; 19 945,13 грн стокова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; а також 650,00 грн за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат», які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача.
Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліку документів за якими стягнення проводиться у безспірному порядку.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
В матеріалах справи відсутні докази, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» відповідним договором, крім того не врахувала пропуск ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» строку позовної давності. Крім цього, позивачка не визнає заборгованість, а повідомлення про порушення основного зобов`язання вона не отримувала. Таким чином, документи, що подані нотаріусу не можливо вважати безспірними.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, ст.50,87,88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Згідно з п. 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
Відповідно до п. 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджен`ого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, нотаріусу, окрім іншого, повинні бути надані оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання.
В Постанові КЦС ВС від 23.01.2018 в справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» правонаступником якого є ТОВ «ФК «ЖЕНЕВА» зазначений у написі є безспірним. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивачка звернулась одразу до суду після початку стягнення з нього заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечив розмір боргу, це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні.
Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а як встановлено судом заборгованість не є безспірною.
Враховуючи викладене суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
У відповідності до частини 1статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, позивач має право на відшкодування відповідачем-1 понесених витрат щодо судового збору, сплаченого за подання позову в розмірі 840,80 грн. та 420,40 грн., оскільки виходячи з норм Закону України «Про нотаріат» у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулись до ного. У зв`язку з чим суд вважає відмовити у задоволенні позову в частині стягненням з приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової Аліни Анатоліївни судовий збір.
В задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідачів правої допомоги суд вважає за необхідним слід відмовити оскільки в матеріалах прави відсутні касові ордери та квитанції щодо суми наданих послуг.
Виходячи з викладеного, керуючись 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», статтями 3,4,5,12,13,77,81,141,259,263-266,268,274,279, 280-288 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової Аліни Анатоліївни, третя особа, яка не заявліє самостійних вимог приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити у повному обсязі.
Визнати виконавчий напис № 7853 від 16.11.2019 року, вчинений Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А., про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА», заборгованості за кредитним договором № 125/4551 DCLRKZPT від 15.09.2014 року в розмірі 35 229,27 гривень таким, що не підлягає виконанню.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Головуючий суддя О.К. Подобєд