ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року

м. Харків

справа № 638/6521/19

провадження № 22-ц/818/828/20

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Коваленко І.П.,

суддів: Овсяннікової А.І., Сащенка І.С.,

за участі секретаря: Дмитренко А.Ю.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2

апелянт: ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і поділ майна, що є спільною сумісною власністю, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі її представника ОСОБА_4 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 травня 2019 року, постановлену суддею Шестак О.І., -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і поділ майна, що є спільною сумісною власністю.

Також ОСОБА_1 подав клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, в якому просив накласти арешт на наступне майно: квартиру АДРЕСА_1 ; автомобіль Nissan Note, 2011р.в., д.н.з. НОМЕР_1 ; автомобіль Skoda Fabia Combi, 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 .

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 травня 2019 року заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 ; автомобіль Nissan Note, 2011р.в., д.н.з. НОМЕР_1 ; автомобіль Skoda Fabia Combi, 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 .

Ухвала мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Ухвалою цього ж суду від 31 травня 2019 року виправлено описку в ухвалі Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 травня 2019 року вказавши по всьому тексту ухвали назву вулиці, на якій розташований будинок АДРЕСА_2 , на яку накладений арешт ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 травня 2019 року як « ОСОБА_6 ».

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_4 падала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду, з урахування виправлень, внесених ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 травня 2019 року скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що жодних обґрунтованих припущень щодо обставин, які зумовлюють ризик істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, позивачем не наведено та жодних доказів таких обставин не надано.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з`явились, ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи у його відсутності, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 повістку отримав, про що свідчить зворотне повідомлення.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову це вжиття комплексу заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Вжиття цих заходів має гарантувати реалізацію позовних вимог у разі задоволення позову і застосовуються лише до позовів про визнання та про присудження.

Відповідно до п. 2 ч.1, ч. 3 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Тобто, забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає, що вказане майно є предметом його позову, однак перебуває у фактичному володінні відповідача, тому існує реальна можливість передачі майна третім особам, тобто є загроза вибуття майна з фактичного володіння, що в майбутньому перешкоджатиме реалізації прав позивача щодо майна як власника. У зв`язку з цим, на думку позивача, необхідно вжити заходів забезпечення позову.

Матеріали справи свідчать, що предметом розгляду справи є спір з приводу розірвання шлюбу та поділу майна подружжя, яке є спільною сумісною власністю, до якого належить спірне майно.

Отже, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

З урахуванням встановлених судом обстави колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Виділені матеріали справи свідчать, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 20 червня 2008 року; автомобіль Nissan Note, 2011р.в., д.н.з. НОМЕР_1 ; автомобіль Skoda Fabia Combi, 2007 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 зареєстровано за ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію та акт прийому-передачі автомобіля.

Вказані обставини учасниками справи не заперечується.

Виходячи із співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам і відповідності видів забезпечення позову позовним вимогам, а також враховуючи те, що на даний час власником спірного нерухомого майна є саме відповідачка ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно.

ОСОБА_2 ухвалу суду не оскаржувала.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є третьою особою у справі, яка заявляє самостійні вимоги.

Так, ОСОБА_3 звернулася до суду із самостійним позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права власності предметом якого є автомобіль Skoda Fabia Combi, 2007 р.в.

Будь-яких позовних вимог з приводу майна: автомобіль Nissan Note, 2011р.в. та квартири АДРЕСА_1 , позовна заява ОСОБА_3 не містить .

За таких обставин, вважати, що накладенням арешту на вказану квартиру та автомобіль Nissan Note, 2011р.в., якимось чином порушуються права апелянта не можна.

Будь-яких доказів того, що спірний автомобіль належить апелянту, матеріали справи не містять.

Також, апеляційний суд звертає увагу на те, що сама відповідачка ухвалу суду не оскаржує, а отже погоджується з нею.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та суттєвими не являються, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали, яка постановлена з дотриманням вимог закону.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі її представника ОСОБА_4 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 травня 2019 року залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повну постанову складено 17 березня 2020 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді - А.І. Овсяннікова

І.С. Сащенко