Провадження №2-о/155/36/20
Справа №155/97/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Адамчук Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Ревуцької М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин та встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа Перемильська сільська рада Горохівського району Волинської області,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся в суд з заявою, в якій просить встановити факт, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є її батьком. Також просить встановити факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №084626 від 16 квітня 2004 року, який виданий на ім`я ОСОБА_2 , належить ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свою заяву мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке заявник має намір успадкувати. Остання є спадкоємцем майна померлого батька за законом, однак в неї відсутні документи, які б підтверджували родинні відносини з покійним батьком, оскільки в свідоцтві про її народження батько зазначений як « ОСОБА_2 », а в свідоцтві про смерть він значиться як « ОСОБА_2 ». Також розбіжність існує і у вищевказаному державному акті, так як спадкодавець там зазначений як « ОСОБА_2 », а в свідоцтві про смерть « ОСОБА_2 ». Зазначені розбіжності є перешкодою в подальшому оформленні спадщини. З огляду на це, просить встановити вищевказані факти.

Заявник, ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явилася, однак в поданій до суду письмовій заяві вимоги підтримала повністю, просила задовольнити заяву, а справу слухати у її відсутність.

Представник заінтересованої особи, Перемильської сільської ради Горохівського району Волинської області, в судове засідання не з`явилася, однак подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала щодо задоволення заяви.

Враховуючи, що в дане судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

А відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Згідно з п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Згідно з листом Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 18 березня 1997 року Горохівським РВ УМВС України у Волинській області та свідоцтвом про народження стверджується, що заявник народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . Її батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Як вбачається з державного акта на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №084626 від 16 квітня 2004 року, спадкодавець, тобто батько заявника, значиться як ОСОБА_2 .

Однак, свідоцтвом про смерть стверджується, що батько заявника помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і значиться як « ОСОБА_2 ».

Довідкою Перемильської сільської ради Горохівського району Волинської області №70 від 16 січня 2020 року стверджується, що єдиним спадкоємцем майна за законом після смерті ОСОБА_2 є його дочка ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину шляхом спільного проживання. Заповіт спадкодавця в сільській раді не посвідчувався.

Враховуючи вищевикладене, те, що представлені заявником докази на підтвердження факту родинних відносин, а також факт належності правовстановлюючого документу в контексті положень ст.ст.76-80 ЦПК України є належними, допустимими, достовірними та достатніми, спір щодо спадкового майна відсутній, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_4 є підставною та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.12, 81, 265, 268, 315-319 ЦПК України, п.7, п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд,

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №084626 від 16 квітня 2004 року, який виданий на ім`я ОСОБА_2 , належить ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п.1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Головуючий