Справа № 204/803/20
Провадження № 4-с/204/10/20
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2020 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

за участю секретаря Єфімової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Чечелівський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересована особа ОСОБА_2 , на бездіяльність держаного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2020 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 , на дії Чечелівський ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересована особа ОСОБА_2 , на бездіяльність держаного виконавця, в якій прохала суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Чечелівського ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Мишка А.В. по невнесенню до Автоматизованої системи виконавчого провадження інформації та всіх документів виконавчого провадження №58180195 та зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу органу виконавчої служби до компетенції якої належить вирішення цього питання, у виконавчому провадженні №58180195 вносити до Автоматизованої системи виконавчого провадження в порядку і строки визначені чинним законодавством відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень у виконавчому провадженні в т.ч. відомості про всі документи, отримані на запит державного виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії. Вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування скарги зазначала, що на примусовому виконанні Чечелівського відділу державної виконавчої служби м.Дніпра знаходиться виконавче провадження №58180195 від 24.01.2019 року з виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20.06.2018 року, яким було вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. У виконавчому провадженні №58180195 неодноразово змінювались виконавці і на сьогодні його веде державний виконавець ОСОБА_4 . Стягувач неодноразово зверталась до відділу ДВС і письмовими заявами з приводу виконавчого провадження. Зокрема у заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач просила державного виконавця із посилання на конкретні вимоги ЗУ «Про виконавче провадження» вчинити низку виконавчих дій, спрямованих на ефективне виконання рішення суду. 4 лютого 2020 року представник стягувача звернувся із письмовою заявою на ім`я начальника відділу ДВС ОСОБА_5 в якій просив внести до Автоматизованої системи виконавчих проваджень всі документи виконавчого провадження, у тому числі скарги, заяви (клопотання) сторін, інших учасників виконавчого провадження, та матеріали за результатами їх розгляду, оскільки стягував постійно проживає за межами України в м. Краків (Республіка Польща) і не може особисто відвідувати відділ ДВС і ознайомлюватись з матеріалами виконавчого провадження у прийомні дні оскільки це спричиняє незручності у її житті і потребує витрачання особистого часу і коштів на проїзд до м. Дніпро. Однак, державні виконавці на сьогодні не вживають жодних дій по внесенню всіх документів виконавчого провадження до Автоматизованої системи виконавчих проваджень (далі АСВП).

В той же час чинним законодавством України для стягувач а ОСОБА_1 передбачена можливість цілодобового, вільного і безоплатного доступу до матеріалів виконавчого провадження через Автоматизовану систему виконавчого провадження (далі - АСВП) реалізованого Міністерством юстиції України через веб-сайт у мережі Інтернет.

Відсутність повної інформації в АСВП порушує принцип гласності та відкритості виконавчого провадження і право стягувача на своєчасне і повне отримання інформації про виконання судового рішення; про існуючий розмір заборгованості; про надходження коштів і своєчасність їх перерахування стягувачу; про правильність віднесення тих чи інших платежів до конкретного виконавчого провадження; про здійснення регулярних дій щодо перевірки фінансового стану боржника; про направлення запитів і отримання відповідей на них тощо, у зв`язку з чим, стягувач вимушена звернутись до суду із цією скаргою.

У судове засідання представник скаржниці не з`явився, але надав суду заяву у якій скаргу підтримав, наполягав на її задоволенні просив розглядати її без його участі, та стягнути витрати на правову допомогу.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, причин неявки не повідомив, письмових заперечень на скаргу не надавав.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги скаржника підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У судовому засіданні встановлено, що 20.06.2018 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська було розглянуто цивільну справу №204/4126/17 та ухвалено рішення, яким вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі виконавчого листа виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська у справі №204/4126/17 Чечелівським ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження №58180195 від 24.01.2019 року.

У зв`язку із зміною підпорядкування відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції №870 від 09.10.2019р. і наказу Міністерства юстиції України «Про утворення міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції України» №3173/5 від 16.10.2019р. відділ ДВС змінив назву на Чечелівський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Як вбачається з матеріалів справи, скаржниця ОСОБА_1 постійно проживає за межами України, у м. Краків (Польська Республіка).

На час подання скарги та розгляду справи, виконавче провадження №58180195 веде державний виконавець Мишка Анна Володимирівна, яка прийняла його до провадження 17.01.2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.02.2020 року представник стягувача звернувся із письмовою заявою на ім`я начальника відділу ДВС ОСОБА_5 в якій просив внести до Автоматизованої системи виконавчих проваджень всі документи виконавчого провадження, у тому числі скарги, заяви (клопотання) сторін, інших учасників виконавчого провадження, та матеріали за результатами їх розгляду (заяв стягувача від 22.01.2019, 28.02.2019, 05.03.2019, 21.03.2019, 25.04.2019, 19.09.2019, 28.12.2019, 24.01.2020, 04.02.2020 р.р.). Як вбачається з матеріалів справи, дані заяви та документи державного виконавця щодо результатів розгляду зазначених заяв в АСВП відсутні. Державним виконавцем до АСВП внесено лише 5 документів, а саме: постанова про відкриття ВП від 24.01.2019 року, постанова від 15.05.2019 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника, постанова від 17.01.2020 року про передачу виконавчого документа/провадження, постанова від 17.01.2020 року про прийняття до виконання ВП.

Так, як наголошує ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Європейський Суд з прав людини, неодноразово у своїх рішеннях наголошував, що права на звернення до суду та виконання судового рішення, гарантовані статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це складова права на справедливий судовий захист, яка також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

В рішенні «Войтенко проти України» Європейський Суд з прав людини знову повторює, що ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок.

У своєму рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року Європейський суд з прав людини зазначив, що передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Тобто, практика Європейського суду з прав людини переконливо свідчить про те, що невід`ємною умовою забезпечення права на суд є виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 ст. 32 Конституції України визначено, що кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею.

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Згідно з ч.1 ст.8 ЗУ «Про виконавче провадження» реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України. Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово. Інформація повинна містити відомості про час її розміщення.

Відповідно до ч. 4 зазначеної статті, рішення виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. У разі тимчасової відсутності доступу до автоматизованої системи допускається виготовлення документів на паперових носіях з подальшим обов`язковим внесенням їх до автоматизованої системи не пізніше наступного робочого дня після відновлення її роботи.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 2432/5 від 05.08.2016, автоматизована система виконавчого провадження комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.

Згідно з п.п. 2-4 Розділу IV Положення виконавцем до АСВП обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень. До Системи в обов`язковому порядку вносяться також відомості про всі документи, отримані на запит державного виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії.

Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Системи одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії. У разі здійснення виконавчої дії за межами органу державної виконавчої служби (офіса приватного виконавця) відомості про таку дію вносяться до Системи не пізніше наступного робочого дня після її проведення.

Постанови виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Системи. Виготовлення постанов та інших документів виконавчого провадження не в Системі забороняється.

Документи виконавчого провадження, у тому числі скарги, заяви (клопотання) сторін, інших учасників виконавчого провадження, та матеріали за результатами їх розгляду є матеріалами виконавчого провадження і його невід`ємною частішою абз. 2 п.7 розділу І Правил, ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджений Наказом Міністерства юстиції`України №1829/5 від 07.06.2017 року.

Основною інформаційною базою про здійснення виконавчого провадження є Автоматизована система виконавчого провадження - п. 5 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції' України № 512/5 від 02.04.2012 року.

Отже, державним виконавцем вносяться відомості про вчинення всіх виконавчих дій у виконавчому провадженні до АСВП, доступ до якої є відкритим у мережі Інтернет з урахуванням наявного у сторони виконавчого провадження ідентифікатору для доступу до інформації про виконавче провадження.

Оскільки за приписами вищевказаного Закону та Положення АСВП забезпечується централізоване зберігання документів виконавчого провадження, а також надання сторонам виконавчого провадження інформації про виконавче провадження та виготовлення документів виконавчого провадження, вказане означає, що інформація, яка внесена до АСВП виконавцем в межах конкретного виконавчого провадження щодо проведених дій на примусове виконання виконавчого документа є офіційною та може бути використана в спорі стороною, яка є учасником виконавчого провадження, з посиланням на наявні в АСВП дані, в процесі оскарження нею дій чи бездіяльності державного виконавця з приводу вжиття/невжиття виконавцем ефективних, своєчасних і в повному обсязі заходів щодо примусового виконання виконавчого документа, виданого на виконання рішення компетентного органу.

В свою чергу, як було встановлено судом, матеріали справи та відомості з АСВП не містять заяв стягувача та документів державного виконавця, щодо результатів їх розгляду.

Враховуючи викладене, скарга ОСОБА_1 в частині визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця Мишка А.В. по невнесенню до Автоматизованої системи виконавчого провадження інформації та всіх документів виконавчого провадження слід задовольнити.

Щодо вимог скарги про зобов`язання державного виконавця у виконавчому провадженні №58180195 вносити до Автоматизованої системи виконавчого провадження в порядку і строки визначені чинним законодавством відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень у виконавчому провадженні в т.ч. відомості про всі документи, отримані на запит державного виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії, суд зазначає наступне.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність державного виконавця на їх відповідність вимогам закону, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання судового контролю за виконанням рішень полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено закріплений Конституцією України принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням суду є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію суду й виходить за межі завдання цивільного судочинства.

Таким чином, вимоги скарги про зобов`язання на майбутнє державного виконавця відділу вносити до Автоматизованої системи виконавчого провадження відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень у виконавчому провадженні в т.ч. відомості про всі документи, отримані на запит державного виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії, з урахуванням наявності випадків, встановлених ч.4 ст.8 ЗУ «Про виконавче провадження», які допускають тимчасове не внесення таких документів, встановити існування чи відсутність яких суд позбавлений можливості, є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань цивільного судочинства, а тому в цій частині задоволенню не підлягає.

В свою чергу, відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, зазначені вимоги в частині зобов`язання державного виконавця внести до АСВП вже існуючі на час розгляду скарги, відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень, заяв сторін та відповідей на них, у виконавчому провадженні є законними та обґрунтованими.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, вимоги заявника підлягають частковому задоволенню.

Що стосується доводів заяви про стягнення витрат на правову допомогу, в скарзі заявник зазначила, що очікує понести витрати на правову допомогу в розмірі 9 000 грн. В свою чергу, представник заявника просив стягнути з Чечелівського ВДВС у м.Дніпрі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції судові витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.

Суд дослідивши зазначені вимоги, вважає їх такими, що не підлягають задоволенню по наступним підставам.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ч. 3, 4, 5 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів заявника під час судового розгляду справи судом першої інстанції здійснював адвокат Верба Андрій Петрович, який на підтвердження повноважень представника надав суду Договір про надання правової допомоги від 04.02.2020 року підписаний сторонами: замовником ОСОБА_1 та адвокатом Вербою А.П., ордер на надання правової допомоги АЕ № 1013674 від 04.02.2020 року, виписаний на підставі договору від 04.02.2020 року, а також копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 738 від 24.12.2011 року.

Як встановлено в ч. 4 ст. 58 ЦК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Таким чином, повноваження адвоката Верби А.П., як представника заявника підтверджені в порядку, встановленому чинним цивільним процесуальним законодавством, - ордером. Подання суду інших документів з цією метою не передбачене.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

На підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, представник заявника надав Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 31.03.2020 року, відповідно до якого, обсяг правової допомоги склав 10,25 год. З ціною 1000 грн. за годину. Загальна сума наданих послуг з правничої допомоги становить 10 250 грн.

Представником заявника ОСОБА_6 було надано також копію банківської квитанції № 28907 від 31.03.2020 року, відповідно до якої на користь АБ «Верба і партнери» сплачено 5000 грн., де платником вказано ОСОБА_1 , призначення платежу «часткова оплата гонорару за надання правової допомоги у сп. №204/803/20 згідно договору б/н від 04.02.2020 року».

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Суд, беручи до уваги власні пояснення скаржника та мотивування викладені в скарзі, щодо постійного проживання ОСОБА_1 в м. Краків ( ОСОБА_7 Республіка), не може прийняти як належний доказ зазначену квитанцію про оплату правової допомоги, оскільки доказів її перебування в м. Дніпрі в дату сплати коштів 31.03.2020 року суду надано не було, будь-яких підписи, в тому числі на квитанції відсутні, поля квитанції щодо реквізитів пред`явленого платником документа не заповнені, ОСОБА_1 також не була присутня в судовому засіданні, яке було призначене того-ж дня - 31.03.2020 року, що у своїй сукупності позбавляє суд можливості прийти до достовірного переконання щодо особи-платника коштів та як наслідок, наявності доказів підтвердження понесених витрат на правову допомогу.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Враховуючи викладене, беручи до уваги предмет та підстави скарги, строк розгляду справи та процесуальну поведінку заявника під час судового провадження, недоведеність того факту, що витрати на правову допомогу, пов`язані з розглядом саме даної справи були дійсно понесені ОСОБА_1 , суд вважає необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню вимоги представника заявника ОСОБА_6 про стягнення на користь скаржника ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн., у зв`язку з їх недоведеністю.

Згідно ст. 452 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Вимоги скарги про стягнення витрат пов`язаних з розглядом справи, зокрема поштових витрат у розмірі 500 грн., витрат пов`язаних з прибуттям до суду за місцем розгляду справи у розмірі 5000 грн. та витрат за відрив від звичайних занять у розмірі 4723 грн. задоволенню не підлягають, у зв`язку з відсутність доказів їх понесення стороною скаржника.

Оскільки судом скаргу задоволено частково, з Чечелівського ВДВС м. Дніпра Південно-Східного МУМЮ (м.Дніпро) на користь держави, підлягають стягненню судові витрати в розмірі 840 грн. 80 коп. пов`язані з розглядом скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1, 5, 8, 18, 19 Закону України «Про виконавче провадження», Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 2432/5 від 05.08.2016 року, ст. ст. 12, 13, 76- 82, 89, 133, 137, 141, 246, 259, 263-265, 447-452 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на дії Чечелівський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (адреса місцезнаходження: м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, буд. 100), заінтересована особа ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_2 ) на бездіяльність держаного виконавця задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Чечелівського ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Мишка А.В. по невнесенню до Автоматизованої системи виконавчого провадження інформації та всіх документів виконавчого провадження № 58180195.

Зобов`язати державного виконавця Чечелівського ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Мишка А.В. або іншу посадову особу органу виконавчої служби до компетенції якої належить вирішення цього питання, у виконавчому провадженні № 58180195 внести до Автоматизованої системи виконавчого провадження відомості про проведені виконавчі дії та прийняті процесуальні рішення у виконавчому провадженні в тому числі відомості про всі документи, отримані на запити державного виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії, станом на 31.03.2020 року.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Стягнути з Чечелівського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) на користь держави судовий збір за подачу скарги у розмірі 840 грн. 80 коп.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повного тексту ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя Т.О. Дубіжанська