Ухвала

22 грудня 2020 року

м. Київ

справа №205/8012/16-ц

провадження № 61-9728св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

треті особи: ОСОБА_5 , приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Римська Анастасія Вікторівна,

розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , подану її адвокатом Вербою Андрієм Петровичем, про ухвалення додаткового рішення,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Римська А. В., про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування його державної реєстрації та визнання права власності.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська

від 24 травня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2018 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_1 подала касаційну скаргу.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2019 року частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2018 року, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Від адвоката ОСОБА_1 - Верби А. П. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, яким вирішити питання про судові витрати, понесені позивачем у суді касаційної інстанції (сплачений нею судовий збір у розмірі 7 652,36 грн), поклавши їх на відповідачів.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається, крім іншого, і з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Таким чином, встановлено дискреційне повноваження суду зазначити в резолютивній частині судового рішення про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України.

Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Разом із тим, такий обов`язок у випадку передачі справи на новий судовий розгляд не покладено.

Результат аналізу зазначених норм дає підстави для висновку, що якщо суд апеляційної інстанції скасував ухвалу суду першої інстанції або суд касаційної інстанції скасував судове рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, розподіл судового збору у справі, в тому числі сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги, здійснює той суд, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеним у постанові від 18 травня 2020 року у справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028сво18).

Аналогічний правовий висновок сформовано Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27 червня 2018 року № 756/1529/15-ц (провадження

№ 14-242 цс18), від 13 березня 2019 року № 753/1534/16-ц (провадження

№ 14-56цс19), де зазначено, що під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат колегія суддів вважала, що, оскільки за наслідками розгляду касаційної скарги оскаржувані рішення скасовані та справа направлена на розгляд до суду першої (апеляційної) інстанції, розподіл судових витрат не здійснюється.

У справі, що переглядається, встановлено, що Верховний Суд постановою від 12 червня 2019 року скасував постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 січня 2018 року, справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Тобто остаточного рішення по суті спору касаційний суд не приймав, а тому підстав для вирішення питання про розподіл судових витрат додатковим рішенням (постановою) немає.

Керуючись статями 141, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , подану її адвокатом Вербою Андрієм Петровичем, про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Римська Анастасія Вікторівна, про визнання права власності відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович