№ 207/1687/20
№ 2/207/1091/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Погребняк Т.Ю.

при секретарі Білецькій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське цивільну справу за позовом Керівника Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради "Міська лікарня швидкої медичної допомоги" до ОСОБА_1 про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Керівник Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради "Міська лікарня швидкої медичної допомоги" з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь держави в особі Кам`янської міської ради кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_2 у розмірі 27 477 грн. 24 коп.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ухвалою Баглійського районного суду від 17.12.2019 у справі №207/2966/19 (КП №0001493 від 30.07.2019) ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за примиренням із потерпілою ОСОБА_2 із закриттям кримінального провадження, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України визнав в повному обсязі. Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 30.07.2019 року, приблизно об 11 годині 10 хвилин - у світлий час доби, керуючи службовим медичним санітарним автомобілем «Gelli СК» н.з. НОМЕР_1 , здійснював рух заднім ходом, по території під`їзної дороги, прилеглої до будівлі комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Центра первинної медико-санітарної допомоги №2», розташованого за адресою: вул. Січеславський шлях №1 у м. Кам`янське, в напрямку виїзду з території, з метою подальшого виїзду на проїжджу частину вул. Січеславський шлях у м.Кам`янське. Перед початком руху заднім ходом для забезпечення безпеки руху, водієві ОСОБА_1 необхідно було переконатись, що він своїм маневром не скоїть перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, у разі необхідності звернутися за допомогою до інших осіб, з метою не створювати небезпеки або перешкоди іншим учасникам руху і уникнути скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, ОСОБА_1 необхідно було діяти відповідно до вимог п. 10.9. Правил дорожнього руху України, де зазначено: - п.10.9 «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки або перешкоди іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він при необхідності повинен звернутися за допомогою до інших осіб». Однак, в порушення вимог вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху України, ОСОБА_1 проявляючи недбалість, почав здійснювати рух заднім ходом, не звернувшись за допомогою для забезпечення безпеки руху до інших осіб, у зв`язку з чим, він не мав об`єктивної можливості переконатися у відсутності на лінії руху керованого ним транспортного засобу пішоходів і в безпеці виконуваного їм маневру руху заднім ходом. В результаті ОСОБА_1 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка рухалася біля правої задньої бічної частини вищевказаного автомобіля в попутному йому напрямку. Внаслідок наїзду пішоходу ОСОБА_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 856-Е від 27.08.2019 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого черезвертельного перелому шийки правої стегнової кістки, синців, садни на правій нижній кінцівки, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних пошкоджень, як викликавши тривалий розлад здоров`я більше 21 дня. Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 11/10.1/786 від 19.08.2019, дії водія автомобіля «Gelli СК» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не відповідали вимогам пункту 10.9 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП. У прямому причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, що спричинило настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_2 знаходиться порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.10.9.Правил дорожнього руху України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія ОСОБА_1 , потерпілій ОСОБА_2 заподіяні тілесні ушкодження, з приводу чого вона перебувала на стаціонарному лікуванні в відділенні травматології та ортопедії КЗ «Кам`янської міської лікарні швидкої медичної допомоги «ДОР», яка на даний час перетворена в Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» в період з 30.07.2019 по 20.09.2019. Витрати вказаного закладу охорони здоров`я на лікування потерпілої склали 27 477 грн. 24 коп., чим завдано матеріальних збитків державі на вказану суму.

Факт лікування потерпілої та витрат на їх лікування підтверджується довідкою Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» № 301 від 02.06.2020 та довідкою калькуляцією.

Враховуючи те, що саме злочинними діями ОСОБА_1 потерпілій ОСОБА_2 були спричинені тілесні ушкодження, внаслідок яких остання лікувалась у КЗ «Кам`янської міської лікарні швидкої медичної допомоги «ДОР» на теперішній час - Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» і вина ОСОБА_1 доведена в суді, а відповідачем в добровільному порядку шкода не відшкодована, тому є всі підстави для стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілої, тобто матеріальних збитків, завданих державі внаслідок вчиненого кримінального правопорушення.

Державі внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1 було завдано шкоду на загальну суму 27 477 грн. 24 коп., яка на момент пред`явлення позову в добровільному порядку не відшкодована.

У зв`язку з цим, звертаючись до суду із позовною заявою в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради та Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілої від кримінального правопорушення у сумі 27 477 грн. 24 коп., прокурор реалізує свої представницькі повноваження у сфері захисту державної власності.

Від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, в обгрунтування відзиву зазначив, що прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Однак, всупереч вимогам ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурором не надано жодного доказу на підтвердження своєї позиції, містяться лише посилання на норми законодавства України. Участь прокурора в судовому процесі є можливою за умови, крім іншого, обгрунтування підстав для звернення до суду, а саме причину нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтвердження відсутності такого органу. Таким чином, відповідач вважає, що захищати інтереси держави повинні, насамперед, відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Крім того, прокурором до позовної заяви додано необгрунтований розрахунок витрат на лікування, а саме щоденні накладні витрати визначено у довідці калькуляції загальною сумою у розмірі 560,76 грн. Проте, які саме витрати включено у вказану суму - не зрозуміло. Накладні витрати це витрати на управління та обслуговування виробництва і збут продукції, які впливають на фінансовий результат діяльності підприємства, їх визначають за сукупністю різних ознак. Накладні витрати включають заробітну плату управлінського і господарського персоналу, амортизаційні відрахування та витрати на утримання і поточний ремонт об`єктів і господарського інвентаря, поштові, телеграфні й канцелярські витрати, різні податки і збори, витрати на охорону праці, зберігання і реалізацію готової продукції, деякі непродуктивні витрати (від браку, простоїв, нестачі) тощо. Однак, у довідці калькуляції окремо враховано заробітну плату, відрахування на заробітну плату, тому віднесення тих самих витрат вдруге у тій самій довідці калькуляції є протизаконним. Також, належним чином не підтверджено, що до накладних витрат включено ті, які були понесені під час надання медичної допомоги саме потерпілій за кримінальним провадженням, внаслідок якого подано позовну заяву у справі.

Від Керівника Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, який діє в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради "Міська лікарня швидкої медичної допомоги" до суду надійшла відповідь на відзив, в якому він зазначив, що підставою для звернення прокурора з позовом в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради та КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» стало невиконання зазначеними органами своїх повноважень щодо вжиття цивільно-правових заходів з метою захисту та поновлення порушеного майнового права на відшкодування понесених витрат з бюджету на лікування особи, потерпілої від злочину. Вказане свідчить про усвідомлену пасивну поведінку уповноважених суб`єктів щодо нездійснення захисту інтересів держави. Дніпродзержинською місцевою прокуратурою листами на адресу Кам`янської міської ради від 26.05.2020 №04/31-2881вих-20, на адресу КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» від 25.05.2020 № 04/31-2845 вих-20 повідомлялися зазначені уповноважені органи про закінчення розгляду Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська 17 грудня 2019 року кримінального провадження відносно відповідача та про наявність факту витрачання бюджетних коштів закладом охорони здоров`я на лікування потерпілої від кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , наголошувалося, що на момент ухвалення судом рішення відносно ОСОБА_1 питання щодо відшкодування за його рахунок цих витрат, не вирішувалося. Проте, незважаючи на наявність відповідних повноважень, Кам`янською міською радою не вживалися належні та ефективні заходи цивільно-правового характеру для припинення порушення майнових прав територіальної громади, як то стягнення з відповідача сум бюджетних коштів, витрачених на лікування ОСОБА_2 ні в період закінчення нею лікування з 20.09.2019, ні після отримання листа прокуратури у травні 2020 року, ні після направлення прокурором повідомлення про представництво у липні 2020 року. Аналогічно, не вживалися будь-які цивільно-правові заходи і з боку лікарні. Наведені факти бездіяльності підтверджуються відповідями Кам`янської міської ради та КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» та відсутністю у Єдиному державному реєстрі судових рішень даних про відкриття районними судами проваджень за позовами цих органів до ОСОБА_1 про відшкодування сум, витрачених на лікування ОСОБА_2 . Отже, сам факт не звернення до суду з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та, відповідно, мав за мету отримання відшкодування понесених бюджетних витрат свідчить про те, що вищезазначені органи неналежно виконують свої повноваження, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з таким позовом. Також, що жодна процесуальна норма не зобов`язує прокурора з`ясовувати причини незвернення до суду відповідним органом, на якого покладено такі повноваження.

Крім того, що стосується розміру накладних витрат, їх величина, відповідно до довідки калькуляції, становить 315,42 грн. за 1 ліжко-день та, відповідно, 15 455,58 грн. за весь курс лікування. З метою обґрунтування складових суми 315, 42 грн. приєднано до матеріалів позову у якості доказів пояснювальну записку економіста КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги». Єдиним нормативно-правовим документом, який регулює визначення вартості витрат лікувального закладу є Порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 545 (545-93-п) від 16.07.1993 (зі змінами та доповненнями, внесеними Постановою КМУ від 19.09.2012 № 868). Долучена до матеріалів позову довідка калькуляція бюджетної вартості лікування потерпілої ОСОБА_2 за своїм змістом відповідає Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 (545-93-п) від 16.07.1993 (зі змінами та доповненнями, внесеними Постановою КМУ від 19.09.2012 № 868) та не містить витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання, тому є належним доказом. Інших документів на підтвердження витрат, ні ж ті, що передбачені цим Положенням, законодавством України не передбачено.

Від представників позивачів - Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради "Міська лікарня швидкої медичної допомоги" до суду надійшли письмові клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять задовольнити позов.

Суд, взявши до уваги позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ухвалою Баглійського районного суду від 17.12.2019 року (арк.с. 12) у справі №207/2966/19 (КП №0001493 від 30.07.2019) ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за примиренням із потерпілою ОСОБА_2 із закриттям кримінального провадження, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України визнав в повному обсязі. Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 30.07.2019 року, приблизно об 11 годині 10 хвилин - у світлий час доби, керуючи службовим медичним санітарним автомобілем «Gelli СК» н.з. НОМЕР_1 , здійснював рух заднім ходом, по території під`їзної дороги, прилеглої до будівлі комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Центра первинної медико-санітарної допомоги №2», розташованого за адресою: вул. Січеславський шлях №1 у м. Кам`янське, в напрямку виїзду з території, з метою подальшого виїзду на проїжджу частину вул. Січеславський шлях у м.Кам`янське. Перед початком руху заднім ходом для забезпечення безпеки руху, водієві ОСОБА_1 необхідно було переконатись, що він своїм маневром не скоїть перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, у разі необхідності звернутися за допомогою до інших осіб, з метою не створювати небезпеки або перешкоди іншим учасникам руху і уникнути скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, ОСОБА_1 необхідно було діяти відповідно до вимог п. 10.9. Правил дорожнього руху України, де зазначено: - п.10.9 «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки або перешкоди іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він при необхідності повинен звернутися за допомогою до інших осіб». Однак, в порушення вимог вищевказаних пунктів Правил дорожнього руху України, ОСОБА_1 проявляючи недбалість, почав здійснювати рух заднім ходом, не звернувшись за допомогою для забезпечення безпеки руху до інших осіб, у зв`язку з чим, він не мав об`єктивної можливості переконатися у відсутності на лінії руху керованого ним транспортного засобу пішоходів і в безпеці виконуваного їм маневру руху заднім ходом. В результаті ОСОБА_1 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка рухалася біля правої задньої бічної частини вищевказаного автомобіля в попутному йому напрямку. Внаслідок наїзду пішоходу ОСОБА_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 856-Е від 27.08.2019 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого черезвертельного перелому шийки правої стегнової кістки, синців, садни на правій нижній кінцівки, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних пошкоджень, як викликавши тривалий розлад здоров`я більше 21 дня. Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи № 11/10.1/786 від 19.08.2019, дії водія автомобіля «Gelli СК» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не відповідали вимогам пункту 10.9 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП. У прямому причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, що спричинило настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_2 знаходиться порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.10.9.Правил дорожнього руху України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія ОСОБА_1 , потерпілій ОСОБА_2 заподіяні тілесні ушкодження, з приводу чого вона перебувала на стаціонарному лікуванні в відділенні травматології та ортопедії КЗ «Кам`янської міської лікарні швидкої медичної допомоги «ДОР», яка на даний час перетворена в Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» в період з 30.07.2019 по 20.09.2019.

Згідно довідки калькуляції (арк.с. 14), наданої КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», витрати на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_2 від злочину, скоєного відповідачем, за період з 30.07.2019 року по 20.09.2019 року склали 27 477 грн. 24 коп.

Посилаючись на те, що відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, чинним законодавством покладено на особу, яка вчинила злочин, прокурор в інтересах позивачів на підставі ст. 1206 ЦК України, просить суд стягнути завдану відповідачем шкоду на користь держави.

Відповідно до ухвали від 07 листопада 2019 року у справі № 912/2385/18 ВП ВС згідно частини четвертої статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Отже, прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. При цьому суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи.

Як вбачається з письмових клопотань представників позивачів, в інтересах яких заявлено позов, вони обізнані про факт та обставини порушення їх прав, повністю підтримують заявлений позов.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно роз`яснень, наданих у п.11 Постанови Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009р., оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 3 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Згідно роз`яснень, наданих у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.95р. «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», суддя чи суд при відданні обвинуваченого до суду зобов`язані перевірити, чи заявлено позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, чи є в матеріалах справи документи лікувального закладу про причину і термін перебування потерпілого на стаціонарному лікуванні.

Згідно роз`яснень, наданих у п.3 вищевказаної Постанови, термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Згідно роз`яснень, наданих у п.6 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України звернув увагу судів на те, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні.

Як видно зі змісту вищевказаної ухвали суду Баглійського районного суду від 17.12.2019 року (арк.с. 12) у справі №207/2966/19, позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 заявлено не було.

Як вбачається зі змісту наданого лікувальним закладом документу про термін перебування потерпілої ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні, остання знаходилась на стаціонарному лікуванні у період з 30.07.2019 р. по 20.09.2019 р. у відділенні травматології та ортопедії. При цьому, як зазначив вищевказаний лікувальний заклад, КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» із позовом про стягнення з відповідача витрат на стаціонарне лікування потерпілої до суду не звертався, оскільки на момент лікування ОСОБА_2 винну особу у скоєнні злочину відносно неї не було встановлено.

Отже, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку про те, що лікування потерпілої ОСОБА_2 в умовах стаціонару у лікувальному закладі КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» у період з 30.07.2019 р. по 20.09.2019 р. відбулося внаслідок злочинних дій відповідача, через що саме відповідач є особою, яка має відшкодувати понесені медичним закладом витрати на лікування потерпілої.

Розмір нарахованих витрат на лікування відповідає Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України № 545 (545-93-п) від 16.07.1993 (зі змінами та доповненнями); долучена до матеріалів позову довідка-калькуляція бюджетної вартості лікування потерпілої ОСОБА_2 за своїм змістом відповідає вказаному Порядку та наведений у ній розрахунок не спростовано відповідачем шляхом, тому є належним доказом.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним позовні вимоги Керівника Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради "Міська лікарня швидкої медичної допомоги" до ОСОБА_1 про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення задовольнити у повному обсязі, а доводи відповідача, викладені у відзиві на позов відхилити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд, приймаючи до уваги те, що позивача звільнено від сплати судового збору, вважає необхідним, на підставі ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 1166, 1187, 1206 ЦК України, ст. ст. 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Керівника Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради "Міська лікарня швидкої медичної допомоги" до ОСОБА_1 про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави в особі Кам`янської міської ради (, м. Кам`янське, майдан Петра Калнишевського, 2) кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 27477 (двадцять сім тисяч чотириста сімдесят сім) гривень 24 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 2102 (дві тисчі сто дві) гривні.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий у справі Погребняк Т.Ю.