Справа № 362/5496/19
Провадження № 4-с/362/5/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.03.2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі :

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

за участю секретаря судових засідань - Яренко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Василькові Київської області справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Святошинський районний відділ Державної виконавчої служби м. Києва, ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И В :

17.09.2019 р. ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Святошинського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві, в якій просить визнати неправомірними дії державного виконавця та зобов`язати його винести постанову про зняття арешту з майна ОСОБА_1 .

Свою скаргу заявник обґрунтовує тим, що 14.06.2018 р. державним виконавцем Святошинського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві було винесено постанову про арешт майна боржника на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника була наявна заборгованість по сплаті аліментів. Разом з тим, заявник, посилаючись на те, що заборгованість по сплаті аліментів погашена ним у повному обсязі, вважає дії державного виконавця щодо незняття арешту та вказану постанову неправомірними, та такими, що порушують його права, у зв`язку з чим звернувся до суду з даною скаргою.

Представник заявника до суду не зявився, подавши заяву про розгляду справи у його відсутності. Скаргу підтримує, просить її задовольнити.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду повідомлено не було.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, тому суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності державного виконавця та заінтересованої особи.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що в провадженні Святошинського РВДВС у м.Києві перебуває виконавче провадження № 55326352 з виконання судового наказу № 362/5623/17, виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області 26.10.2017 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів.

Постановою державного виконавця Святошинського РВДВС Компанець Р.В. від 14.06.2018 р. накладено арешт на майно, що належить боржнику.

Однак, як вбачається з Відповідно до довідки-розрахунку від 03.02.2020 р., заборгованість ОСОБА_1 станом на 03.02.2020 р. становить 0,00 грн. Із вказаної довідки також вбачається, що станом на 14.06.2018 р. була наявна заборгованість по аліментним платежам.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.2 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Оскільки на час винесення оскаржуваної постанови про арешт майна боржника від 14.06.2018 року у виконавчому провадженні № 55326352 у боржника ОСОБА_1 була наявна заборгованість по сплаті аліментів, тому суд вважає, що оскаржувана постанова була винесена державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим відмовляє в задоволенні скарги у даній частині.

Разом з тим, положеннями ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до п.7 ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» однією з підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, оскільки судом встановлено, заборгованість по сплаті аліментів погашена заявником у повному обсязі , однак начальник Святошинського районнойго відділу ДВС міста Київ своїм листом від 22.08.2019 р. відмовила у зняті арешту з манна через відсутність підстав, суд вважає, що такі дії є неправомірними, і такими, що порушують права заявника, та приходить до висновку про необхідність зобов`язання уповноваженого державного виконавця Святошинського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві. зняти арешт з усього майна заявника, накладений відповідно до постанови про арешт майна боржника від 14.06.2018 року, винесеної нею в межах виконавчого провадження № 55326352.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259-261, 268, 352-355, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Зобов`язати уповноваженого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві зняти арешт з усього майна ОСОБА_1 , накладений відповідно до постанови про арешт майна боржника від 14.06.2018 р., винесеної в межах виконавчого провадження № 55326352.

В решті вимог скарга задоволенню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Кравченко Л.М.