Дата документу 16.12.2020
Справа № 937/5722/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 грудня 2020 року м. Мелітополь
Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі головуючого судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання Левандовська О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача, такою, що втратила право користування житловим приміщення, а саме будинком АДРЕСА_1 .
Позов обґрунтований тим, що позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 ., що зареєстровано в установленому законом порядку. Разом з позивачкою у будинку зареєстровано місце проживання двох її дочок ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , та трьох дітей останньої. ОСОБА_2 більше двадцяти років тому вийшла заміж і з позивачкою за місцем реєстрації не проживає. На даний час відповідачка розлучилась із чоловіком та проживає зі співмешканцем, її адресу та місце роботи позивачка не знає. Позивачка неодноразово просила ОСОБА_2 знятися з реєстрації, але вона цього так і не зробила, хоча більше двадцяти років у будинку не проживає, там немає її речей. Позивачка є пенсіонеркою, має третю групу інвалідності, і реєстрацію місця проживання відповідачки у будинку перешкоджає оформити субсидію на комунальні послуги. Таким чином позивачка, як власниця зазначеного будинку, позбавлена права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном, у зв`язку з чим, вимушена звернутися з вказаним позовом до суду.
Ухвалою судді від 26.08.2020 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням учасників справи, призначено судовий розгляд.
Сторони у судове засідання не з`явилися.
Від позивачки надійшла до суду заява про розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог, у випадку неявки відповідачів не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідачка в судове засідання не з`явилась, судова повістка направлялась за зареєстрованим місцем проживання і була повернута підприємством поштового зв`язку за закінченням терміну зберігання. На підставі ч. 8 ст. 128 ЦПК України суд вважає відповідачку належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання.
З урахуванням викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням клопотань позивачки про слухання справи за її відсутності та в зв`язку з неявкою відповідачів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню за наступними підставами.
Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачці на праві приватної власності належить 13/20 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.11.2020 року № 234088997.
Співвласником інших 7/20 частин вказаного житлового будинку є ОСОБА_4 .
Згідно з довідкою про склад сім`ї від 12.08.2020 року, у будинку АДРЕСА_1 до складу сім`ї входять: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (дочка), ОСОБА_5 (онук), ОСОБА_6 (онук), ОСОБА_7 (онук) /а.с.6/.
Крім того, у вказаному будинку також зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 /а.с. 12/.
Відповідно до довідки голови квартального комітету № 47, зареєстрована у буд. АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , з 1990 року не мешкає за даною адресою.
В силу того, що місце проживання відповідача зареєстроване за вказаною адресою у будинку, що належить позивачці, але не проживає там тривалий час понад 20 років, позивач не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном.
Згідно з частиною 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Частиною 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Оскільки відповідачі мешкали за однією адресою разом з позивачкою як члени її сім`ї, суд приходить до висновку про застосування при вирішенні спору норм ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України.
Так, відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом.
Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника квартири, в тому числі і колишні, користуються жилим приміщенням нарівні з власником. Відповідно до ст.ст. 9, 156, 157 ЖК України сам факт припинення сімейних відносин з власником (власниками) квартири не позбавляє колишніх членів його (їх) сім`ї права користуватися займаним приміщенням і не є підставою для їх виселення з цього жилого приміщення.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Отже, виходячи з зазначених положень закону, член сім"ї власника зберігає право користування займаним приміщенням саме на тих умовах, на яких він поселився в житлове приміщення і користується ним нарівні з власником, а втрачає член сім"ї власника право користування цим будинком лише з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України.
Оскільки, як було встановлено судом, відповідачка як член сім`ї власника будинку не мешкає у будинку АДРЕСА_2 без поважних причин, понад 20 років, інше не встановлено домовленістю між ними, тому на підставі статті 405 ЦК України, відповідачка може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, і тому позов підлягає задоволенню.
На підставі ст. 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 89, 247, 265 ЦПК України, ст.ст. 9, 156, 157 ЖК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
СУДДЯ: Ю.В. Ковальова