Ухвала

13 березня 2020 року

м. Київ

справа № 752/492/16-ц

провадження № 61-2424ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув заяву Інституту права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України про роз`яснення ухвали Верховного Суду від 13 лютого 2020 року у справі за позовом Інституту права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2015 року Інститут права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про стягнення заборгованості.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 лютого 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року, у задоволенні позову Інституту права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України відмовлено.

У грудні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Інституту права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права й порушення норм процесуального права, заявник просив скасувати оскаржувані судові рішення і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 28 грудня 2019 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Інституту права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року відмовлено на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України, оскільки ця справа є малозначною відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України.

У січні 2020 року до Верховного Суду вдруге надійшла касаційна скарга Інституту права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права й порушення норм процесуального права, заявник просив скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Ухвалою Верховного Суду від 13 лютого 2020 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Інституту права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року відмовлено на підставі пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України, оскільки ця касаційна скарга вже була предметом касаційного перегляду.

У березні 2020 року Інститут права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України звернувся до Верховного Суду із заявою про роз`яснення ухвали Верховного Суду від 13 лютого 2020 року.

Заява мотивована тим, що суд в ухвалі про відмову у відкритті касаційного провадження невірно зазначив, що ця справа є малозначною.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз`яснено, що роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

З урахуванням наведеного підстав для роз`яснення судового рішення Верховного Суду немає, оскільки у ньому викладені мотиви, які є зрозумілими, а доводи заяви Інституту права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України по суті направлені на внесення змін до нього.

Керуючись статтею 271 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви Інституту права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України про роз`яснення ухвали Верховного Суду від 13 лютого 2020 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Черняк