Справа №538/129/20
Провадження по справі №2/538/133/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 року м. Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Бондарь В.А.

з участю секретаря судового засідання - Волошиної Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача: на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , 2018 року народження, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття починаючи з 24 січня 2020 року та аліменти на її утримання до досягнення їх сином трьохрічного віку в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісяця.

В обґрунтування позову позивач вказала, що 10.06.2017 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. За час шлюбу в них народився син - ОСОБА_3 , 2018 року народження. Дитина проживає разом з нею. Так, з часу її відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами і на даний час вони спільне господарство не ведуть, разом не проживають, вона проживає окремо від відповідача. Дитина проживає разом із нею та фактично перебуває повністю на її утриманні. Відповідач працює в ТОВ "Ланет Телеком" (м. Київ) і його заробітна плата становить понад 12 000 грн. в місяць, тобто має постійний регулярний дохід, а тому кошти на те, щоб забезпечити належним чином її та сина у нього є. В зв`язку з тим, що відповідач добровільно не бажає надавати допомогу на утримання сина, не цікавиться які потреби виникають у нього, що необхідно придбати для належного харчування, з одягу чи щось потрібно для розвитку, вона вимушена звернутися до суду. Оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення ним трирічного віку, вона позбавлена можливості вийти на роботу і самостійно себе утримувати. Тому позивач просить позов задоволити.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позов визнає частково, згідний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі по 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Пояснив, що позивачці з осені минулого року перераховував по 3 000 грн. щомісячно, що в загальній сумі на даний час становить 16 558 грн. Також зазначив, що в даний час він не працює і не являється підприємцем. Додав, що в нього є дочка від попереднього шлюбу на яку він теж сплачує аліменти. На даний час живе за рахунок тимчасових недостатньо високих заробітків та періодично проходе курс лікування після отримання струсу мозку кілька років тому та повторного в минулому році під час виконання робіт на висоті. До того зазначив, що на даний час сплачує кредит, який він брав з дружиною для потреб їх сім`ї. Просить позов задоволити частково.

Позивачем подано відповідь на відзив в якому вона посилається на те, що відповідачем не додано належних та допустимих доказів того, що він проходить лікування та встановленого діагнозу щодо струсу головного мозку. До того не надані докази щодо сплати ним аліменти, звертає увагу суду на те, що згідно копії трудової книжки з роботи відповідач звільнився з посади за власним бажанням у день отримання листа з ухвалою Лохвицького районного суду. Вважає доводи відповідача безпідставними і просить суд відмовити в задоволенні відзиву на позовну заяву.

Позивач в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву в якій позовні вимоги визнає і просить суд задоволити їх в повному об`ємі, розгляд справи проводити за її відсутності.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, але подали до суду заяву в якій позов визнають частково і просять суд розглядати справу без їх участі та без фіксації судового засідання технічними засобами.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст. 211 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх належність та достовірність, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду.

Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення.

В ході судового засідання встановлено, що сторони уклали шлюб 20 червня 2017 року, який зареєстрований Лохвицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 50, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 .

Від проживання в зареєстрованому шлюбі сторони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є відповідач ОСОБА_2 , (а.с 5).

Згідно довідки виданої Свиридівської сільською радою Лохвицького району Полтавської області дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином ОСОБА_2 зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 даного кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як зазначено в ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач має ще одну дитину від попереднього шлюбу на утримання якої згідно рішення суду сплачує аліменти, що також підтверджується і доданими до відзиву квитанціями, (а.с. 66-68).

Окрім цього судом встановлено, що згідно копії трудової книжки НОМЕР_2 № НОМЕР_3 на даний час відповідач не працевлаштований, (а.с. 27-33).

До того ж в судовому засіданні встановлено, відповідач у добровільному порядку надає кошти на утримання дитини, продукти харчування та речі, (а.с. 34-42).

Згідно до ч. 1 ст. 184 СК України і роз`яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Суд звертає увагу, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», (відомості Верховної Ради 2017, № 25, ст.291), а саме: ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Посилання позивачки на високий дохід відповідача, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки такі ґрунтуються на припущенні позивачки та не підтвердженні документальними доказами, а тому такі припущення не можуть бути прийняті до уваги судом.

Також суд враховує, ту обставину, що обов`язок по утриманню дітей лягає на плечі обох батьків, які відповідно до ст. 180 СК зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача як аліменти на дитину сторін, суд приймає до уваги встановлені у справі обставини, керуючись принципами законності, справедливості та розумності, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривень.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином встановлена тверда грошова сума в розмірі 1 500 грн. є більшою за 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Тому, з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, матеріальне становище позивачки, відповідача та стан їх здоров`я, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1 500 гривень, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, таке грошове утримання з боку відповідача, узгоджуватиметься з вимогами закону, відповідатимуть інтересам дитини і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача.

Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання позивачки до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трьох років, то суд виходить з наступного.

На момент звернення до суду шлюб між сторонами не розірвано, але проживають вони окремо один від одного.

Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

На підтвердження доводів про платоспроможність відповідача, позивачем не надано суду жодних доказів.

Оскільки відповідач не працює, про що свідчать відомості з трудової книжки, відповідно до якої останній запис був зроблений 17.02.2020 року де відповідач був звільнений за власним бажанням з займаної посади на якій пропрацював 1 рік і 6 місяців. Також відсутні відомості про те, що відповідач зареєстрований у Лохвицькій районній філії Полтавського обласного центру зайнятості, як такий, що шукає роботу, підприємницьку діяльність не здійснює, а отже враховуючи вищевикладене не має можливості надавати матеріальну допомогу своїй дружині. Протилежного сторонами не доведено.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.

Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Однак, позивачем не надано суду доказів того, що її місячний дохід нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого Законом.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2018 року у справі № 161/16931/16-ц.

Суд не бере до уваги той факт, що відповідач періодично проходить лікування після отримання струсу головного мозку, оскільки це не підтверджується доказами доданими до відзиву.

До того ж судом встановлено, що проживаючи в зареєстрованому шлюбі з позивачем відповідач отримав споживчий кредит на потреби їх сім`ї, який сам і виплачує.

Позивач просить стягнути з відповідача на її утримання аліменти в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох років, однак нею не було доведено можливість відповідача реально надавати таку матеріальну допомогу на її утримання, а відповідач не визнав факту того, що він спроможний сплачувати аліменти на її утримання, а тому в задоволенні цих вимог слід відмовити за недоведеністю.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відтак із відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд зобов`язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину та дружину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Керуючись ст. ст. 12, 19, 81, 141, 263-265, 430 ЦПК України, ст.ст. 24, 75, 79, 80, 84, 141, 180, 182, 183, 184, 191 СК України, суд, -

р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів -задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 , жителя: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 аліменти на утримання їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання позову - 28.01.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності зі ст. 430 ч.1 п.1 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 , жителя: АДРЕСА_2 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя Лохвицького районного суду

Полтавської області В.А. Бондарь