Справа № 152/1117/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 грудня 2020 року м. Шаргород

Справа №152/1117/20

Провадження №2/152/395/20

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

розглянувши в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину,

встановив:

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача

1. Виклад позиції позивача.

02.10.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Шаргородського районного суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі Ѕ частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 22.11.2015 року, але із червня 2019 року однією сім`єю не проживає.

Від шлюбу вона та відповідач мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею.

Вона сама виховує та утримує їхнього сина, проте її доходів не вистачає навіть на найбільш необхідні продукти харчування, а також на ліки, одяг та засоби гігієни, тому вона змушена звернутися з вказаним позовом до суду.

Відповідач здоровий, працездатний, працює на посаді інженера загально-будинкових мереж у ТОВ «ЖЕО», де отримує достатній заробіток, інших дітей на утриманні немає, а тому має можливість виконувати обов`язки по утриманню неповнолітнього сина, проте добровільно коштів на утримання дитини не надає.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не прибула, 24.12.2020 року подала заяву про зменшення позовних вимог, у якій зазначила, що згідно із п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України, зменшує позовні вимоги до ОСОБА_2 та просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, а в решті позовні вимоги підтримує. Також, у заяві ОСОБА_1 просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги задовольнити з підстав, що зазначені в позові, в редакції заяви про зменшення позовних вимог (а.с.40).

2. Виклад позиції відповідача.

Правом на подання відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_2 не скористався і відзив на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм діючого ЦПК України, до суду не подавав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 05.10.2020 року (а.с.14-15).

24.12.2020 року відповідач ОСОБА_2 подав до Шаргородського районного суду заяву про визнання у повному обсязі позовних вимог ОСОБА_1 у редакції заяви про зменшення позовних вимог від 24.12.2020 року, не заперечує щодо задоволення позовних вимог в редакції цієї заяви, просить розгляд справи проводити у його та представника адвоката Костриці В.С. відсутності (а.с.41).

ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача

1. Позивач ОСОБА_1 , згідно із заявою від 05.11.2020 року, просить про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити (а.с.26).

2. 24.12.2020 року позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про зменшення позовних вимог, у якій зазначила, що згідно із п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України, зменшує позовні вимоги до ОСОБА_2 та просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, а в решті позовні вимоги підтримує.

У заяві від 24.12.2020 року ОСОБА_1 також просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги задовольнити з підстав, що зазначені в позові, в редакції заяви про зменшення позовних вимог (а.с.40).

3. У судовому засіданні 27.11.2020 року відповідач ОСОБА_2 заявив клопотання про відкладення судового розгляду у зв`язку із необхідністю надання йому професійної правничої допомоги (а.с.30).

4. 10.12.2020 року у судовому засіданні представник відповідача адвокат Костриця В.С. заявив клопотання про відкладення судового засідання та визнання явки позивача у судове засідання обов`язковою для надання особистих пояснень (а.с.37).

5. 24.12.2020 року відповідач ОСОБА_2 подав заяву про визнання у повному обсязі позовних вимог ОСОБА_1 у редакції заяви про зменшення позовних вимог, не заперечує щодо задоволення позовних вимог у редакції цієї заяви, просить розгляд справи проводити у його та представника адвоката Костриці В.С. відсутності (а.с.41).

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

1. Відповідно до ухвали суду від 05.10.2020 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину; відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи на 27.10.2020 року з повідомленням (викликом) сторін, визначено дату другого судового засідання 05.11.2020 року, запропоновано відповідачеві у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву (а.с.14-15).

2. 27.10.2020 року справа знята з розгляду у зв`язку із перебуванням головуючого у справі судді у відпустці через захворювання коронавірусом (а.с.20-23).

3. 05.11.2020 року розгляд справи відкладено на 27.11.2020 року у зв`язку із неприбуттям у судове засідання позивача та відповідача (а.с.24).

4. 27.11.2020 року розгляд справи відкладено на 10.12.2020 року у зв`язку із задоволенням судом клопотання відповідача ОСОБА_2 про звернення для надання йому професійної правничої допомоги (а.с.30).

5. 10.12.2020 року розгляд справи відкладено на 24.12.2020 року у зв`язку із задоволенням судом клопотання представника відповідача адвоката Костриці В.С. про виклик позивача для надання особистих пояснень та визнання явки позивача у судове засідання обов`язковою (а.с.37).

6. В судовому засіданні 24.12.2020 року, відповідно до вимог ч.4 ст.259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати, та на підставі п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України суд постановив ухвалу про прийняття до провадження заяви позивача ОСОБА_1 про зменшення позовних вимог до ОСОБА_2 від 24.12.2020 року та задовольнив клопотання позивача про розгляд справи у її відсутності.

7. Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 4, 5 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнання позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення… У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Суд вважає, що визнання відповідачем позову ОСОБА_1 у редакції заяви про зменшення позовних вимог від 24.12.2020 року не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси відповідача та інших осіб, тому наявні підстави для прийняття судом визнання ОСОБА_2 позовних вимог ОСОБА_1 в редакції заяви від 24.12.2020 року.

В судовому засіданні, відповідно до вимог ч.4 ст.259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати, суд постановив ухвалу про прийняття визнання відповідачем ОСОБА_2 позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину в редакції заяви від 24.12.2020 року про зменшення позовних вимог та про здіснення судового засідання у відсутності відповідача ОСОБА_2 і його представника адвоката Костриці В.С.

8. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що розгляд означеної справи здійснюється в судовому засіданні у відсутності всіх учасників справи, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення, немає.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази.

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати дітей.

Вирішуючи спір суд встановив, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.11.2015 року (а.с.5).

Позивач та відповідач мають неповнолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого в свідоцтві про народження зазначений відповідач, а матір`ю позивач, що вбачається із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.4).

Дитина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні, відповідно до довідки Джуринської сільської ради №1427 від 15.09.2020 року (а.с.10).

Відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає, що вбачається із позовної заяви та не заперечується відповідачем, який, відповідно до заяви від 24.12.2020 року визнав позовні вимоги ОСОБА_1 у редакції заяви про зменшення позовних вимог.

При цьому, судом встановлено, що відповідач фізично здоровий, працездатний, працює на посаді інженера загальнобудинкових мереж у ТОВ «ЖЕО», що вбачається із позовної заяви та наданої відповідачем в якості доказу довідки про його роботу та дохід в ТОВ за останні шість місяців роботи (а.п.44).

Таким чином, суд вважає, що відповідач не позбавлений можливості забезпечувати на рівні з позивачем інтереси та утримання дитини, тобто може надавати допомогу на її утримання, проте від добровільного надання щомісячної матеріальної допомоги на утримання сина ухиляється, оскільки, як вбачається з позовної заяви та досліджених у справі доказів, основний обсяг обов`язків, пов`язаних з утриманням сина ОСОБА_4 покладено на позивача ОСОБА_1 , що ставить останню в скрутне матеріальне становище та у нерівні умови.

До вказаного висновку суд прийшов, виходячи також із того, що відповідачем не надано суду доказів того, що він непрацездатний, або є обмеження, визначені лікарською комісією, щодо неможливості працювати, отримувати дохід та утримувати дитину та з огляду на заяву останнього про визнання позову в редакції заяви про зменшення позовних вимог.

Відтак, суд встановив порушення прав позивача на належне утримання неповнолітньої дитини сторін з боку батька дитини, яке підлягає судовому захисту.

Суд вважає, що позов ОСОБА_1 в редакції заяви про зменшення позовних вимог від 24.12.2020 року підлягає задоволенню, зокрема, слід стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.10.2020 року, тобто з часу пред`явлення позовної заяви до суду, відповідно до ст.191 СК України, до досягнення дитиною повноліття.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати дитину, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно із ст.48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви (ч.1 ст.191 СК України).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України).

Відповідно до положень ст.183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України).

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

За змістом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права та інтересу, зокрема, з позовом про стягнення аліментів.

VІ. Висновки суду.

З огляду на те, що судом встановлено той факт, що відповідач не приймає належної участі у матеріальному утриманні сина і основний обсяг обов`язків по його утриманню покладено на позивача, то це ставить сторони у нерівні умови, тому, позов у редакції заяви про зменшення позовних вимог від 24.12.2020 року підлягає задоволенню, так як обставини, на які зсилається позивач, підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України).

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі ј частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з часу пред`явлення позовної заяви до суду, відповідно до ст.191 СК України, до досягнення дитиною повноліття, зазначаючи, що сама несе обсяг витрат на утримання дитини без участі відповідача, який від матеріального утримання сина ухиляється.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, і, враховуючи, що право позивача на матеріальне утримання дитини з боку батька порушене та підлягає судовому захисту, суд приходить до висновку про те, що позов про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню у повному обсязі в редакції заяви про зменшення позовних вимог від 24.12.2020 року.

При цьому, при визначенні способу стягнення аліментів, суд вважає, що він повинен бути визначений у частці від доходу відповідача, за вибором позивача ОСОБА_1 , а також враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 не заперечує щодо такого способу стягнення аліментів.

До того ж, аліменти, які слід стягнути з відповідача на утримання дитини, слід визначити в розмірі ј частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.10.2020 року, тобто з часу пред`явлення позовної заяви до суду, відповідно до ст.191 СК України, до досягнення дитиною повноліття.

При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання дитиною сторін коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина мала б тоді, коли б утримувалася обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів у частці від доходу якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини і отримання сином сторін надійного стабільного матеріального утримання з боку батька.

Отже, позов ОСОБА_1 в редакції заяви про зменшення позовних вимог від 24.12.2020 року підлягає задоволенню.

VІІ. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК).

Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

При зверненні до суду з означеним позовом ОСОБА_1 не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати.

Так, відповідно до п.3. ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Таким чином, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 840,80 грн. відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 11, 12, 81, 83, 89, 133, 141, 206, 258, 259, 263, 264, 265, ч.4 ст.268, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.ст.179, 180-182, 184, 191 СК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду з 02.10.2020 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок в дохід держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шаргородський районний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином (п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України).

Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них (ч.4 ст.273 ЦПК України).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.268 ЦПК України).

Повне ім`я (для фізичних осіб) учасників справи:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Джурин Шаргородського району Вінницької області, жителька АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України: НОМЕР_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

- відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Хоменки Шаргородського району Вінницької області, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України: НОМЕР_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Повне рішення складено та підписано суддею 24.12.2020 року.

Суддя: