Справа № 296/2718/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участі секретаря судового засідання Четвертухи О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період продовження навчання, -

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 19.07.2018 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та вирішено: «Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з 28 березня 2018 року і до закінчення сином навчання до ІНФОРМАЦІЯ_2 чи до досягнення сином повноліття, у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

Решту позовних вимог залишити без задоволення».

Відповідач ОСОБА_2 19.11.2018 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 04.12.2018 заяву задоволено, суд ухвалив: «Заочне рішення від 19.07. 2018 року ухвалене по цивільній справі № 296/2718/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання скасувати».

У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_4 з посади проведено повторний авторозподіл справи та визначено нового суддю Сингаївського О.П.

Ухвалою від 04.10.2019 справу прийнято до провадження суддею Сингаївським О.П. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала та пояснила, що перебувала із відповідачем у шлюбі, від якого вони мають повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На даний час син продовжує навчання на денній формі у Житомирському національному агроекологічному університеті, навчання платне, позивач самостійно несе витрати з оплати навчання. Їй відомо, що відповідач проживає та працює в Королівстві Іспанія, тому вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина до закінчення ним навчання або до досягнення ним 23-річного віку дивлячись, яка з цих обставин настане раніше.

Представник відповідача заперечила проти задоволення позову та вказала, що відповідач не ухилявся від відповідальності щодо утримання та виховання дитини, сплачував аліменти за рішенням суду до досягнення сином повноліття. Відповідач дійсно проживає разом із сім`єю (дружина та двоє малолітніх дітей від нового шлюбу) в Королівстві Іспанія, проте зараз він не працює, єдиний дохід його родини це гроші, які заробляє його дружина, тому він не може надавати допомогу повнолітньому синові.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, суд встановив наступне.

Сторони є батьками повнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 10).

ОСОБА_3 є студентом факультету ветеринарної медицини денної форми навчання Житомирського національного агроекологічного університету, термін навчання з 01.09.2016 по 28.02.2022 року. Навчання платне, Договір про надання освітніх послуг укладено 01.09.2016 з ОСОБА_1 (а.с. 4-6, 8).

За нормою ст.198 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України, передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як роз`яснено у п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 дійсно проживає в Королівстві Іспанія та, згідно копій сторінок його паспорту, вбачається, що він в`їхав на територію Євросоюзу 14.03.2015 та до цього часу перебуває на території Іспанії (а.с. 98-106).

Відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі (а.с. 60), від якого має двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за якими відповідач здійснює догляд, оскільки не працює. Дружина відповідача працює в компанії HORTICOLA IKERSA.S.R.L. та вся сім`я перебуває на її утриманні (а.с. 61-64, 78, 79-81).

Доходів в Україні ОСОБА_2 також не отримує, що підтверджено відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків №48026 від 14.02.2020, №47965 від 10.02.2020 та №48536 від 25.02.2020 (а.с. 120, 121,123). Також з повідомлення Житомирського міського центру зайнятості від 21.01.2020 за №186/03/20 вбачається, що впродовж періоду з 03.03.2015 по 20.01.2020 ОСОБА_2 на обліку як безробітній не перебував (а.с. 122).

Також з копії трудової книжки ОСОБА_2 вбачається, що 02.03.2015 він за угодою сторін звільнений із останнього місця роботи та подальших записів про влаштування на інше місце роботи чи про взяття на облік до центру зайнятості немає (а.с. 50-58).

Таким чином відповідними доказами підтверджено, що відповідач не має офіційних джерел доходів ні в Іспанії, ні в Україні.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. (ч.2 ст.200 Сімейного кодексу України)

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про спроможність відповідача сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Докази, на які вона посилається, свідчать про потреби повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в допомозі з боку батьків, проте жодним чином не підтверджують реальну можливість відповідача ОСОБА_2 надавати таку допомогу. Сам лише факт проживання

відповідача в Іспанії не може бути належним доказом його задовільного матеріального стану, тому суд приходить до висновку про необгрунтованість позову та відмовляє в його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 257, 261, 267 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період продовження навчання відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом місяця з дня його проголошення.

Суддя О. П. Сингаївський

Повний текст рішення суду виготовлено 03.03.2020.