Справа № 333/4448/19
Провадження № 2/333/248/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого-судді Кулик В.Б., за участю секретаря судового засідання Носаченка О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації), -

В С Т А Н О В И В:

02.08.2019 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулося до суду з позовом, в якому просило: стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суму в якості страхового відшкодування у розмірі 21 854 грн. 17 коп.; стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» судовий збір у розмірі 1 921 грн. 00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № AM 114656, предметом якого є страхування автомобіля «CHEVROLET Cruze», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

04.04.2017 року у м. Запоріжжі, б-p Центральний, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «CHEVROLET Cruze», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «CHEVROLET Lacetti», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2017 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення.

До позивача звернувся Носов Ю.О. з заявою про пошкодження транспортного засобу в зв`язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору.

Позивач на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього здійснив виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_3 в розмірі 21 854 грн. 17 коп.

На адресу відповідача ОСОБА_1 було направлено вимогу року щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування.

Зазначену вимогу було повністю проігноровано та жодних дій, спрямованих на врегулювання даного питання в досудовому порядку, з боку відповідача не було здійснено.

Станом на 26.06.2019 року загальна сума страхового відшкодування становить 21 854 грн. 17 коп., яку відповідачем не погашено.

Ухвалою суду від 12.08.2019 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

07.11.2019 року відповідач ОСОБА_1 надав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог та просив повністю відмовити у позові з наступних підстав. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов за наявності певних підстав. Однак, відповідач не керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів; має право на керування транспортним засобом відповідної категорії; після дорожньо-транспортної пригоди не залишив місце пригоди, не відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та не вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі; дорожньо-транспортна пригода не визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону, що підтверджується моєю заявою від 04.04.2017 року; якщо страховий випадок настав не з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування.

06.10.2016 року відповідачем було укладено договір страхування з ТДВ «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА», що підтверджується Полісом № АК1420550, строк дії до 07.10.2017 року. Приймаючи до уваги, що ДТП відбулася 04.04.2017 року, обов`язок виплатити страхове відшкодування потерпілому лежав на ТДВ «СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА», до якого вже 04.04.2017 року відповідач подав відповідну заяву. Тому, підстави для задоволення позову, на його думку, відсутні.

06.12.2019 року представник позивача надав додаткові пояснення до позовної заяви, в яких зазначив наступне. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» неодноразово зверталося до страхової компанії відповідача, а саме до ТДВ«СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО «ДОМІНАНТА» з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, на які страхова компанія ніяким чином не відреагувала, та відповідно, не відшкодувала шкоду. Після встановлення позивачем факту того, що страхована компанія відповідача перебуває в стані припинення, представником позивача було звернено із вимогою до Моторного (транспортного) страхового бюро України, на яку МТСБУ надало відповідь про те, що воно не може застосувати до зазначеного страховика заходів впливу. З огляду на зазначене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, у задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Судом встановлено наступні обставини справи.

17.01.2017 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № AM 114656, предметом якого є страхування автомобіля «CHEVROLET Cruze», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 6).

04.04.2017 року у м. Запоріжжі, б-p Центральний, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «CHEVROLET Cruze», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «CHEVROLET Lacetti», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2017 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності, обмежено усним зауваженням, внаслідок малозначності скоєного правопорушення (а.с. 17-18).

До ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернувся Носов Ю.О. з заявою від 04.04.2017 року (а.с. 10-14) про пошкодження транспортного засобу в зв`язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком, відповідно до умов Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № AM 114656 від 17.01.2017 року.

Позивач на підставі страхового акту № UA038/L01/01 від 26.04.2017 року (а.с. 22) та розрахунку суми страхового відшкодування від 26.04.2017 року до нього (а.с. 23) здійснив виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_2 в розмірі 21 854 грн. 17 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 3858 від 27.04.2017 року (а.с. 19).

Представник позивача звертався з заявами про страхове відшкодування від 10.10.2018 року, 13.12.2018 року (а.с. 84, 85) про відшкодування шкоди ТДВ «СК «Домінанта», проте відповіді не отримав.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань страхова компанія відповідача ТДВ «СК «Домінанта» перебуває в стані припинення.

Представник позивача звертався зі зверненням до Моторного (транспортного) страхового бюро України щодо невиконання ТДВ «СК «Домінанта» своїх зобов`язань за обов`язковим договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на яке МТСБУ надало відповідь від 13.02.2019 року про те, що воно не може застосувати до зазначеного страховика заходів впливу (а.с. 87).

На адресу відповідача позивачем було направлено претензію від 24.07.2018 року щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування (а.с. 24).

Зазначену вимогу було відповідачем повністю проігноровано та жодних дій, спрямованих на врегулювання даного питання в досудовому порядку, з боку відповідача не було здійснено.

Станом на 26.06.2019 року загальна сума страхового відшкодування становить 21 854 грн. 17 коп., яку відповідачем не погашено.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування у розмірі 21 854 грн. 17 коп.

Учасники справи згідно з її матеріалами мають декілька зобов`язань:

Договірне зобов`язання між позивачем і потерпілою за договором добровільного майнового страхування;

Деліктне зобов`язання між потерпілою та відповідачем із завдання шкоди внаслідок ДТП;

Договірне зобов`язання між відповідачем і ТДВ «СК «Домінанта» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

На виконання договору добровільного майнового страхування позивач сплатив страхове відшкодування у розмірі 21 854 грн. 17 коп.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика (позивач), який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до положень ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Цивільного кодексу України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. 2 ст. 14 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із ч.ч. 1, 4 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, у якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на зазначене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Отже, позивачу як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд може обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 Цивільного кодексу України підстав.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВСУ від 16.09.2016 року по справі № 6-725цс16; постанові ВСУ від 20.01.2016 року по справі № 6-2808цс15; постанова ВСУ від 14.02.2018 року № 754/1114/15-ц.

Виходячи з вищевикладеного позов підлягає до задоволення.

Згідно з ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 229, 259, 264, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації) задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (, р/р НОМЕР_3 в АТ "ОТП Банк", МФО 300528) суму в якості страхового відшкодування у розмірі 21 854 (двадцять одна тисяча вісімсот п`ятдесят чотири) грн. 17 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (, р/р НОМЕР_3 в АТ "ОТП Банк", МФО 300528) судовий збір у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

У виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 04 березня 2020 року.

Суддя: В.Б. Кулик