Єдиний унікальний номер 229/6984/19
Номер провадження 2/229/338/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого -судді Гонтар А.Л.

при секретарі Білик О.А.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника органу опіки та піклування Мельниченко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 11 листопада 2019 року звернулась до Дружківського міського суду із позовними вимогами до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_3 з листопада 2016 року по листопад 2017 року.

Під час цивільного шлюбу у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В листопаді 2017 року сторони припинили відносини. Відповідно до рішення Дружківського міського суду від 11 липня 2018 року з відповідача стягнуті аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини його доходів. Аліменти відповідач сплачує не своєчасно та станом на 01 листопада 2019 року заборгованість зі сплати аліментів становить 19133, 27 грн. З сином відповідач взагалі не спілкується, тоді, як вона не перешкоджає спілкуванню відповідача з сином. З лютого 2018 року відповідач не спілкується з дитиною, не приймає участь у його вихованні, не бажає з ним зустрічатися. Під час сумісного проживання відповідач не дбав про добробут родини, про матеріальне забезпечення родини та не проявляв батьківських почуттів до сина, не проявляв до нього щонайменшої турботи та ласки.

Після припинення шлюбних відносин, відповідач також не піклується про фізичний та духовний розвиток сина, стан його здоров"я, не займається підготовкою сина до самостійного життя; не спілкується з сином, не привітає його із святами. Відповідач уникає будь-якого спілкування із сином та повністю самоусунувся від своїх батьківських прав.

Просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнути на її користь судові витрати та витрати на правічну допомогу.

Ухвалою Дружківського міського суду від 19 листопада 2019 року провадження по справі було відкрито та справу призначено у підготовче засідання на 06 грудня 2019 року (а.с.23-24).

06 грудня 2019 року підготовче засідання було закрито та справу призначено у судове засідання на 23 грудня 2019 року (а.с.31-32).

Позивач ОСОБА_1 прибула у судове засідання, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на те, що позивач не виконує батьківські права, має заборгованість по аліментам, крім того, коли вони мешкали разом він застосував до дитини фізичне насилля. Просила позбавити відповідача батьківських прав.

Представник позивача ОСОБА_2 , у судовому засіданні підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 прибув у судове засідання, позовні вимоги не визнав та пояснив, що він не приймає участь у вихованні дитини, оскільки у них з позивачкою склалися неприязні стосунки. Кожне спілкування з нею, це свара. Йому та його родині вона дитину не надає. Коли вони мешкали разом, вона неодноразово залишала дитину на нього та не хвилювалась. Він дбав про свого сина та її дитину від іншого шлюбу. Такого випадку, щоб він вдарив сина не було взагалі. Бажає виховувати дитину, але без присутності позивачки. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_4 підтримав доводи свого довірителя, просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Суд, заслухавши сторони, їх представників, представника органу опіки та піклування, свідків, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Суд установив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним актовим записом Дружківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецької області № 368 від 19 жовтня 2017 року (а.с.7).

Після того, як сторони стали проживати окремо, малолітня дитина ОСОБА_5 залишилась проживати з матір`ю.

Предметом спору у даній справі є позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедури, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Суд установив, що 11 березня 2020 року Дружківська міська рада дала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 з метою захисту прав та інтересів малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.61-62).

Відповідно до довідки, наданої завідувачем ДНЗ №7 «Зірочка», вихованням дитини займається мати- ОСОБА_1 ОСОБА_5 відвідує дитячий навчальний заклад з 01 серпня 2019 року, за цей час батько дитини до дитячого закладу не з`являвся (а.с.17).

Згідно частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодиться з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України).

Заперечуючи проти позову, представник відповідача ОСОБА_4 посилався на те, що позивач не надала доказів того, що відповідач умисно ухилявся від своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина. Відповідач не вчиняв винних дій щодо не участі у вихованні дитини.

За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також наявності конфлікту між колишнім цивільним подружжям, які не можуть дійти порозуміння у питаннях виховання спільної дитини, а також те, що батько дитини проти позбавлення батьківських прав заперечує, суд, вважає, що не має підстав для позбавлення його батьківських прав.

Висновок органу опіки та піклування в особі Дружківської міської ради від 11 березня 2020 року, згідно якого було визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України).

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших

При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

Стаття 19 СК України встановлює, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Роблячи висновок про доцільність позбавлення батьківських прав комісія з питань захисту прав людини посилалася на показання свідків, які були допитані у судовому засіданні, а саме, психолога навчального закладу, якій відвідує дитина ОСОБА_10 , няні дитини ОСОБА_5 ОСОБА_11 , подруги позивача ОСОБА_16.

Так, свідок ОСОБА_10 повідомила, як психолог, що у дитини взагалі відсутнє поняття про батька, оскільки останній в житті хлопчика не присутній. Як знайома сім"ї позивача ОСОБА_10 зазначила, що спілкується з родиною близько двох років, присутня на святах, часто проводить вихідні з позивачкою, при цьому батька вона жодного разу не бачила.

Свідок ОСОБА_11 , яка від народження ОСОБА_5 є його нянею, повідомила, що ОСОБА_3 припинив приходити до сина, коли остатньому було близько трьох місяців, охарактеризувала відповідача як ввічливу та виховану людину, однак звернула увагу, що близько його не знає. Також повідомила, що під час прогулянок з дитиною неодноразову зустрічала відповідача, той вітався, але з дитиною не спілкувався.

Свідок ОСОБА_16 повідомила, що є близькою подругою родини позивача, буває на сімейних святах, часто бачиться з дитиною При цьому батька ОСОБА_5 не бачила поряд з сином з того, часу, як ОСОБА_1 та ОСОБА_3 припинили сумісне проживання. Інформацією володіє зі слів позивача.

З боку відповідача була допитана мати ОСОБА_3 ОСОБА_19 , яка охарактеризувала стосунки між позивачем та відповідачем, як взаємно недружні. Повідомила, що зі слів сина він бажає спілкуватися з дитиною, але без присутності позивача. На думку свідка погані стосунки між батьками негативно впливають на дитину і є перешкодою у спілкуванні батька з дитиною. Свідок запевнила,суд, що ОСОБА_1 не дозволяє сину спілкуватися з батьком, оскільки її не влаштовує розмір аліментів, які сплачує відповідач.

В основу висновку комісія по захисту дітей поклала свідчення свідків позивача і не узяла до уваги свідчення свідка з боку відповідача, за таких обставин суд не погоджується із висновком органу опіки та піклування Дружківської міської ради від 11 березня 2020 року, оскільки цей висновок немотивований і суперечить інтересам дитини.

Крім того, комісія не узяла до уваги, що дитині ІНФОРМАЦІЯ_2 виповнилось два роки, як можливо спілкуватися батьку без матері з дитиною, починаючи з трьох місяців і якої на час подання позовної заяви тільки виповнилось два роки.

Суд установив, що відповідач ОСОБА_3 ухиляється від сплати аліментів.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01 листопада 2019 року, встановлено, що заборгованість ОСОБА_3 по аліментах на утримання дитини за період з липня 2018 року по жовтень 2019 року становить 19133,27 грн. (а.с.12).

Але, не сплата аліментів, не є підставою для позбавлення батьків батьківських прав.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач жодних доказів про винне ухилення відповідача від виконання батьківських прав суду не надала.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню на користь той стороні, позовні вимоги якої задоволено, оскільки суд, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, то у стягненні судових витрат слід також відмовити.

Керуючись ст. 4,10,11,12,13,76,77,78,79,80,81,133,258,263,264,265,267,268 ЦПК України ( в редакції 2017 року), суд

в и р і ш и в :

в задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення виготовлено 20 березня 2020 року.

Суддя: А. Л. Гонтар

,