справа № 631/662/20
провадження № 2/631/648/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 грудня 2020 року селище міського типу Нова Водолага
Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Мащенко С. В.
секретаря судового засідання Ракової С. А.
розглянувши заочного та усно у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та інтересах якої діє адвокат Мезін Віталій Вікторович до ОСОБА_2 , із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на боці відповідача ОХОЧЕНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ «Про визнання особу такою, що втратила право користування права жилим приміщенням»,-
07.08.2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , від імені та інтересах якої діє адвокат Мезін В. В. до ОСОБА_2 , із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на боці відповідача Охоченської сільської ради «Про визнання особу такою, що втратила право користування права жилим приміщенням», на обґрунтування якої представник позивача зазначив, що позивачу належить на праві приватної власності житловий будинок, з надвірними будівлями, що розташований за адресом: АДРЕСА_1 .На даний час у вказаному житловому будинку зареєстровані ОСОБА_3 , 1981 року народження, ОСОБА_4 , 2003 року народження; ОСОБА_5 , 2010 року народження; ОСОБА_6 , 2011 року народження; ОСОБА_2 , 1974 року народження. На даний час фактичне місце мешкання ОСОБА_2 , 1974 року народження невідоме, зв`язку з ним не має. Відповідач, будучи зареєстрований у вищевказаному житловому будинку, створює позивачу перешкоди у здійсненні нею права користування будинком, в оформленні та нарахуванні субсидії. Таким чином, коли член сім`ї без поважних причин понад один рік не проживає в житловому приміщені та не бере участь у витратах по утриманню будинку, а також за наявності інших обставин. Таким чином, відповідач втратив право користування житлом на підставі його відсутності більш ніж одного року в даному житловому приміщенні. Фактом реєстрації відповідач змушує позивача нести додаткові витрати на утримання житла, в зв`язку з чим просили визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресом: АДРЕСА_1 .
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце засідання повідомлялась належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомила, але надала заяву, зареєстровану за вхідним № 5644/20-вх від 05.10.2020 року, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі й просить його задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення (а. с. 30).
Представник позивача Мезін В. В., що діє за ордером серії ДН № 113081, виданим на підставі договору про надання правової допомоги від 06.08.2020 року, а також свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (серії ДН № 5686), виданого 24.12.2019 року Радою адвокатів Донецької області, в судове засідання не з`явився, 04.11.2020 року звернувся до суду із відповідним клопотанням (вхідний № ЕП-2158/20-вх) про виклик та допит у якості свідків ОСОБА_7 , яка зареєстрована за адресом: АДРЕСА_1 та ОСОБА_8 , яка зареєстрована за адресом: АДРЕСА_1 , яке задоволено та ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 04.11.2020 року та 02.12.2020 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 викликано в судове засідання для допиту в якості свідків(а. с. 37, 39 - 41).
Крім того, представник позивача адвокат Мезін В. В. надав заяву, зареєстровану під вхідним № ЕП-1868/20-вх від 24.12.2020 року про проведення розгляду справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Також просив не розглядати клопотання про допит свідків у зв`язую із тим, що із-за погіршення ситуації з хворобою COVID-19, свідки не в змозі з`явитися для допиту у суд (а. с. 61).
Відповідач ОСОБА_9 у судове засідання теж не з`явився, про місце та час розгляду справи був сповіщений своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України (шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-порталі Судової влади України), про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за його відсутності не надав (а. с. 26, 32, 33, 34 - 35, 36, 43, 44 45, 46, 47, 48, 49, 50, 51, 58, 59 60, ).
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на боці відповідача Охоченської сільської ради ради - у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки не повідомив, однак від сільського голови Шестакова М. В. надійшов лист, зареєстрований за вхідним № ЕП-1799/20-вх від 24.09.2020 року, з проханням справу розглянути за відсутності представника сільської ради, із зазначенням, що проти задоволення позову вони не заперечують (а. с. 29).
Відповідно до змісту частини 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, а згідно частини 1 статті 223 цього ж кодексу неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, на підставі частини 3 статті 211 цього ж кодексу особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у позивача, його представника та представника третьої особи свідчать їх відповідні заяви, долучені до матеріалів справи.
За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання ними особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність.
Крім того, відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішив можливим справу розглядати на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення, про що не заперечували позивач та його представник.
Здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, об`єктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно з`ясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які позивач та її представник посилались як на підставу своїх вимог, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.
За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.
Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.
Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзацу 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворений Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, затвердженої Кабінетом Міністрів України, тощо.
При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.
Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.
Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, а тому слідчий судді упевнений, що скарга надійшла на розгляд до належного суду.
Отже, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю.
Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно частини 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Отже, суд відповідно до приписів частини 1 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
При цьому частиною 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
У відповідності до припису частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 цивільного процесуального кодифікованого закону України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу.
Одночасно із цим, згідно частини 2 статті 77 та частини 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Отже, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю.
Згідно паспорта громадянина України (Серія НОМЕР_1 ), виданого 17.04.1997 року Московським МВХМУ УМВС України в Харківській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресом: АДРЕСА_2 з 03.11.1999 року (а. с. 5 6).
Відповідно до паспорта громадянина України (Серія НОМЕР_2 ), виданого 01.12.1997 року Московським МВХМУУМВС України в Харківській області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресом: АДРЕСА_1 з 18.04.2013 року(а. с. 7).
Як убачається з договору купівлі продажу жилого будинку від 29.12.2006 року (бланк ВЕМ № 268577), посвідченого державним нотаріусом Нововодолазької нотаріальної контори Харківської області Змієвською Т. М. та зареєстрованого в реєстрі за № 2424, ОСОБА_10 продав, а ОСОБА_1 купила жилий будинок за адресом: АДРЕСА_1 (а. с. 9).
Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13534506 (Серії ССВ № 250750), виданого Нововодолажським малим комунальним підприємством технічної інвентаризації 12.02.2007 року (реєстраційний номер 16561140), власником будинку за адресом: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 (а. с. 10).
Відповідно до довідки сільського голови Охоченської сільської ради від 25.06.2020 року № 274, за адресом: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_3 , 1981 року народження, ОСОБА_4 , 2003 року народження; ОСОБА_5 , 2010 року народження; ОСОБА_6 , 2011 року народження; ОСОБА_2 , 1974 року народження (а. с. 11).
Згідно акту депутата Охоченської сільської ради по виборчому округу № 1 Рильцевої О. І. від 11.03.2019 року № 182, складений к присутності двох свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , за адресом: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_3 , 1981 року народження, ОСОБА_4 , 2003 року народження; ОСОБА_5 , 2010 року народження; ОСОБА_6 , 2011 року народження; ОСОБА_2 , 1974 року народження. При обстеженні зазначеного будинку встановлено, що зазначені громадяни зареєстровані за вказаною адресою, але фактично не проживають (а. с. 12).
Відповідно до акту депутата Охоченської сільської ради по виборчому округу № 1 Рильцевої О. І. від 25.06.2020 року № 25, складений к присутності двох свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , за адресом: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_3 , 1981 року народження, ОСОБА_4 , 2003 року народження; ОСОБА_5 , 2010 року народження; ОСОБА_6 , 2011 року народження; ОСОБА_2 , 1974 року народження. При обстеженні зазначеного будинку встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований за вказаною адресою, але фактично не проживає (а. с. 13).
Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами Конституції України та Житлового кодексу України.
Так, з огляду на положення статті 47 Конституції України та статті 1 Житлового кодексу України кожен громадянин має право на житло.
У свою чергу, положеннями частини четвертої статті 9 Житлового кодексу України закріплена гарантія кожного громадянина, відповідно до якої ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Як убачається з положень частини 1 статті 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку /стаття 72 Житлового кодексу України/.
На підставі частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Отже, у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод пред`явивши одну із таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
У відповідності до частини 1 та 2 статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно статей 319, 321 та 391 Цивільного кодексу України - власник житла має право вимагати усунення будь яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права.
Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Таким чином, оцінюючи надані позивачем докази, суд дійшов висновку про те, що відповідачі ОСОБА_2 зареєстрований, але не проживає у спірному житлі,без поважної причини, що створює позивачу перешкоди у здійсненні нею права користування будинком, в оформленні та нарахуванні субсидії та не бере участь у витратах по утриманню будинку, а тому він втратив право користування житловим приміщенням за адресом: АДРЕСА_1 .
Позивач, звертаючись до суду із цим позовом, не вимагає компенсації (відшкодування) понесених нею документально підтверджених судових витрат.
На підставі викладеного, керуючись статтями 47, 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтею 17 і пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року, статтями 1, 9, 71, 72 Житлового кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року Про деякі питання, які виникають у практиці застосування судами Житлового кодексу України, статтями 319, 321 та 391 Цивільного кодексу України, пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року, статтями 1 - 5, 10 - 13, 17 19, 23, 76 81, 89, 211, 214, частиною 3 статті 211, частиною 1 статті 223, пунктом 2 частини 1 та частиною 2 статті 258, статтею 259, статтями 263 - 265, 267, 268, частинами 5 та 11 статті 272, частинами 1 і 2 статті 273, статтями 280 289, частиною 1 статті 352, статтями 354 і 355 Цивільного процесуального кодексу України № 1618-ІV від 18.03.2004 року (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року із змінами та доповненнями), -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , від імені та інтересах якої діє адвокат Мезін Віталій Вікторович до ОСОБА_2 , із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на боці відповідача ОХОЧЕНСЬКОЇ СІЛЬСЬКОЇ РАДИ «Про визнання особу такою, що втратила право користування права жилим приміщенням» задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресом: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Позивачем заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Нововодолазький районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подано протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються при проголошенні рішення:
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання чи перебування ( АДРЕСА_3 ), реєстраційний номер облікової картки платника податків ( НОМЕР_3 ), паспорт громадянина України (серія НОМЕР_1 );
Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання чи перебування ( АДРЕСА_4 ), реєстраційний номер облікової картки платника податків ( НОМЕР_4 ), паспорт громадянина України (серія НОМЕР_5 );
Скорочене рішення було ухвалено шляхом прийняття, складено за допомогою комп`ютерного набору, підписано суддею у нарадчій кімнаті в одному примірнику й оголошено публічно 24.12.2020 року.
Повне рішення складено за допомогою комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику 04.01.2021 року.
Суддя: С. В. Мащенко