Провадження № 2/761/2361/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Осаулова А.А.

за участю:

секретаря судового засідання - Вольда М.А.

представника позивача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про захист прав споживачів та визнання договору частково недійсним, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного в м. Києві суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - відповідач), у якому просив суд визнати недійсним пп. 2.1.2. п. 2.1. Кредитного договору № /Т/972121 на споживчі потреби, укладеного 02.08.2013 р. між ОСОБА_1 з ПАТ «Актабанк».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться справа за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором № /Т/972121 на споживчі потреби, укладеним 02.08.2013 р. між ОСОБА_1 з ПАТ «Актабанк».

Наразі відповідач придбав у банку право вимоги за договором до позивача.

Позивач вважає, що вищевказаний договір має бути визнаний частково недійсним.

Відповідно до пп. 2.1.2. п. 2.1. договору, позивач зобов`язаний сплачувати банку щомісячну комісію за супроводження кредиту в розмірі 809,25 грн., що розраховується як 3,25% від суми кредиту вказаної в п. 2.1. договору та включається в суму щомісячного платежу.

На думку позивача, вказаний пункт договору суперечить вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», а тому, на підставі ст. 215 ЦК України, має бути визнаний недійсним.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказав, що сторони перед укладанням договору дійшли згоди з приводу усіх його умов, а тому, визнавати недійсними окремі його положення підстав немає. Крім того, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не є належним відповідачем у даній справі, оскільки договір позивач укладав з банком. Таким чином, просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У відповіді на відзив позивач додатково зазначив, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є належним відповідачем у даній справі, оскільки наразі до нього перейшло право вимоги за кредитним договором.

Ухвалою суду від 07.10.2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено її до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи.

Протокольною ухвалою від 12.03.2020 року до матеріалів справи долучено відзив на позовну заяву та відповідь на відзив на позовну заяву.

У судовому засіданні, яке було проведено у режимі відеоконференції з Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, у якому також просив залишити позовні вимоги без задоволення.

Згідно положень ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 серпня 2013 р. між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариства« «Актабанк» було укладеної Кредитний договір № /Т/972121 на споживчі потреби (далі - Кредитний договір) (а.с. 23-26).

Пунктом 2.1. Кредитного договору встановлено, що Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 24900,00 грн., в обмін на зобов`язання Позичальника по поверненню Кредиту, сплати процентів, комісій, в обумовлені цим Договором строки.

Пунктом 2.1.2. Кредитного договору передбачено, що Позичальник сплачує Банку щомісячну комісію за супроводження кредиту в розмірі 809,25 гривень, що розраховується як 3,25 відсотків від суми кредиту вказаного в п. 2.1. цього Договору та включається в суму щомісячного платежу.

Відповідно до п. 2.1.3. Кредитного договору, погашення Кредиту, сплата нарахованих процентів за користування Кредитом, сплата комісії за супроводжування кредит здійснюється Позичальником щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання Кредиту, 15 числа кожного місяця рівними частинами, в сумі 1501,03 грн. (надалі за текстом - «щомісячний платіж» який включає в себе частину заборгованості за Кредитом, комісія за супроводження кредиту) та з кінцевою датою погашення всієї заборгованості за Кредитом 01 серпня 2016 року (включно), на умовах, визначених цим Договором, згідно Додатку № 1, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно п. 3.5. Кредитного договору, нарахування комісій за супроводження кредиту здійснюється щомісячно в останній банківський день місяця, починаючи з місяця надання кредиту, на повну суму Кредиту, наданого Позичальнику, незалежно від фактичної кількості днів користування Кредитом в поточному місяці. При цьому при повному достроковому погашенні Кредиту за ініціативою Клієнта комісія нараховується і в дату остаточного розрахунку. Сплата комісії здійснюється щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання Кредиту, у валюті наданого кредиту не пізніше 15 числа кожного місяця, а також в день повернення заборгованості за Кредитом в повній сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд (ч.3 ст.6 ЦК України ).

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається із вищезазначеного договору, між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі щодо і щомісячної комісії за супроводження кредиту, про що свідчать підписи позичальника.

Даним договором чітко визначені зобов`язання сторін, а також і в частині в щомісячної комісії за супроводження кредиту.

Підпис позивача під заявою, паспортом кредиту та графіком погашення кредиту свідчить про його ознайомлення з усіма умовами, правами та обов`язками, іншою інформацією, надання якої передбачено чинним законодавством України.

Проте, як вбачається з умов кредитного договору, ПАТ «Актабанк» надало позичальнику кошти на споживчі цілі, а тому, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».

У справі про захист прав споживачів кредитних послуг держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів.

Згідно із ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

За змістом ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що затверджені Постановою Національного банку України №168 від 10.05.2007 року визначає, що Банк не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

В свою чергу, відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

В розумінні положень чинного законодавства України, зокрема, ст. 1056 ЦК України, послуга, яку надає банк споживачу, - надання грошових коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3 ст.203 ЦК України).

Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно постанови Верховного суду України від 16.11.2016 року у справі № 6-1746цс16 положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Суд, вважає, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, проте, в договорі не зазначено, які саме послуги за вказану винагороду надаються позивачу. При цьому, нарахування банком та сплата позивачем коштів винагороди, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача є незаконним.

Крім того, 23 березня 2018 року між ПАТ «АктаБанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір № 2 про відступлення прав вимоги (далі - Договір про відступлення прав вимоги), у відповідності до умов якого, ПАТ «АктаБанк» відступає шляхом продажу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належні Банку, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), договорами поруки та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору (а.с. 12-13).

Відповідно до Витягу з Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимоги від 23.03.2018 р. Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № /Т/972121 в обсязі: 17 292,00 грн. - заборгованість за основним боргом; 10,00 грн. - заборгованість за процентами; 16 034,00 грн. - заборгованість за комісією; 2 550,00 грн. - штраф, пеня (а.с. 14).

Відповідно до ст.512 ч. п.1 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ч.1 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив (абз. 1 ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження»).

Верховний Суд України у своїй постанові від 20.11.2013 року у справі №6-122цс13 висловив правову позицію, що виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Оскільки у судовому засіданні встановлено, що відбулась заміна кредитора, а саме, ПАТ «Актабанк» на ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а останньому наразі належать права вимоги за Кредитним договором № /Т/972121 на споживчі потреби, на думку суду, вказане товариство є належним відповідачем у даній справі.

Таким чином, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, а відповідачем не зазначено, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу, тому компенсація сукупних послуг банку за рахунок позивача є незаконною, що є наслідком задоволення позовних вимог та визнання недійсним п.п.2.1.2.1 п.2.1 Кредитного договору.

Згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 6, 16, 203, 215, 638, 1054-1056 ЦК України, ст. ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 141, 211, 223, 258, 262, 264, 265, 268, 352-353 ЦПК України, Законом України «Про захист прав споживачів», суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про захист прав споживачів та визнання договору частково недійсним, - задовольнити повністю.

Визнати недійсним п.п.2.1.2.1 п.2.1 кредитного договору № /Т/972121 від 02.08.2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Актабанк» та ОСОБА_1 щодо плати Банку щомісячної комісії за супроводження кредиту.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в дохід держави судовий збір в розмірі - 768 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників:

Позивач: ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , адреса знаходження м.Київ, вул.С.Петлюри, 30.

Суддя: Андрій Анатолійович Осаулов

Повний текст виготовлено 17.03.2020 року