ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/819/394/20 Доповідач Семиженко Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Базіль Л.В.,

Бугрика В.В.,

секретар Давиденко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційні скарги ОСОБА_1 та адвоката Діяментовича Дмитра Геннадійовича від імені ОСОБА_2 , на рішення Херсонського міського суду Херсонської області, ухваленого 04 грудня 2019 року під головуванням судді Ус О.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області Горохова Ніна Вікторівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

у липні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 30 грудня 2016 року він подав до Херсонського міського суду Херсонської області позов у іншій справі № 766/140/17 про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 боргу у сумі 1141000 гривень за договорами позики від 25 вересня 2013 року, від 05 листопада 2013 року, від 03 жовтня 2014 року, від 06 листопада 2014 року, від 21 листопада 2014 року, у вказаній справі суд 25 липня 2017 року постановив ухвалу про забезпечення позову та наклав арешт на майно боржника житловий будинок АДРЕСА_1 , належний на праві власності ОСОБА_1 , копію вказаної ухвали супровідним листом 26 липня 2017 року було направлено позивачу та ОСОБА_4 , 30 серпня 2017 року під час проведення виконавчих дій щодо накладення арешту на майно Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області було встановлено факт укладення 18 серпня 2017 року ОСОБА_1 зі своїм сином ОСОБА_2 договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області Гороховою Н.В., зареєстрований у реєстрі за № 424, який позивач вважає фіктивним та таким, що порушує його права, оскільки унеможливить виконання судового рішення про стягнення коштів з боржників, які знали про поданий до суду позов про стягнення з них боргу за розписками, що підтверджується заявою про ознайомлення з матеріалами справи від 03 липня 2017 року та розписками про ознайомлення від 07 липня 2017 року, направленням на їх адресу ухвали суду про забезпечення позову від 25 липня 2017 року, після укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_4 та ОСОБА_1 продовжують проживати у вище вказаному житловому будинку, факт того, що встановлені ухвалою суду про забезпечення позову обмеження не були зареєстровані у відповідному державному реєстрі, ведення якого передбачено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не може бути підставою для висновку про відсутність таких обмежень та про те, що відповідачка має право розпоряджатися нерухомим майном, у позові просив визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 18 серпня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області Гороховою Н.В., зареєстрований у реєстрі за № 424.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 04 грудня 2019 року позов задоволено частково, ухвалено визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений 18 серпня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Херсонської області Гороховою Н.В., зареєстрований у реєстрі за № 424, у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 відмовлено, стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати по 352,40 гривні.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 та адвокат Діяментович Д.Г. від імені ОСОБА_2 з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду просили його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування скарги покликалися на те, що ОСОБА_3 в достатній мірі не визначився з вимогами до відповідачів, останні не були обізнані про постановлення ухвали про забезпечення позову, при ознайомленні зі справою 07 липня 2017 року такої ухвали та відповідного клопотання ще не було, ухвала була надіслана судом до Єдиного державного реєстру судових рішень 27 липня 2017 року, зареєстрована 28 липня 2017 року, оприлюднена лише 01 серпня 2018 року, факт того, що відповідачам було відомо про наявність справи про стягнення з них грошових коштів, не покладає на них зобов`язань, обмежень та заборон, у справі відсутні відомості про направлення ухвали до Державної виконавчої служби для внесення відомостей до реєстру заборон, оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку свідчить про відсутність заборон на нього, судом першої інстанції безпідставно акцентовано увагу на тому, що нотаріус посвідчила договір укладений під час дії заборони відчуження, у вказаному будинку ОСОБА_1 проживає разом із своєю сім`єю, будинок придбали у лютому 2016 року на кошти, виручені від продажу будинку у АДРЕСА_1 та кошти сина ОСОБА_2 , який працює моряком і під час купівлі будинку був в рейсі, між сином та батьками була домовленість, що цей будинок буде сину, який згодом допоможе батькам придбати інший будинок, у зв`язку з наміром сина ОСОБА_2 одружитися вирішили переоформити будинок на нього до весілля, 18 серпня 2017 року в момент укладання договору купівлі-продажу житлового будинку син передав матері певну суму коштів для придбання будинку для неї з чоловіком.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 адвокат Миловський С.В. від імені ОСОБА_3 вважав скаргу такою, що задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні при апеляційному розгляді справи сторони свої процесуальні позиції підтримали.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається і сторонами не заперечується, що за договором купівлі-продажу від 10 лютого 2016 року власником житлового будинку АДРЕСА_1 стала ОСОБА_1 , цей же будинок за договором купівлі-продажу від 18 серпня 2017 року нею було відчужено ОСОБА_2 , у судовому провадженні знаходиться інша цивільна справа № 766/140/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про відшкодування матеріальних збитків, з якою ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ознайомилися 07 липня 2017 року, отже вказаним особам було відомо про наявність до них майнових претензій від позивача, у вказаній справі ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25 липня 2017 року було задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову, постановлено вжити до набрання рішенням суду законної сили заходів забезпечення позовних вимог в сумі 1410000 гривень шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , належний на праві власності ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5 ЦПК України кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права та цивільного інтересу, як передумови для виникнення або обов`язкового елементу конкретного суб`єктивного права, можливість задовольнити свої вимоги за допомогою такого права за умови наявності цивільних прав або майна у відповідачів, отже позивач має право вимоги за даним позовом як особа, яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та не претендує на нього, його дії спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який вони мали до вчинення правочину, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою своїх прав при виконанні рішення суду у разі задоволення позову.

За ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, недодержання сторонами в момент вчинення правочину вказаних вимог у відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 215 цього Кодексу є підставою для визнання недійсним правочину, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, але інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом.

Ст. 129 Конституції України обов`язковість судового рішення визначено однією із основних засад судочинства, її ст. 129-1 встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання і держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку, за ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

На момент укладання оспорюваного договору купівлі-продажу була чинною ухвала суду про накладення арешту на вказаний у позові жилий будинок, яка за ч. 1 ст. 258 ЦПК України є видом судового рішення та у відповідності до вище наведених законодавчих норм носить обов`язковий характер для будь-яких осіб незалежно від їх обізнаності про таке судове рішення, отже на момент укладення спірного правочину його зміст суперечив ухвалі про забезпечення позову, та, відповідно, ч. 1 ст. 203 ЦК України, така обставина унеможливлює виконання визначених ст. 2 ЦПК України завдань та основних засад цивільного судочинства, вказаний договір купівлі-продажу у відповідності до положень ст. 215 ЦПК України належить визнати недійсним.

За приведених обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не містять обґрунтованих посилань на норми права чи обставини у справі, які б могли бути підставою для задоволення її вимог, скаргу слід відхилити, рішення у справі залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , адвоката Діяментовича Дмитра Геннадійовича від імені ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, її повний текст буде складено 18 березня 2020 року і з цього дня протягом тридцяти днів на постанову може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Г.В. Семиженко

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.В. Базіль

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Бугрик