Ухвала

17 березня 2020 року

місто Київ

справа № 522/19654/16-ц

провадження № 61-4417ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В.,

розглянув касаційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на постанову Одеського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної у результаті дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ, бюро) страхового відшкодування у розмірі 50 848, 86 грн, 3 % річних, пені, збитків з урахуванням індексу інфляції, з ОСОБА_3 витрати на проведення огляду, оцінки, на відправлення телеграми у розмірі 600, 00 грн.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення огляду, оцінки, відправлення телеграми у загальному розмірі 600, 00 грн, здійснено розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, зробив висновок, що позивач має право на відшкодування збитків винуватцем дорожньо-транспортної пригоди на загальних підставах. Разом з цим, не підлягають задоволенню вимоги про стягнення з МТСБУ суми страхового відшкодування, оскільки позивач не повідомила бюро про дорожньо-транспортну пригоду, яке у зв`язку з цим позбавлене можливості виконати дії з перевірки й визначення причини настання страхового випадку та розміру збитків.

Справа переглядалася судом апеляційної інстанції неодноразово.

Постановою Одеського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову до МТСБУ скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення. Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_1 на відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, суму у розмірі 50 848, 00 грн, інфляційні втрати - 18 865, 42 грн, 3 % річних - 5 057, 00 грн, пеню 25 000, 00 грн, разом - 99 770, 42 грн. Здійснено розподіл судових витрат.

Суд апеляційної інстанції встановив, що позивач була позбавлена можливості повідомити МТСБУ про факт дорожньо-транспортної пригоди у встановлені строки, оскільки винна особа залишила місце події і про відсутність у цієї особи полісу страхування цивільної відповідальності, позивач дізналася після встановлення особи ОСОБА_4 . Також суд апеляційної інстанції зазначив, що МТСБУ не надано докази неможливості встановлення розміру збитків, завданих позивачу, не наведено обґрунтованих заперечень щодо розміру майнової шкоди, визначеної оцінювачем ОСОБА_5 , на замовлення позивача, клопотань щодо призначення експертизи з метою визначення розміру майнової шкоди не заявлено. Отже, суд апеляційної інстанції, встановивши право позивача на відшкодування збитків із МТСБУ, врахував звіт, складений на замовлення позивача, відповідно до якого розмір збитків становить 50 878, 86 грн, розрахував розмір 3 % річних, втрати у зв`язку з інфляцією та пеню.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

МТСБУ 03 березня 2020 року звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову до МТСБУ.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд вивчив касаційну скаргу та додані до неї матеріали, зробив висновок про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки скаргу подано на судове рішення, ухвалене у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Щодо віднесення справи, рішення у якій оскаржується учасником справи, до категорії малозначної (справа незначної складності)

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Згідно з частиною дев`ятою наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2 102, 00 грн.

Предметом позову у цій справі є майнові вимоги про стягнення грошових коштів з відповідачів.

Ціна позову у цій справі складає 99 770, 42 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102, 00 грн х 100 = 210 200, 00 грн).

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акта розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правил пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в ньому, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

Щодо наявності винятків для допуску до касаційного оскарження судового рішення у малозначній справі

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

МТСБУ у касаційній скарзі зазначило, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки ухвалення судових рішень всупереч Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» нівелює відшкодування шкоди МТСБУ на умовах, передбачених законом.

Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики на сучасному етапі її розвитку й становлення, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, значущістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.

Інші обґрунтовані доводи, за наявності яких Верховний Суд може відкрити касаційне провадження у малозначній справі, заявником не зазначено.

Вочевидь, непогодження заявника з оскаржуваним судовим рішеннями в цілому, за відсутності інших обставин, не має розглядатися як така обставина, що має впливати на визначення справи як такої, що має виняткове значення та становить значний суспільний інтерес, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.

З огляду на наведені доводи, Верховний Суд визнає, що винятки, зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не обґрунтовані.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Таким чином, конституційним принципом судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судових рішень виключно у випадках, визначених законом.

Цьому конституційному принципові відповідає загальне правило пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України щодо того, що усі судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Це означає, що рішення суду апеляційної інстанції у таких справах є остаточними і подальшому оскарженню не підлягає.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року, заява № 26737/95, згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалене у малозначній справі, а отже, не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної у результаті дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на постанову Одеського апеляційного суду від 04 лютого 2020 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

А. С. Олійник

В. В. Яремко