Справа № 2-800/11
Провадження № 22-ц/801/767/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Славінська Н. Л.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 рокуСправа № 2-800/11м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Матківської М.В., Міхасішина І.В.,

за участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р.,

за участю сторін: апелянта ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №2-800/11 за позовом ОСОБА_3 до Калитинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про продовження строку для прийняття спадщини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 12 грудня 2011 року, яке ухвалене суддею Славінською Н.Л. в приміщенні Шаргородського районного суду Вінницької області,

в с т а н о в и в :

В листопаді 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до Калитинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про продовження строку для прийняття спадщини, мотивуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_4 , який по день смерті проживав і був зареєстрований в с. Калитинка Шаргородського району Вінницької області. Вона як спадкоємець в шестимісячний термін звернулася письмово з листом до Шаргородської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті батька, але відповіді на лист не отримала, а у зв`язку із станом здоров`я, сімейними обставинами та матеріальним станом виїхати в м. Шаргород не могла. Строк для прийняття спадщини вона пропустила також і через те, що в сільській раді їй пояснили, що вона може оформити спадщину в будь-який час, оскільки фактично вступила в управління спадковим майном, похоронила батька, що прирівнюється до прийняття спадщини. Вказане є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини.

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 12 грудня 2011 року позов задоволено. Визнано строк для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 пропущеним ОСОБА_3 з поважних причин та визначено останній додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька - ОСОБА_4 - в шість місяців, починаючи з дня ухвалення рішення судом - до 12 червня 2012 року.

Не погодившись із вказаним рішенням, особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Зазначивши, що вона не була залучена до часті у справі, хоча є спадкоємцем після смерті батька ОСОБА_4 , а тому вказаним рішенням порушуються її права. Крім того, судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24 вересня 2019 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 12 грудня 2011 року.

Постановою Верховного Суду від 19 лютого 2020 року ухвалу Вінницького апеляційного суду від 24 вересня 2019 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

За таких обставин здійснюється новий розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 12 грудня 2011 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.

Апеляційним судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Калитинка Шаргородського району Вінницької області помер ОСОБА_4 .

Згідно заповіту від 23 вересня 1994 року, посвідченого виконавчим комітетом Калитинської сільської Ради народних депутатів Шаргородського району Вінницької області та зареєстрованого в книзі запису нотаріальних дій за №78, ОСОБА_4 все своє майно заповів дочкам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Таким чином встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Калитинка Шаргородського району Вінницької області.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

На підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Зі змісту ч. 2 ст. 1272 ЦК України слідує, що підставою для вирішення спору в судовому порядку у правовідносинах, що виникли, є відсутність письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину.

Згідно з усталеною судовою практикою у такому спорі при відсутності інших спадкоємців за заповітом чи за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Отже, визначення кола спадкоємців при розгляді такої категорії спорів є обов`язковим.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч. 1 ст. 48 ЦПК України).

Відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

У силу ч. 5 ст. 12 ЦПК України обов`язком суду першої інстанції є, зокрема роз`яснення у випадку необхідності учасникам судового процесу їхніх процесуальних прав та обов`язків, наслідків вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяння повному та всебічному з`ясуванню обставин справи, що включає встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони справи на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами та обов`язками щодо предмета спору (ст. 13 ЦПК України), а суд на засадах змагальності сторін може лише сприяти застосуванню таких прав та виконанню обов`язків, ураховуючи при цьому принципи справедливості та рівності учасників процесу перед законом та судом.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Суд за наявності у матеріалах справи відповідних відомостей не звернув уваги на коло спадкоємців після смерті спадкодавця, зокрема на те, що в заповіті зазначено, що ОСОБА_4 все своє майно заповів дочкам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Отже підтверджується факт родинного зв`язку апелянта ОСОБА_1 та позивача ОСОБА_3 , які є рідними дочками спадкодавця ОСОБА_4 .

Пред`являючи даний позов в 2011 році, ОСОБА_3 в якості відповідача зазначила Калитинську сільську раду Шаргородського району Вінницької області, при цьому не залучила до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_1 та мати ОСОБА_5 , так як апелянт є спадкоємцем.

Як передбачено п.4 ч.3 ст.376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Отже, незалучення ОСОБА_1 та ОСОБА_5 до участі у даній справі, є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення, та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 12 грудня 2011 року скасувати, ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Калитинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про продовження строку для прийняття спадщини відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18 березня 2020 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Матківська М.В.

Міхасішин І.В.