Справа № 283/209/20
Провадження №2/283/201/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

17 березня 2020 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Міхненка С.Д.

за участю

секретаря судового засідання Ільніцької С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

УСТАНОВИВ:

29 січня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, представник позивача подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, вимоги, викладені в заяві підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечив щодо ухвалення судом заочного рішення по справі.

Зазначив, що згідно договору позики від 07 лютого 2019 року відповідач отримав у борг від позивача 35 тис. грн., з обов`язком повернення даної суми до 01 травня 2019 року.

Однак, в строк, зазначений в договорі, відповідач позику не повернула.

Отже, ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 борг в сумі 35 тис. грн. та судові витрати у розмірі 840,80 грн.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов ОСОБА_1 не подала.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд за одночасним існуванням зазначених обставин ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив позивач.

Суд, дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 лютого 2019 року ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 35 тис. грн., про що була укладена розписка, підписана особисто відповідачем.

Згідно розписки, ОСОБА_2 зобов`язувалася повернути ОСОБА_1 таку ж суму грошових коштів не пізніше ніж 01 травня 2019 року (а.с.5).

Даний факт відповідачем не спростовано.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також, засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Такий висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 та постанові від 18 січня 2017 року в справі № 6-2789цс16.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, такої позиції дотримується Верховний Суд України у правовому висновку прийнятому у Постанові ВСУ від 18.09.2013 р. по справі 6-63цс13.

Таким чином, наявність власноруч підписаної розписки відповідача в матеріалах справи підтверджує факт передання ОСОБА_1 ОСОБА_2 визначеної грошової суми в силу вимог ст. 1047 ЦК України, а також те, що між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов позики.

Свої зобов`язання за договором відповідач не виконала, істотно порушивши умови договору, внаслідок чого станом на 01 травня 2019 року позика не повернута.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Стаття 1049 ЦК України визначає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підставі викладеного , суд приходить до висновку, що з ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти в сумі 35 тис. грн. та відповідно до ст.141 ЦПК України витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 840,80 грн., а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 3,4,141,263-265,354 ЦПК України, на підставі ст. 1046,1047,1049 ЦК України,суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 заборгованість за договором позики від 07 лютого 2019 року в розмірі 35 000 (тридцять п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Малинський районний суд Житомирської області шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії.

В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку встановленому цим Кодексом.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: С. Д. Міхненко