Провадження № 2/752/2748/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.12.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Власенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмила Олегівна, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

у липні 2020 року позивач ОСОБА_1 , через представника - адвоката Щотова Р.М., звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 30.08.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за реєстровим номером 6500, та вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування позову зазначено, що 24.09.2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» укладено кредитний договір № ML-007/160/2007 за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 252 371 швейцарських франків зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 3,99 % річних, та FIDR. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним вище кредитним договором, 24.09.2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. за реєстровим номером 4998, за умовами якого ОСОБА_1 передано в іпотеку банку нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, загальною площею 0,2500 гектарів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:001:0004.

На підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18.03.2011 року, ТОВ «ОТП Банк» відступило право вимоги за кредитним договором № № ML-007/160/2007 від 24.09.2007 року на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Позивачу стало відомо, що 19.02.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. відкрито виконавче провадження № 61323688 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 30.08.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за реєстровим номером 6500, яким запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя за кредитним договором № ML-007/160/2007 від 24.09.2007 року у розмірі 223 344,29 швейцарських франків, з яких: заборгованість за кредитом - 204 697,18 швейцарських франків, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 18 647,11 швейцарських франків, а також 1700 грн. витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису.

Позивач вказує, що вчинення оспорюваного виконавчого напису відбулось з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису між сторонами існував спір щодо розміру заборгованості за кредитним договором № ML-007/160/2007 від 24.09.2007 року, який перебував на розгляді у суді. Відтак, вважати заборгованість за вказаним вище кредитним договором безспірною станом на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису, відсутні підстави.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.07.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.07.2020 року вжито заходів забезпечення позву, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 6500 від 30.08.2013 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.09.2020 року зобов`язано приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. надати Голосіївському районному суду м. Києва копії матеріалів на підставі яких 30.08.2013 року нею було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 6500.

02.11.2020 року до суду надійшов лист приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., в якому остання повідомила суд про неможливість надання документів згідно ухвали суду від 30.09.2020 року, у зв`язку із знищенням останніх за закінченням терміну зберігання.

З?ясовано відсутність відзиву на позов.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 18.11.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Відповідач був належним чином повідомлений судом про день та час розгляду справи, що стверджується повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги повністю, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що 24.09.2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк», укладено кредитний договір № ML-007/160/2007 за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 252 371 швейцарських франків зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 3,99 % річних, та FIDR.

В подальшому, до вказаного вище кредитного договору між сторонами неодноразово було укладено додаткові договори щодо зміни умов кредитного договору.

У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним вище кредитним договором, 24.09.2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» укладено договір наступної іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. за реєстровим номером 4998, за умовами якого ОСОБА_1 передано в іпотеку банку нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, загальною площею 0,2500 гектарів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:001:0004.

На підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18.03.2011 року, ТОВ «ОТП Банк» відступило право вимоги за кредитним договором № ML-007/160/2007 від 24.09.2007 року на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

30 серпня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за реєстровим номером 6500 вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, загальною площею 0,2500 гектарів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:001:0004; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ML-007/160/2007 від 24.09.2007 року у розмірі 223 344,29 швейцарських франків, з яких: заборгованість за кредитом - 204 697,18 швейцарських франків, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 18 647,11 швейцарських франків, а також 1700 грн. витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису, що в гривневому еквіваленті становить 1 925 833,39 грн.

За приписами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст. 18 цього Кодексу, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012р. № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012р. за № 282/20595 (далі по тексту - Порядок).

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 цього Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999р. № 1172 (далі по тексту - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку.

При цьому, ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21 січня 1999р. в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007р. в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011р. в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010р. в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994р. в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003р. в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008р. в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Mesrop Movsesyan проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 р. №6-887цс17.

Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування майна від боржника, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов?язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Таку правову позицію викладено у постанові Верховного суду від 06.05.2020 року у справі № 320/7932/6-ц, та у постанові Верховного Суду від 17.01.2019 року у справі № 203/2725/16-ц.

Вивчивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає, що в ході розгляду справи знайшла своє ствердження та обставина, що станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису, тобто, станом на 30 серпня 2013 року, між ОСОБА_1 та ПАТ «ОТП Банк» і ТОВ «ОТП Факторинг Україна», існував спір щодо розміру заборгованості та факту її існування за кредитним договором № ML-007/160/2007 від 24.09.2007 року, що стверджується наступним.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04.07.2013 року відкрито провадження у цивільній справі № 752/11863/13-ц, провадження № 2/752/3641/13 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу кредитного портфелю. Зазначений спір перебував на розгляді у Голосіївському районному суді м. Києва до грудня 2013 року, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.12.2013 року позов залишено без розгляду.

Крім того, станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису, у провадженні Апеляційного суду м. Києва перебувала на розгляді апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02.07.2013 року, постановлене у цивільній справі № 2601/8110/12, провадження № 2/752/173/13 за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання правочину недійсним. Вказане судове провадження перебувало на розгляді у суді апеляційної інстанції до листопада 2013 року, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13.11.2013 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 02.07.2013 року змінено в частині.

У даному конкретному випадку, суд входить з того, що станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису у судах першої та апеляційної інстанцій на розгляді перебувала цивільна справа щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, а також вирішувалось питання за зустрічними позовними вимогами про оспорення кредитного договору, за яким вчинено виконавчий напис; крім того, вирішувалось питання про визнання недійсним договору купівлі-продажу кредитного портфелю в частині, за яким передано право вимоги за кредитним договором № ML-007/160/2007 від 24.09.2007 року.

Таким чином, на момент вчинення виконавчого напису не існувала безспірність суми боргу.

Крім того, суду не надано доказів на підтвердження належного отримання боржником досудової вимоги про погашення заборгованості. На думку суду, не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги банку.

Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірного виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

В матеріалах справи відсутні переконливі докази, які б свідчили про безспірність заборгованості, як і відсутні докази того, що безспірність заборгованості була належним чином підтверджена відповідачем при подачі документів нотаріусу, та боржник про заборгованість достеменно знав, однак, проігнорував вимогу про її погашення.

Натомість, з доказів, наявних у матеріалах справи, вбачається, що між сторонами існує спір щодо розміру заборгованості та його стягнення у судовому порядку.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що матеріали цивільної справи не містять переконливих доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідачем були надані приватному нотаріусу належні та достатні докази безспірності заборгованості позивача за кредитним договором, отримання позивачем вимоги відповідача, суд надходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмила Олегівна, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 30 серпня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною за реєстровим номером 6500, яким звернуто стягнення на належне ОСОБА_1 майно, яким є: домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка, загальною площею 0,2500 гектарів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:001:0004; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ML-007/160/2007 від 24.09.2007 року у розмірі 223 344,29 швейцарських франків, з яких: заборгованість за кредитом - 204 697,18 швейцарських франків, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 18 647,11 швейцарських франків, а також 1700 грн. витрат, пов?язаних із вчиненням виконавчого напису, що в гривневому еквіваленті становить 1 925 833,39 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»(, 03680, м. Київ, вул. Фізкультури, 28д) судовий збір в сумі 840(вісімсот сорок) гривень 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 04 січня 2021 року.

Суддя