Провадження № 4-с/161/95/20
У Х В А Л А

24 грудня 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Присяжнюк Л.М.,

з участю секретаря Борсук К.П.,

заявника ОСОБА_1 ,

державного виконавця Романовського В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в заді суду в місті Луцьку скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) Романовського Валентина Володимировича,

В С Т А Н О В И В:

27 листопада 2020 року боржник звернувся до суду із даної скаргою.

Скарга обґрунтована тим, що державний виконавець неправомірно наклав арешт на рахунок, на якому надходять кошти державної допомоги по безробіттю.

З наведених підстав боржник просить суд скасувати постанову державного виконавця першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) Романовського Валентина Володимировича від 16 листопада 2020 року ВП №54486650.

Боржник у судовому засіданні скаргу підтримав.

Державний виконавець у судовому засіданні скаргу заперечив.

Заслухавши присутніх учасників виконавчого провадження, дослідивши письмові матеріали скарги, суд дійшов висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 листопада 2016 року у цивільній справа №161/7017/15-ц ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 2 801 925 гривень 68 копійок. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 42 028 гривень 88 копійок судового збору

На виконання вищенаведеного рішення судом 24 березня 2017 року був виданий виконавчий лист, який наразі знаходиться на примусовому виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), ВП №54486650.

Постановою державного виконавця цього відділу Романовського В.В. від 16 листопада 2020 року ВП №54486650, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику, у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів у розмірі 3 128 619,01 грн. (а.с.4).

З матеріалів справи слідує, що у боржника відкритий в АТ «Ощадбанк» картковий рахунок НОМЕР_1 , відповідно до виписки з якого йому у липні-жовтні 2020 року надходили платежі з призначенням «Допомога по частковому безробіттю на період карантину відповідно до постанови КМУ від 27 квітня 2020 року №306» (а.с.8-9).

Надаючи свою правову оцінку такому діянню державного виконавця, суд зазначає таке.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року №905/361/19 зроблений наступний правовий висновок.

У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

В розглядуваному випадку, як слідує з матеріалів скарги, в ході її розгляду боржник ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця у встановленому порядку та надав йому докази того, що кошти на картковому рахунку НОМЕР_1 є допомогою по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, яка передбачена ст.47-1 Закону України «Про зайнятість населення».

Згідно положень частини першої статті 72 Закону України «Про виконавче провадження» на допомогу з державного соціального страхування, що виплачується в разі тимчасової непрацездатності та в інших випадках, допомогу по безробіттю та соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства, призначену відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", стягнення може бути звернено виключно за рішеннями про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також втратою годувальника.

Отже, на допомогу по частковому безробіттю, яка передбачена ст.47-1 Закону України «Про зайнятість населення», дійсно не може бути звернено стягнення, крім стягнень за рішеннями про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також втратою годувальника.

В даній справі з боржника ОСОБА_1 стягується кредитна заборгованість, а тому гарантії, які встановлені у ч.1 ст.72 Закону України «Про виконавче провадження», поширюється і на нього.

Постановою державного виконавця від 22 грудня 2020 року ВП №54486650 арешт з цього рахунку був знятий, тому будь-яких незаконних дій державний виконавець не вчинив, адже після отримання відповідного документального підтвердження походження коштів зняв арешт зі спірного рахунку, що відповідає правовим висновкам, які наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року №905/361/19. Отже скарга в цій частині до задоволення не підлягає, адже права та законні інтереси боржника вже поновлені.

Що стосується решти доводів скарги боржника ОСОБА_1 , зокрема про те, що на його думку, арешт на його рахунки взагалі не може бути накладений до того, як державний виконавець виявить наявність коштів на них, суд їх відхиляє та вважає надуманим, адже частиною другою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

А у частині десятій цієї ж статті визначено, що у порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Отже, державний виконавець вправі винести постанову про арешт грошових коштів боржника на рахунках у банках, як під час відкриття виконавчого провадження, так і після виявлення конкретних грошових коштів (готівкових, на рахунках тощо).

Доводи боржника про те, що спочатку державний виконавець повинен перевірити, чи є на рахунку грошові кошти, а вже потім накладати арешт на них, є безпідставними, адже наявність грошових коштів на рахунку становить банківську таємницю, доступ до якої виконавець не має і мати не може.

Фактично всі доводи боржника зводяться до його суб`єктивного тлумачення порядку звернення стягнення на майно боржника та його грошові кошти, яке нівелює саму суть арешту майна як тимчасового заходу для забезпечення реальної можливості звернути стягнення на майно (кошти) боржника.

З наведених вище мотивів суд дійшов висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. 451 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця першого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) Романовського Валентина Володимировича - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу у повному обсязі складено 29 грудня 2020 року

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк