справа № 208/5058/20
№ провадження 2/208/1807/20
РІШЕННЯ

Іменем України

03 грудня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі: Головуючого судді - Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання - Грищенко О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу у загальному порядку за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 204 від 22.01.2019 р., вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про звернення стягнення на нерухоме майно ОСОБА_1 , а саме: нежитлову будівлю площею 87,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У своєму позові позивач посилається на те, що вимоги банку, надані нотаріусу не відповідають вимогам закону і оскільки вчинені з порушенням приписів діючого законодавства, зокрема с.87-88 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а тому цей виконавчий напис повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

31.07.2020 р. ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

31.07.2020 р. ухвалою забезпечений позов, а саме: зупинене стягнення, яке проводилось на підставі виконавчого документу- виконавчого напису № 204 від 22.01.2019 року вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною.

06.11.2020 р. ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська закрито підготовче засідання по справі.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги просили задовільнити в повному обсязі, не заперечували проти винесення заочного рішення.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, був повідомлений судом належним чином, причини неявки не відомі.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки учасники справи не з`явилися у судове засідання, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд дійшов висновків про наступне.

Так, судом встановлено, що 12.03.2007 р. ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» уклали кредитну угоду № 1/073695Д та договір про видачу траншу № 1, за умовами яких ОСОБА_1 отримав від банку кредит в розмірі 100 000 доларів США з терміном повернення не пізніше 11.03.2017 р. у зв`язку з неналежним виконанням умов договору банком 09.09.2009 р. відповідачу направлено вимогу № про дострокове погашення кредиту у тижневий строк. Також у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору банком 22.11.2010 р. відповідачу було направлено вимогу № 030-03/2279 про дострокове погашення кредиту у тридцяти денний строк.

24.07.2020 р. позивачу стало відомо, що 22.01.2019 р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 204 про звернення стягнення на нерухоме майно ОСОБА_1 , а саме: нежитлову будівлю площею 87,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Сума заборгованості згідно виконавчого напису складає: 82 159,40 доларів США -залишок заборгованість за кредитом; 188 084,62 доларів США заборгованість за відсотками; 349 358,72 доларів США пеня; 3 500 грн. витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису. На підставі вказаного виконавчого напису державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Кам`янське Мартиненко С.В. 14.07.2020 р. відкрите виконавче провадження № 62526684.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону), в тому числі і Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку.

Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Разом з тим, як вбачається з вимоги № 030-03/2279 від 22.11.2010 р. АТ КБ «Приватбанк» вимагав від ОСОБА_1 достроково, а саме в тридцяти денний термін з дня отримання вимоги, повернути в повному обсязі отриманні кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитом та пеню за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом.

П.п. «а» п.2.3.3. кредитної угоди банка № 1/073695Д передбачено, що при настанні певних подій, зокрема порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами кредитної угоди, банк має право змінити умови даної угоди і договорів про видачу траншів та вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати відсотків та його користування, виконання інших зобов`язань у повному обсязі шляхом направлення повідомлення. При цьому, згідно ст. 212,611,651 ЦК України, по зобов`язання, термін виконання яких не наступили, терміни вважаються, що наступили згідно вказаного в повідомленні дати. В цю дату позичальник зобов`язується по всіх договорах про видачу траншів повернути банку суму кредиту в повному обсязі, відсотки за фактичний термін його користування, повністю виконати інші зобов`язання за даною угодою та договорами про видачу траншів.

ОСОБА_1 отримав вимогу №030-03/2279 29 листопада 2010 р. тобто граничною датою виконання вимог та повернення банку коштів, процентів та неустойки є 29.12.2010 р. в той же час оспорюваний виконавчий напис видано 22.01.2019 р., тобто з пропуском встановленого ст.88 Закону України «Про нотаріат» трирічного строку.

Відповідно до пункту 3.1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року(далі-Порядок), нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 (пункт 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникало право примусового стягнення боргу (пункт 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Пунктом 3.5 глави 16 Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 року.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Зі змісту, направлені на адресу позивача вимоги від 22.11.2010 р. заборгованість позивача перед банко не зазначена. Згідно виконавчого напису нотаріусом було запропоновано стягнути з позивача заборгованість в розмір 619 602,74 доларів США.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, документи, які б підтверджували безспірність заборгованості ОСОБА_1 перед АТ КБ «Приватбанк» - відсутні, а тому виконавчий напис вчинений безпідставно. Тобто, приватний нотаріус про вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру кредитної заборгованості, вказавши суму заборгованості, яка не була зазначена у повідомленні про дострокове повернення кредиту.

Згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Крім того між позивачем та відповідачем, за участю приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною вже був судовий спір з приводу стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитною угодою № 1/073695Д .

Постановою Верховного суду від 19.09.2018 р. по справі № 207/1587/16 касаційну скаргу АТ. КБ. «Приватбанк» була відхилена та залишено без змін рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.01.2017 р., яким було визнано виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості таким, що не підлягає виконанню.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 1 261,20 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 141, 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню в повному обсязі виконавчий напис вчинений 22 січня 2019 р. приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі за № 204, про звернення стягнення на нерухоме майно ОСОБА_1 , а саме: нежитлову будівлю площею 87,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.

Згідно до п.п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Похваліта С. М.