Провадження № 4-с/686/6/20
УХВАЛА

28 січня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Стефанишина С.Л.

при секретарі Кшановській Є.З. за участю скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця

Дана скарга мотивована тим, що 20.09.2006 року Хмельницький міськрайонний суд на підставі подання Хмельницької митниці виніс рішення про конфіскацію автомобіля марки Toyota - AVENSIS, номер кузова НОМЕР_1 , 1998 року випуску на підставі ст. 352 МК України, який було пригнано на підставі доручення Хмельницького обласного управління праці та соціального захисту населення як гуманітарний вантаж (дарчий документ донора) для забезпечення інваліда війни 1-ї групи ОСОБА_2

18 лютого 2015 року за поданням державного виконавця Дмітрієва П.О. Хмельницьким міськрайонним судом рішенням № 686/904/15-п було змінено спосіб виконання рішення від 20.09.2006 року шляхом заміни конфіскації автомобіля автомобіля марки Toyota - AVENSIS, номер кузова НОМЕР_1 , 1998 року випуску на стягнення вартості у зв`язку з неможливістю конфіскації вказаного автомобіля.

В рішенні суд посилається на той факт, що вказаний автомобіль у нього відсутній, а місце знаходження вказаного автомобіля невідоме.

При цьому ніхто не бере до уваги, що автомобіля марки Toyota - AVENSIS, номер кузова НОМЕР_1 , 1998 року випуску рішенням Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України від 20.10.2005 року був визнаний гуманітарним вантажем та на підставі рішення Головного управління праці та соціального захисту населення від 30.11.2005 року № 10-10682 був переданий в користування, як гуманітарний вантаж, інваліду війни 1-ї груп ОСОБА_2 , де і знаходився до моменту передачі його ОСОБА_3 на підставі наказу Міністерства соціальної політики від 25.04.2017 року № 689а та листа Департаменту соціального захисту населення Хмельницької ОДА від 07.07.2017 року № 04.03-6924.

В листопаді 2019 року від працівників Пенсійного фонду України в Хмельницькій області взнав, що на пенсію звернено стягнення в розмірі 20 % згідно відкритого виконавчого провадження по рішенню суду, і

Зазначити, що вказані дії державного виконавця є неправомірними а постанова про стягнення грошових коштів з пенсії є незаконною та підлягає скасуванню, обгрунтування чого полягає в наступному:

З невідомих мені причин не отримав ні першої постанови по рішенню суду від 20.09.2006 року, ні другої - по рішенню суду від 18.02.2015 року про заміну способу виконання попереднього рішення та суми, яка підлягає стягненню, тобто не був повідомлений про здійснення виконавчого провадження.

Однак не дивлячись на неодноразові заяви про факт знаходження автомобіля в Головному Управлінні праці та соціального захисту населення Хмельницької ОДА вказаний факт до уваги не брався.

В судовому засданні ОСОБА_1 скаргу підтримав просив суд її задовольнити.

На адресу суду від начальника Білогірського районного відділу державної виконавчої служби у міста Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Г.міняйло надійшла заява про розгляд скарги без участі через службову необхідність представник відділу не може бути присутнім на судовому засіданні та скаргу в повному обсязі не підтримують.

Суд, заслухавши скаржника, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволені скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Постановою Хмельницького міськрайсуду від 210 вересня 2006 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 352 МК України та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді конфіскації ввезеного на митну територію України автомобіля Toyota - AVENSIS, номер кузова НОМЕР_1 , 1998 року випуску.

04.04.2007 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білогірського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 18 грудня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 18 липня 2014 року скасувано, направивши справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2015 року подання старшого державного виконавця відділу ДВС Білогірського районного управління юстиції Дмітрієва П.О. задоволено.

Змінено спосіб і порядок виконання постанови Хмельницького міськрайонного суду від 20 вересня 2006 року в частині конфіскації транспортного засобу марки Toyota - AVENSIS, номер кузова НОМЕР_1 , 1998 року випуску, та стягнути з ОСОБА_1 вартість даного транспортного засобу.

Постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 22 квітня 2015 року постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2015 року, якою подання старшого державного виконавця відділу ДВС Білогірського районного управління юстиції задоволено та змінено спосіб і порядок виконання постанови Хмельницького міськрайонного суду від 20 вересня 2006 року стосовно ОСОБА_1 залишено без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18 червня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 вересня 2006 року та постанову Апеляційного суду Хмельницької області від 12 квітня 2007 року у справі про адміністративне правопорушення.

Постановою начальника відділу Білогірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Міняйло Г.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 19.11.2019 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 31 060.66 грн.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правовідносини, що виникли між сторонами виконавчого провадження, регулюються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Так згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIIIвиконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено умови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника:

1. Стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

2. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

3. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно ст. 69 цього Закону України визначено порядок відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника:

1. Підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

2. У разі припинення перерахування коштів стягувачу підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці не пізніш як у триденний строк повідомляють виконавцю про причину припинення виплат та зазначають нове місце роботи, проживання чи навчання боржника, якщо воно відоме.

Крім того, у ст. 70 згаданого Закону України визначено розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, зокрема:

1. Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

2. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:

у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків;

за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках.

За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

3. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Суд вважає, що винесена начальником відділу Білогірського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Міняйло Г.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 19.11.2019 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 розмірі 20% є правомірною, оскільки скаржником не було доведено, що він на час винесення постанови сплатив кошти у повному обсязі.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст.451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи наведені обставини, неподання скаржником належних і допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості скарги, відсутність фактів порушень державним виконавцем законних прав та інтересів скаржника при зверненні стягнення на пенсію заявника, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні скарги за її безпідставності та необґрунтованості.

Керуючись ст. 447-451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя С. Стефанишин