Постанова

Іменем України

04 березня 2020 року

м. Київ

справа № 320/11983/13-ц

провадження № 61-35468св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Ступак О. В.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Усика Г. І. (суддя-доповідач),

Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

правонаступник позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 квітня 2017 року у складі судді Дараган Л. В. та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 19 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Бєлки В. Ю., Онищенка Е. А., Воробйової І. А.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2013 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обгрунтування позовних вимог зазначало, що 11 грудня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та

ОСОБА_1 укладений договір про надання споживчого кредиту №0 (далі - кредитний договір), за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 40 000,00 дол. США, зі сплатою 12,30 процентів річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 08 грудня 2017 року. Додатковою угодою від 17 серпня 2007 року № 1 до кредитного договору розмір кредиту збільшено до 59 900,00 дол. США. Додатковою угодою від 29 серпня 2007 року № 2 до кредитного договору змінений графік погашення кредиту. Додатковою угодою від 18 лютого

2009 року № 3 до кредитного договору змінено схему погашення кредиту та продовжено кінцевий термін повернення кредитних коштів до 08 грудня

2021 року.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 11 грудня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 укладений договір поруки 0/П, за умовами якого вона поручилася перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором.

Посилаючись на те, що позичальник неналежно виконує зобов`язання за кредитним договором, унаслідок чого банк має право на дострокове повернення кредиту та суми заборгованості, позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 11 грудня 2006 року № 0 у розмірі 47 159,85 дол. США, що за курсом Національного банку України (далі - НБУ) станом

на 09 листопада 2013 року еквівалентно 376 948,66 грн, з яких: 44 320,29 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 354 252,08 грн - заборгованість за простроченим кредитом; 1 945,86 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 15 553,26 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 558,51 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 4 464,16 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 335,19 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 2 679,16 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом.

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договору кредиту невиконаним, кредитного договору та додаткових угод недійсними.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що у порушення умов кредитного договору, банк не видав йому кредит у розмірі 40 000,00 дол. США, не відкрив поточного рахунку та не зарахував на нього кредитні кошти, а видав неповну, значно меншу грошових суму коштів через касу банку. Він не підписував будь-яких договорів про відкриття поточних рахунків у ПАТ «УкрСиббанк» і не давав письмових розпоряджень щодо цільового розпорядження кредитом, що передбачено пунктом 1.5 кредитного договору. Неодноразові звернення до банку з приводу отримання належних йому до видачі грошових коштів завершилися підписанням додаткових угод, після чого ПАТ «УкрСиббанк» зобов`язувався видати йому кредитні кошти у повному обсязі, однак зазначеного не виконав.

У подальшому, він належним чином виконував умови кредитного договору, сплачуючи щомісячні платежі у розмірі, що перевищував зазначений у графіку погашення заборгованості, про наявність у нього заборгованості за кредитним договором дізнався лише з позову ПАТ «УкрСиббанк».

Посилаючись на те, що ним не були отримані кредитні кошти у розмірі зазначеному у пункті 1.1 кредитного договору, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати: незаконними дії ПАТ «УкрСиббанк» щодо недотримання вимог статті 1046, частини другої статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України); кредитний договір від 11 грудня 2006 року

№ - невиконаним, а додаткові угоди до кредитного договору

від 17 серпня 2007 року № 1, від 18 лютого 2009 року № 2, від 18 лютого

2009 року № 3, недійсними.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 жовтня 2015 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 47 159,85 дол. США, з яких: 44 320,29 дол. США - заборгованість за простроченим кредитом, 1 945,86 дол. США - заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом, 558,51 дол. США - пеня за несвоєчасне погашення за кредитом, 335,19 дол. США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області

від 17 листопада 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 жовтня 2015 року відмовлено.

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області

від 19 жовтня 2015 року у зв`язку з нововиявленими обставинами, на обгрунтування якої зазначав, що у провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебуває цивільна справа

№ 320/780/16-ц, у рамках розгляду якої висновком експерта від 16 грудня

2016 року № 3198/3199-16 встановлено, що обов`язок позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором від 11 грудня 2006 року

№ 0 сплачувати щомісячно 303,03 дол. США на користь кредитора ПАТ «УкрСиббанк» не відповідає умовам кредитного договору від 11 грудня

2006 року № 0. Вважав, що зазначений у висновку факт невідповідності розміру місячних платежів умовам кредитного договору

від 11 грудня 2006 року № є нововиявленою обставиною, що не була врахована судом першої інстанції при ухваленні судового рішення, що має істотне значення для вирішення спору по суті.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області 05 квітня 2017 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 жовтня

2015 року у зв`язку з нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що обставини встановлені при розгляді цивільної справи № 320/780/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінактив» та ТОВ «ФК «Позика» про визнання графіку платежів до кредитного договору недійсним, не є нововиявленими у розумінні статті 361 ЦПК України 2004 року, оскільки висновок експерта від 16 грудня 2016 року

№ 3198/3199-16є доказом нових обставин.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 19 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 квітня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції правильно встановив обставини заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами та застосував норми матеріального права, ухвала суду є законною та обгрунтованою, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 19 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області

від 19 жовтня 2015 року залишено без змін.

Узагальнені доводи касаційної скарги та аргументів інших учасників справи

У листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій він просив скасувати ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 квітня 2017 року і ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 19 жовтня 2017 року, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись порушення судами попередніх інстанції норм процесуального права.

Касаційна скарга обгрунтована посиланнями на те, що відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області у зв`язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, належним чином не мотивував підстави відмови у її задоволенні, зважаючи на те, що обставини невідповідності розміру щомісячних платежів умовам кредитного договору були встановлені лише наприкінці 2016 року, на підставі висновку експерта від 16 грудня 2016 року № 3198/3199-16 у цивільній справі

№ 320/780/16-ц, та існували як на момент укладення кредитного договору, так і на момент ухвалення рішення судом першої інстанції, але не були відомі ні заявнику, ні суду, хоча мають істотне значення для вирішення справи.

Станом на дату розгляду справи відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Відповідно до статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши матеріали справи, наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 361 ЦПК України 2004 року рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином підтверджені належними і допустимими доказами. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Необхідними умовами оцінки обставин як нововиявлених, визначеними у пункті 1 частини другої статті 361 ЦПК 2004 року, є те, що вони мали існувати на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК України 2004 року нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Під час вирішення питання про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 361 ЦПК України 2004 року підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, визначених статтями 362, 364 ЦПК України 2004 року.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

На відміну від нововиявлених обставин, нові обставини, тобто обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою у цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухвалені судового рішення, є новим обставинами. За аналогією не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами нові докази.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 жовтня 2015 року, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно виходив із того, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими у розумінні вимог статті 361 ЦПК України 2004 року, оскільки висновок експерта за своїм змістом є новим доказом, яким встановлено нові обставини щодо невідповідності розміру щомісячних платежів умовами кредитного договору

від 11 грудня 2006 року № , що можуть бути підставою для пред`явлення заявником нової вимоги.

До того ж про обставини, які наведені у висновку експерта, заявнику могло бути відомо на час розгляду справиза належного користування ним своїми процесуальними правами.

Інші доводи касаційної скарги ОСОБА_1 не дають підстав для висновку про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, та зводяться до власного тлумачення заявником положень процесуального закону.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що оскаржувані судові рішення є законними та обгрунтованими, а тому підстави для задоволення касаційної скарги ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 19 жовтня

2017 року залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ступак

Судді: І. Ю. Гулейков

Б. І. Гулько

Г. І. Усик

В. В. Яремко