Справа № 136/2162/16-ц
Провадження 2/127/571/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року м. Вінниця

СуддяВінницького міського суду Вінницької області Волошин С.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Волошина Сергія Васильовича та заяву про відвід секретаря судових засідань Волхової Марини Анатоліївни від участі в розгляді цивільної справи №136/2162/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Липовецького районного нотаріального округу Вінницької області Врублевська Юлія Василівна про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні частки та визнання права власності на частку в спадковому майні,

ВСТАНОВИВ:

17.03.2020 року позивач ОСОБА_1 подала до суду заяви про відвід судді Волошина С.В. та секретаря судового засідання Волхової М.А. від участі в розгляді цивільної справи №136/2162/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Липовецького районного нотаріального округу Вінницької області Врублевська Ю.В., про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні частки та визнання права власності на частку в спадковому майні.

Заява про відвід секретаря судового засідання мотивована, зокрема, тим, що секретар судових засідань Волхова М.А. під час виконання посадових обов`язків є упередженою по відношенню до позивача, не стримує особисту антипатію до неї, кричить, що впливає на емоційне здоров`я останньої, перешкоджає позивачу в ознайомленні з матеріалами цивільної справи, що не дозволяє позивачу належним чином підготуватись до розгляду справи, не виконує посадові обов`язки, не направляє повістки позивачу, впливає на хід судового процесу таким чином, щоб обмежити позивача в процесуальних правах.

Дослідивши доводи заяви позивача про відвід секретаря судових засідань Волхової М.А. суд зважає на наступне.

Підстави для відводу секретаря судового засідання визначені ст.38 ЦПК України. Так, ч.1 ст.38 ЦПК України, передбачено, що секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач не можуть брати участі у розгляді справи та підлягають відводу (самовідводу) з підстав, зазначених у статті 36 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України секретар судового засідання підлягає відводу, якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності.

Ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про відвід секретаря судових засідань та матеріалами цивільної справи, суд дійшов висновку, що заявлений відвід секретарю судових засідань є завідомо безпідставним, оскільки не містить жодних посилань на докази, які б підтверджували викладені в заяві обставини, вказаний відвід заявлений з надуманих підстав, що свідчать виключно про небажання позивача сприяти судовому розгляду справи, який триває з грудня 2016 року, спрямований на затягування розгляду справи та створенню суду штучних перепон для прийняття рішення по суті виниклого спору між позивачем та відповідачам.

Заява про відвід секретаря судового засідання Волхової М.А. не містить доказів будь - якої упередженості чи зацікавленості секретаря судових засідань у результатах розгляду справи.

Доводи щодо перешкод позивачу у ознайомленні з матеріалами справи не відповідають дійсності, оскільки, внісши на розгляд суду 04.03.2020 року відповідне клопотання, позивач, станом на 18.03.2020 року, не прибула до суду та з матеріалами справи не ознайомилась. Доводи позивача щодо не направлення секретарем судових повісток та процесуальних документів спростовуються матеріалами справи, з яких чітко видно належне виконання секретарем своїх процесуальних обов`язків з направлення судової кореспонденції на адресу позивача, яка неодноразово нею наводиться у численних її заявах, адресованих суду (а.с. 134, 135, 156 т. 3 справи).

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що з часу прийняття справи до розгляду (17.02.2020 року) суддею Вінницького міського суду Вінницької області Волошином С.В., позивач участі в судових засіданнях за участі секретаря Волхової М.А. не приймала, разом з тим, бездоказово вказує на її (секретаря) неналежну процесуальну поведінку.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

В ч. 2 цієї норми процесуального закону зазначено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (п.1).

Згідно ч.4 ст. 44 ЦПК України, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч. 3 ст.44 ЦПК України).

Враховуючи заявлення позивачем завідомо безпідставного відводу секретарю судових засідань Вінницького міського суду Вінницької області Волховій М.А., суд визнає такі дії позивача зловживанням процесуальними правами, тому приходить до висновку про залишення заяви про відвід секретаря судових засідань без розгляду.

Заява ОСОБА_1 про відвід судді Вінницького міського суду Вінницької області Волошина С.В. від участі у розгляді справи 136/2162/16-ц мотивована тим, що головуючий у справі відмовляє в задоволенні всіх заяв та клопотань позивача в результаті вираженого упередженого ставлення та антипатії до неї, порушив порядок розгляду заяви позивача про відвід судді, чим допустив ухвалення завідомо неправосудної ухвали, невірно оцінює докази у справі, неправильно тлумачить законодавство. Крім того, позивач виказує твердження про особисту зацікавленість судді Волошина С.В. в розгляді справи та прагнення судді захистити третю особу приватного нотаріуса Липовецького районного нотаріального округу Вінницької області Врублевську Ю.В., яка, згідно неправдивих доводів позивача, є родичем головуючого. Позивач розцінює поведінку судді як дисциплінарний проступок, за який він має понести дисциплінарну відповідальність, та відповідно, відводу від участі у справі.

Дослідивши матеріали заяви відводу судді, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі; питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість; якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід; якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Як зазначено у першому реченні ч. 7 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід вирішується невідкладно. Останнє речення ч. 7 ст. 40 ЦПК України вказує на порядок вирішення питання про відвід, який надійшов поза межами судового засідання та регламентує, що у такому разі, заява про відвід розглядається судом у порядку письмового провадження.

Враховуючи те, що заява позивача про відвід судді Волошина С.В. подана до суду 17.03.2020 року, тобто пізніше, ніж за три робочі дні до наступного засідання, яке призначено на 15 год. 30 хв. 19.03.2020 року, а передана судді Волошину С.В. 18.03.2020 року, вказана заява підлягає розгляду по суті суддею Волошином С.В. в порядку письмового провадження.

Дослідивши заяву про відвід судді, суд дійшов висновку, що дана заява підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України).

Таким чином зі змісту цих норм слідує, що особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи, якщо відвід заявлено з підстав, що визначено п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Як слідує з матеріалів заяви, відвід судді Волошина С.В. обґрунтований тим, що позивач ОСОБА_1 , вважаючи, що справа №136/2162/16-ц підсудна Вінницькому районному суду Вінницької області, не вдоволена тим, що справа надійшла на розгляд до Вінницького міського суду Вінницької області, а тому всі подальші процесуальні дії головуючого у справі Волошина С.В. (прийняття справи до провадження, відмова в задоволенні відводу) піддаються критиці з боку позивача. Разом з тим, вимоги процесуального закону трактуються позивачем довільно без посилання на будь-які фактичні обставини та докази. Позивач, не зазначаючи обґрунтованих підстав для відводу судді, вважає за можливе спотворювати дійсне ставлення судді до неї та інших учасників судового розгляду. Позивач висловлює завідомо неправдиві твердження щодо родинних стосунків судді з третьою особою у справі та нічим не підтверджені припущення щодо зацікавленості судді в результатах розгляду справи. Зазначаючи як підставу для відводу судді, порушення суддею процесуального порядку вирішення питання про відвід, за попередньою заявою позивача, яка внесена нею на розгляд суду 04.03.2020 року, остання не врахувала оновлену Законом № 460-IX від 15.01.2020 редакцію ст. 40 ЦПК України, та неправомірно вказує на незаконність вирішення цього питання суддею Волошином С.В. без передачі її попередньої заяви про відвід головуючого на авто розподіл, для вирішення цього питання іншим суддею суду. Оцінка суддею доказам у стадії цивільного процесу, на якій перебуває справа суддею не надавалась, позапроцесуальне тлумачення законодавства суддею не допускалось.

Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає, що обставини, викладенні в заяві позивача про відвід, як підстави для відводу судді, є надуманими. Наведені у заяві факти є недостовірними, викривленими та спотвореними. Зазначені в заяві про відвід обставини не свідчать про будь-яку побічну чи пряму зацікавленість головуючого по справі у результатах її розгляду, головуючий суддя діє відповідно до своїх повноважень, що передбачено ЦПК України.

Крім того, позивач, вважаючи, що поведінка судді містить ознаки дисциплінарного проступку, направила до Вищої ради правосуддя скаргу на дії судді Волошина С.В., доказ чого долучила до заяви про відвід судді.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до п. п. 1 та 2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями №№ 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29.11.1985 та 13.12.1985, незалежність судових органів гарантується державою та закріплюється в Конституції або законах країни. Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів та відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонукань, тиску, погроз або прямого чи непрямого втручання з будь-якого боку і хоч би з яких причин.

Як зазначено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, метою забезпечення незалежності судової влади є гарантування кожній особі основоположного права на розгляд справи справедливим судом тільки на законній підставі та без будь-якого стороннього впливу.

Незалежність і недоторканність суддів гарантують ст. ст. 126 і 129 Конституції, якими встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні й підкоряються лише закону. Законом «Про судоустрій і статус суддів» (у новій редакції) визначені умови виконання професійних обов`язків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечується реалізація конституційних гарантій самостійності судів та незалежності суддів.

Зокрема, ст. 6 цього Закону встановлено заборону втручання в здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповагу до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання й поширення інформації в будь-якій формі з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду.

Офіційне тлумачення положень ст. ст. 126, 129 Основного Закону стосовно незалежності й недоторканності суддів та заборони впливу на суддів у будь-який спосіб надане рішенням Конституційного Суду від 01.12.2004 № 19-рп/2004 у справі про незалежність суддів як складову їхнього статусу.

Конституційний Суд у рішенні від 11.03.2011 № 2-рп/2011 у справі за конституційним поданням 53 народних депутатів щодо відповідності Конституції (конституційності) окремих положень Закону «Про Вищу раду юстиції» встановив, що надання оцінки вчинених суддею процесуальних дій до винесення ним остаточного рішення у справі є втручанням у здійснення правосуддя, що суперечить Конституції.

З огляду на це будь-які незаконні втручання або вплив на суд чи суддів, хоч би від кого вони виходили та з якою метою чинилися, є неприпустимими і підлягають правовій оцінці згідно Кримінального закону.

Тому, дії позивача з направленням скарги на Вищу раду правосуддя з метою притягнути суддю Волошина С.В. до дисциплінарної відповідальності, при тому, що по справі за участі позивача не проведено жодного засідання та суд не розглянув клопотання позивача у бажаний позивачем позапроцесуальний спосіб, які, на її думку, мають бути розглянуті без заслуховування думки інших учасників процесу негайно та поза межами судових засідань, а так само внесення на розгляд суду у період з 4.03.2020 року по 17.03.2020 року трьох заяв про відвід (дві з яких стосуються головуючого, а одна секретаря судових засідань), суд розцінює як спробу здійснити тиск на суд з метою ухвалення бажаних для позивача процесуальних рішень.

Незважаючи на те, що факти наведені в заяві про відвід судді є необґрунтованими та не відповідають дійсності (не свідчать про будь-яку побічну чи пряму зацікавленість головуючого по справі у результатах її розгляду), враховуючи спробу позивача здійснити тиск на суд, однак з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя та на розгляд її справи поза будь-яким сумнівом для позивача щодо об`єктивності та неупередженості складу суду, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про відвід судді Волошина С.В.

Суд, враховуючи позиції Європейського суду з прав людини, які викладені в їх рішеннях (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 та 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-ХІІ), з приводу недовіри суду, вважає за доцільне задовольнити заяву про відвід, з підстав викладених у зазначених рішеннях. З огляду на викладене заяву про відвід судді Волошина С.В. від участі у розгляді справи №136/2162/16-ц слід задоволити, а справу передати в канцелярію суду для визначення іншого судді у порядку встановленому ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 36, 40, 260, 263 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ

Заяву ОСОБА_1 про відвід секретаря судового засідання Волхової Марини Анатоліївни у цивільній справі №136/2162/16 за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Липовецького районного нотаріального округу Вінницької області Врублевська Юлія Василівна про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні частки та визнання права власності на частку в спадковому майні - залишити без розгляду.

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Волошина Сергія Васильовича у цивільній справі №136/2162/16 за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Липовецького районного нотаріального округу Вінницької області Врублевська Юлія Василівна про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні частки та визнання права власності на частку в спадковому майні - задовольнити.

Цивільну справу №136/2162/16 -ц, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Липовецького районного нотаріального округу Вінницької області Врублевська Юлія Василівна про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні частки та визнання права власності на частку в спадковому майні, передати до відділу прийому та реєстрації (канцелярія) Вінницького міського суду Вінницької області для повторного автоматизованого розподілу справи між суддями в порядку ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: