Справа № 466/9865/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2020 року м.Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.,

секретаря с/з Семків Х.І.,

справа № 466/9865/20,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та просить суд стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно у розмірі 1/2 частини від заробітку і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у 06 липня 2007 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу у них народився ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, участі у вихованні дитини не приймає. На даний час позивач несе витрати на сина, такі витрати у відповідності до вимог ст.181 Сімейного кодексу України слід розділити з відповідачем.

Відповідач не скористався правом подачі письмового відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 11.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні позивач пітримала позовну заяву, просила позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні частково визнав позов, зазначив, що подружжя проживає разом, він офіційно працевлаштований, допомагає у вихованні сина та надає допомогу. Вважає, що відсутні підстави для стягнення аліментів.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов такого.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України).

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Суд встановив, що сторони є подружжям, шлюб між якими зареєстровано Лисиничівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області 06 липня 2007 року, актовий запис 12./арк.спр.2/.

Згідно свідоцтва про народження, копія якого долучено до матеріалів справи, в ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_3 /арк.спр.9/.

Суд встановив, що дитина зареєстрована та проживає разом з батьками за адресою: АДРЕСА_1 /арк.спр.10/.

Позивач ОСОБА_4 є особою з інвалідністю ІІ групи, що стверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , копія якого міститься в матеріалах справи /арк.спр.11-12/.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 , як дитині з інвалідністю призначена соціальна допомога /арк.спр.13/.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законом або договором.

У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 зазначеної вище статті передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України кожен з батьків повинен утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок не залежить від матеріального становища батьків. Отже, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.

Згідно з статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище позивача син проживає разом з матір`ю і батьком та перебуває на утриманні матері, частково батька. Також суд враховує: матеріальне становище платника аліментів - він є працездатним, працевлаштований, має стабільний дохід, протипоказань за станом здоров`я немає.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Згідно з частиною другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Суд встановив, що відповідач працездатний та працевлаштований термістом на Моторвагонному депо «Львівської Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця».

Відповідачем на спростування своїх заперечень не подано суду жодних доказів, які б підтверджували неможливість сплачувати аліменти.

Згідно ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При визначенні розміру аліментів суд відповідно до вимог ст.182, 200 СК України враховує майновий стан позивача, відповідача, який офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, а також стан його здоров`я, часткове визнання позовних вимог.

З урахуванням зазначених обставин суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно у розмірі 1/3 частини від заробітку і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за 1 місяць.

Разом з тим, суд роз`яснює, що у відповідності до ст.193 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в доход держави в сумі 840,40 гривень.

Керуючись ст.3,12,13,77,81, 141, 259, 263-266, 268, 430 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

позовні вимоги задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно у розмірі 1/3 частини від заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.12.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

У решті у задоволенні позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави 840 (вісімсот сорок гривень 40 коп.) судового збору.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлений 28.12.2020.

Суддя П. С. Невойт