РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі: головуючого судді Смолій Л.Д.

за участю секретаря судового засідання Хлуд І.П.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дитини до ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого мають на даний час неповнолітнього сина ОСОБА_3 , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 травня 2016 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22 січня 2016 року до досягнення сином повноліття. Вказує, що син хронічно хворіє, у зв`язку з чим потребує значних коштів на обстеження та лікування. У позовній заяві позивач зазначає, що нею понесені витрати на лікування, оздоровлення та реабілітацію сина сторін за рекомендаціями лікарів, придбана ортопедична антисколіозна парта зі стільцем. Окрім того, дитина за рекомендацією лікарів відвідує басейни та займається плаванням, за рекомендацією лікаря-кардіолога нею придбано велосипед. З метою розвитку здібностей дитини та за рекомендаціями лікарів дитина відвідує платну студію танцю «Полісяночка».

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позові, просила суд позов задовольнити та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 17197,90 грн., що становить половину понесених нею витрат за період з вересня 2018 року по серпень 2019 року.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав частково, не заперечив проти стягнення з нього додаткових витрат на утримання сина , що понесені на відпочинок та оздоровлення на базі відпочинку «Рось», в смт. Затока, Одеської області, відвідування басейну за абонементом №11.05 від 11.05.2019 року та на заняття танцями. Підтримав поданий до суду відзив.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного.

Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якого є ОСОБА_4 , що стверджується копією свідоцтва про народження виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 06 вересня 2011 року.

Рішенням Рівненського міського суду від 05 травня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (прибутку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 січня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 серпня 2016 року шлюб між сторонами розірвано та визначено місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_4 .

Копією свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 від 24 жовтня 2018 року стверджується зміна ОСОБА_4 свого прізвища на ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що малолітній син сторін ОСОБА_3 часто хворіє, що підтверджується довідками приватного діагностичного центру «Валео» від 08 лютого 2017 року та 06 липня 2017 року, випискою із медичної картки стаціонарного хворого №8459 КЗ «Рівненська обласна дитяча лікарня» Рівненської обласної ради від 04 вересня 2018 року, копіями виписок з медичної картки ОСОБА_3 , записами у медичній картці ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 в період з вересня 2018 року по серпень 2019 року понесла додаткові витрати пов`язані з лікуванням сина. Зокрема, за вказаний період на придбання ліків, як зазначає позивач, нею було витрачено 12020,53 гривень, на відвідування приватного діагностичного центру «Валео» 1480 гривень. Проте, як вбачається із досліджених в судовому засіданні копій фіскальних чеків, деякі з них є нечитабельними, з них неможливо встановити найменування ліків, що придбавались та період їх придбання. Окрім того, деякі засоби, такі як ополіскувач для зубів «Лістерин», зубна паста «Дентал Про», засоби захисту від сонця, засоби захисту від укусів комарів, засоби догляду за шкірою після засмаги, гематовіт альбумін не є лікарськими засобами, які купувались за призначенням лікаря для лікування хронічних хвороб дитини, а є засобами по догляду, витрати на які охоплюються стягнутими з відповідача аліментами, а отже не є додатковими витратами в розумінні ст.185 СК України та не підлягають до стягнення в межах заявлених вимог.

А отже, копіями наданих фіскальних чеків підтверджуються витрати позивача на лікування дитини за призначеннями лікарів в розмірі 13299,83 гривень, що включають в себе витрати на консультації та діагностичні заходи в приватному діагностичному центрі «Валео» на суму 1480 гривень.

В позовній заяві зазначено, що малолітній ОСОБА_3 відвідувавав підготовчу студію при зразковому ансамблі танцю «Полісяночка», заняття в яких були необхідні для розвитку та лікування дитини.

Згідно довідки № 120 від 25.06.2019 року, виданої директором КЗ «Міський будинок культури» Рівненської міської ради ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є учасником платної підготовчої студії при зразковому ансамблі танцю «Полісяночка» і з 01 вересня 2018 року по травень 2019 року ОСОБА_1 було сплачено за навчання 1880 гривень. (а.с. 111).

Дані витрати, на думку суду, є додатковими, оскільки спрямовані на розвиток здібностей дитини. Проти задоволення позовних вимог в цій частині відповідач ОСОБА_2 не заперечує, а отже вони підлягають до задоволення.

Відповідно до рекомендації лікаря-травматолога Коробко С.Р. від 06.02.2018 року дитині ОСОБА_3 рекомендовано лікувальний масаж, ЛФК, носіння супінаторів та ортопедичних устілок, плавання. (а.с. 45,52)

Витрати позивача понесені на відвідування дитиною басейну, підтверджується товарними чеками № 11/05 від 11.05. 2019 року та 10/08 від 10 серпня 2019 року, якими стверджується придбання абонементів на відвідування басейну ОСОБА_3 за ціною 770 гривень на 1560 гривень відповідно. Загальна вартість понесених позивачем витрат становить 2330 грн. (а.с. 115).

Відповідно до видаткової накладної № 01/11 від 27.11.2018 року ОСОБА_1 придбано стіл учнівський 1-місний з полицею регулюємий антисколіозний, стілець Т-подібний регулюємий по висоті на загальну суму 1450 гривень. (а.с. 113). На думку суду, з врахуванням поставленого дитині ОСОБА_3 лікарем травматологом діагнозу (а.с. 52) дані витрати є виправданими та можуть вважатись додатковими в розумінні ст. 185 СК України, а отже позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до рекомендації лікаря від 17.06.2019 року, записи про що містяться в медичній картці ОСОБА_3 , йому рекомендоване санаторно-курортне лікування в Одесі, на Азовському морі. (а.с. 82)

Понесення витрат на санаторно-курортне лікування ОСОБА_3 у період з 12.07.2019 оку по 26.07.2019 року на Базі відпочинку «Рось» в смт. Затока, Одеської області у розмірі 10080 гривень підтверджується наданими позивачем доказами ( а.с.107-108). Окрім того, копіями посадочних документів № НОМЕР_2 В3FВ7-0F41-АВ12-0001 в напрямку Рівне-Одеса на 11.07.2019 року та АА № 758134 в напрямку Одеса-Рівне на 26.07.2019 року на ім`я ОСОБА_6 , та квитків в напрямку «Сонячна-Одеса головна» і зворотньому напрямку стверджується понесення витрат на доїзд дитини до місця оздоровлення на загальну суму 361,06 гривень. (а.с. 109-110).

В позовній заяві позивач зазначає, що за рекомендацією лікаря-кардіолога, з метою швидшого налагодження роботи серцево-судинної системи дитини придбала сину велосипед для заняття велоспортом. ІІ витрати у зв`язку з цим склали 4800 гривень, половину з яких вона і просить стягнути з відповідача.

Як вбачається із матеріалів справи, у медичній картці ОСОБА_3 лікарем кардіологом 27 серпня 2019 року здійснено запис про те, що дитина може займатись велоспортом. (а.с. 88).

На думку суду, даний запис не є чіткою, категоричною рекомендацією лікаря у зв`язку з певним захворюванням дитини для її лікування та реабілітації, в даному випадку позивач не довела належними та допустимими доказами існування будь-якої особливої обставини, яка зумовила понесення додаткових витрат у вигляді придбання велосипеда, а тому позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.

Згідно ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до ч.2 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Зазначена позиція узгоджується з позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 26 березня 2018 року справа №487/3431/15-ц, від 17 травня 2018 справа № 643/11742/16-ц та від 26 вересня 2018 року справа №761/6933/17.

У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Суд зазначає, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові.

Згідно статей 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 83 ЦПК України передбачено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На обґрунтування своїх заперечень, що зазначені відповідачем у відзиві, ОСОБА_2 не надав суду доказів, які б спростовували вимоги позивача, а тому, зважаючи на викладене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та виходячи із закріплених частиною дев`ятою статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності, розумності та обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд доходить висновку про часткове задоволення позову на суму 14 700,45 гривень, що становить половину від витрат понесених позивачем на придбання ліків ОСОБА_3 , обстеження та лікування у приватному діагностичному центрі «Валео», оздоровлення на Базі відпочинку «Рось» в смт. Затока, Одеської області, проїзд дитини до місця відпочинку та у зворотньому напрямку, занять у підготовчій студії при зразковому ансамблі танцю «Полісяночка», придбання антисколіозної парти, витрат на придбання абонемента в басейн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за категорією спорів про стягнення додаткових витрат на дитину, то з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185 СК України, ст.ст. 7, 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 14 700 грн.45 коп. (чотирнадцять тисяч сімсот) гривень 45 копійок у якості відшкодування Ѕ частини додаткових витрат понесених на лікування, оздоровлення та розвиток дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду безпосередньо або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст судового рішення виготовлено 17 березня 2020 року.

Суддя: