Справа № 342/1459/19
Провадження № 2/342/178/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

з участю: секретаря судового засідання Петруняк Н.А., представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник - адвокат Маланчук Михайло Ілліч, до Виноградської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник - адвокат Маланчук М.І., звернулася в суд з позовом до Виноградської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, в якому просить визнати за позивачкою право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка разом з чоловіком ОСОБА_3 проживали в житловому будинку по АДРЕСА_2 та були членами колгоспного двору. За вказаним домогосподарством числиться земельна ділянка площею 0,1900 га. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 75 років, не залишивши заповіту. На день його смерті разом з ним у вказаному житловому будинку проживала і була зареєстрована позивачка. Після смерті чоловіка позивачка успадкувала чотири земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площами 1,7266 га, 0,7439 га, 0,1065 га, 0,8873 га на території Виноградської сільської ради та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, державний нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по АДРЕСА_1 з посиланням на те, що спадкоємець не надала оригінал документа, який посвідчував би право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок; крім того, вищезгадане господарство відносилось до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15.04.1991 року, належить відповідна частка. Технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, довідкою технічною характеристикою № 4107 від 23.06.2011, звітом на житловий будинок з надвірними спорудами про вартість майна № 255 від 27.11.2019, договором купівлі-продажу будинку, розташованого в сільській місцевості від 22.04.1963 стверджено, що домоволодіння по АДРЕСА_1 побудовано в 1930-1980 роках та складається з: житлового будинку, сараїв, літньої кухні, навісу, вбиральні, криниці, огорожі, вимощення. На даний час в АДРЕСА_1 зареєстрована і проживає позивачка одна.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Маланчук М.І. підтримав позовні вимоги з наведених в позові підстав, просить позов задовольнити.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позов просить задовольнити.

Представник Виноградської сільської ради в судове засідання не з`явився. Виноградська сільська рада подала до суду заяву про розгляд справи без представника сільської ради, позов визнає.

Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Суд, заслухавши вступне слово представника позивачки, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Станом на 15.04.1991 в житловому будинку по АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується довідкою № 727, виданою 27.11.2019 виконавчим комітетом Виноградської сільської ради.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 75 років в с. Виноград Городенківського району, актовий запис за № 3 від 19 січня 2011 р. в Книзі реєстрації смертей, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Виноградської сільської ради Городенківського району. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, визначено ч.1 ст.1267 ЦК України. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

ОСОБА_3 на день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_1 ; разом з ним була зареєстрована та проживала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується довідкою № 729, виданою 27.11.2019 виконавчим комітетом Виноградської сільської ради.

Із копії повторного свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого 22 квітня 1981 р. ЗАГС м. Городенка, вбачається, що ОСОБА_3 та позивачка ОСОБА_2 були подружжям, запис за № 11 від 25 березня 1960 р. в книзі записів актів громадянського стану про одруження.

З наведеного слідує, що позивачка ОСОБА_2 , як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3 , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Із копії спадкової справи № 352/2011, наданої суду наданої суду Городенківською районною державною нотаріальною конторою вбачається, що позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, яка прийняла спадщину, 11.07.2011 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 . Їй 09 вересня 2011 р. видано чотири свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за № 1465, № 1466, № 1467, № 1468, на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Виноградської сільської ради, площами: 0,8873 га кадастровий номер :04:001:0132; 0,7439 га кадастровий номер :07:002:0007; 1,7266 га кадастровий номер :06:002:0046; 0,1065 га кадастровий номер :06:001:0297, що належали померлому на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки.

До складу спадщини ОСОБА_3 входить також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Із довідки № 730, виданої 27.11.2019 виконавчим комітетом Виноградської сільської ради, вбачається, що позивачка ОСОБА_2 зареєстрована і проживає за вищевказаною адресою одна. Довідка № НОМЕР_3 , видана 27.11.2019 виконавчим комітетом Виноградської сільської ради, свідчить про те, що АДРЕСА_2 .

Постановою державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 2446/02-31 від 29 листопада 2019 р. позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , на житловий будинок АДРЕСА_1 з посиланням на те, що спадкоємець не надала оригінал документа, який посвідчував би право власності спадкодавця на вищезгаданий житловий будинок.

Копією виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 9241 від 13.01.2020 стверджується, що згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок та господарські будівлі по АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 не зареєстровано.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Із копії договору купівлі продажу будинку, розташованого в сільській місцевості, посвідченого 22.04.1963 виконкомом Виноградської сільської ради, зареєстрованого в Книзі для запису нотаріальних дій під № 33, вбачається, що ОСОБА_3 купив у ОСОБА_4 , як голови колгоспного двору за згодою і за дорученням членів двору, будинок з усіма господарськими будівлями, що до нього прилягають і які знаходяться в с. Виноград. Про реєстрацію будинку по АДРЕСА_1 у виконкомі місцевої ради свідчать виписки з погосподарської книги Виноградської сільської ради № 8 за 1991-1995 роки, видані Виноградською сільською радою 27.11.2019 № 731 та 15.01.2020 № 43, з яких слідує, що головою вищезгаданого господарства був ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суспільна група господарства колгоспний двір, особовий рахунок № НОМЕР_4 .

За житловим будинком по АДРЕСА_1 закріплена земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд в розмірі 0,1900 га, що стверджується довідкою № 725, виданою 27.11.2019 виконавчим комітетом Виноградської сільської ради.

До часу набрання чинності Цивільним кодексом України (2003) та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на збудоване нерухоме майно не залежало від державної реєстрації такого права. Згідно п. 3.1. Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 № 91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 житлових будинків, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації права власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

З копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 вбачається, що житловий будинок побудовано в 1930 р., господарські будівлі та споруди - в 1960, 1970, 1980, 1990 роках. Їх ринкова вартість станом на 28 листопада 2019 р. становить 90 120 грн., що стверджується копією звіту про вартість майна, складеного ЕТВО «Придністров`я».

Судом встановлено, що позивачка, як спадкоємець першої черги за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 судом не встановлено, позов визнається відповідачем Виноградською сільською радою, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 1216, 1217, 1222, 1223, 1258, 1261, 1267, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.), керуючись ст. ст. 206, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), процесуальний строк, визначений ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України для апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Місце проживання позивачки ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 .

Місцезнаходження відповідача Виноградської сільської ради - вул. Миру, 91, с. Виноград, Городенківський район, Івано-Франківська область, 78153.

Повне судове рішення складене 08.05.2020.

Суддя: Ничик Г. І.