Р І Ш Е Н Н Я Справа № 200/6255/19
Ім`ям України Провадження № 2/200/2014/20
02 квітня 2020 року м. Дніпро
Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі судді Литвиненка І.Ю., розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпрі, у спрощеному провадженні, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за аліментами та неустойки (пені) за прострочення зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -
22.04.2019 року позивач звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за аліментами та неустойки (пені) за прострочення зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Ухвалою суду від 14.05.2019 року відкрито спрощене провадження по справі (а.с. 29).
У зв`язку з закінченням строку відрядження судді ОСОБА_4 до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, у справі проведено повторний автоматизований розподіл (а.с. 41-44).
Внаслідок відсторонення судді ОСОБА_5 від здійснення правосуддя, у справі знову проведено повторний автоматизований розподіл (а.с. 49-51).
Ухвалою суду від 03 лютого 2020 року справу прийнято до провадження цим складом суду та вирішено здійснювати її подальший розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 52). Цією ухвалою вирішено про повторне надіслання відповідачу копії ухвали суду від 14.05.2019 року про відкриття провадження у справі, якою встановлено строк на подання заяв по суті справи.
17.03.2019 року відповідачем отримано копію ухвали суду від 14.05.2019 року про відкриття провадження у справі та копію ухвали суду від 03.02.2020 року (а.с. 55). 02.09.2019 року відповідачем отримано копію позовної заяви (а.с. 38).Будучі обізнаним про розгляд цієї цивільної справи, а також зі змістом пред`явлених до нього позовних вимог, обсягом прав та обов`язків, відповідач, у встановлений і судом, і законом, строк правом на подання відзиву та доказів на спростування позову не скористався. Заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не подавав.
Перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих позивачкою письмових доказів, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років.
Стаття 187 СК України визначає випадки та порядок відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника або одержувача аліментів у позасудовому порядку.
Тлумачення норм ст.ст. 187, 194 СК України дозволяє дійти висновку про те, що заборгованість за аліментами за минулий час може бути стягнута на підставі рішення суду тільки у тому випадку, коли вона виникла не на підставі судового акту про стягнення аліментів, а у зв`язку з відраховуванням аліментів за ініціативою їх платника.
Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначено ст. ст. 194-197 СК України та ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження».
Так, на підставі рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини видається виконавчий лист, термін пред`явлення якого обмежений виключно подією, яка має настати, у вигляді досягнення дитиною повноліття. При стягненні аліментів за минулий час у процедурі виконавчого провадження на підставі судового рішення має значення і поведінка стягувача, і поведінка боржника. Так, якщо заборгованість за аліментами за минулий час утворилась внаслідок тривалої бездіяльності стягувача з непред`явлення виконавчого листа до виконання, то строк нарахування аліментів за минулий час обмежений 10 роками; якщо ж заборгованість за аліментами за минулий час утворилась внаслідок розшуку боржника або через його відсутність у Державі, то строк нарахування такої заборгованості у ретроспективі обмежень не має.
За змістом зазначених норм законодавства, розмір заборгованості із сплати аліментів визначається виконавцем. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів.Відповідно до вимог ч. 8 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.Таким чином, діючим законодавством передбачено стягнення заборгованості із сплати аліментів не шляхом ухвалення судового рішення, а в межах виконавчого провадження. Спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами.Стягнення заборгованості за аліментами на підставі рішення суду сімейне законодавство (ч. 3 ст. 194 СК України) передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника (ст. 187 СК України).
У цій справі стягнення аліментів на утримання дитини з одного з подружжя відбувається за рішенням суду. У такому випадку законодавець не вимагає окремого судового акту про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження, відкритого за рішенням суду про стягнення аліментів. Обчислена державним виконавцем заборгованість за аліментами підлягає стягненню у межах того виконавчого провадження, де вона і виникла. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 74 ЗУ "Про виконавче провадження", суд вирішує питання заборгованості за аліментами лише у разі спору про її розмір.При відсутності спору, заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження». Під час розгляду справи не встановлено тієї обставини, що між сторонами існує спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів і/або відповідач заперечує визначений державним виконавцем розмір своєї заборгованості за аліментами.Повторне стягнення з боржника суми, яка має бути ним виплачена в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів, недопустиме, оскільки фактично є подвійним притягнення до юридичної відповідальності одного й того ж виду.
За таких обставинпідстави вважати право позивача на отримання заборгованості по аліментам у порядку, визначеному ст.ст. 194-195 СК України, ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порушеним відсутні, а тому в цій частині позову слід відмовити.
Згідно з вимогами ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів .
На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь Держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивачка звільнена від його сплати за законом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 194,196 СК України, ст.ст. 5, 10-11, 60, 76-80, 89, 128, 141, 213-215, 258, 265, 352-355 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
У задоволенні позовних вимог у іншій частині позову відмовити.
Стягнути із ОСОБА_2 користь Держависудовий збір у сумі 840 гривень 80 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів зо дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом 30 днів зо дня отримання ними копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили через 30 днів зо дня його проголошення, або через 30 днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Згідно з вимогами п. 3 розділу 12 Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк, визначений ст. 354 цього Кодексу, продовжується на строк дії цього карантину.

Суддя І.Ю. Литвиненко