Справа № 522/597/20
Провадження № 2/522/171/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2020 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.

при секретарі судового засідання Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання біржового договору купівлі-продажу квартири дійсним,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання біржового договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 укладеного 10 грудня 1999 року на Одеській Муніципальній Біржі.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 10 грудня 1999 року між ОСОБА_2 , яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі доручення, а також від імені неповнолітнього онука ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з одного боку та ОСОБА_1 - з іншого боку на Одеській Муніципальній Біржі, був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна за № Н-00722/99. На підставі вказаного договору купівлі-продажу ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 79, 3 кв.м., яка складається з чотирьох кімнат, житловою площею 57,0 кв.м., коридору, санвузлу, кухні, вбудованої шафи.

17 грудня 1999 року КП «ОМБТІ та РОН» за ним було зареєстровано право власності на вказану квартиру, номер в реєстрі № 327 пр-стр. 167-р№ 149 . Також вказує, що умови договору сторонами були виконані повністю, тобто ним було передано, а відповідачами прийнято грошову суму у розмірі 14274 грн за продаж вищевказаної квартири.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2020 року відкрито провадження по цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 09 квітня 2020 року.

У судове засідання 09 квітня 2020 року сторони не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Судове засідання відкладено на 06 травня 2020 року.

У судове засідання 06 травня 2020 року сторони не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. До суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити у повному обсязі.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 , яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі доручення, а також від імені неповнолітнього онука ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з одного боку та ОСОБА_1 - з іншого боку на Одеській Муніципальній Біржі, був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна за № Н-00722/99. На підставі вказаного договору купівлі-продажу ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 79, 3 кв.м., яка складається з чотирьох кімнат, житловою площею 57,0 кв.м., коридору, санвузлу, кухні, вбудованої шафи.

Вказаний договір був укладений на Одеській Муніципальній Біржі та відповідно до вимог Закону України «Про товарну біржу» зареєстрований в

«Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» реєстраційний номер № Н-00722/99 від 10 грудня 1999 року. Договір не був нотаріально посвідчений, проте право власності за ОСОБА_1 було зареєстровано КП « ОМБТІ та РОН» 17 грудня 1999 року, номер в реєстрі № 327 пр-стр. 167-р№ 149

Судом також встановлено, що умови договору сторонами були виконані повністю, тобто ОСОБА_1 передав, а відповідачі прийняли грошову суму у розмірі 14 274 грн за продаж вищевказаної квартири.

Позивач не має змоги розпорядитись вищевказаною квартирою у зв`язку з відсутністю нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу від 10 грудня 1999 року за № Н-00722/99.

Спірний договір був підписаний сторонами 10 грудня 1999 року, тобто у період дії ЦК Української РСР 1963 року, то застосуванню підлягають саме норми вказаного Кодексу.

На час укладення вищевказаного договору купівлі-продажу в грудня місяці1999 року позивачу не було відомо, що правочин у відповідності до ст. 47 Цивільного Кодексу Української РСР (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст. 15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. На теперішній час позивачі не мають можливості розпоряджатися своїм майном як належні співвласники, що порушує їх права.

Відповідно до ст. 4 ЦК Української РСР у редакції 1963 року - цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод.

В відповідності до ст. 41 ЦК Української РСР у редакції 1963 року угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.

При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу квартири, правочини були реальними і вчинені у формі, дозволенній чинним законодавством України в 1999році.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень до ЦК України від 16 січня 2003 р. ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 128 ЦК Української РСР у редакції 1963 року право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно ст. 224 ЦК Української РСР у редакції 1963 року за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

За ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін відхилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного й керуючись, ст. 47 ч. 2 ст. 227 ЦК України у редакції 1963 року, ст. 220 ЦК України в редакції 2003 року, ст.ст. 76- 81, 263-265, 268 ЦПК суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання біржового договору купівлі-продажу квартири дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № Н -00722/99 від 10 грудня 1999 року, а саме квартири АДРЕСА_1 укладеного між ОСОБА_2 яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі доручення, а також від імені неповнолітнього онука ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з одного боку та ОСОБА_1 - з іншого боку посвідченого на Одеській Муніципальній Біржі.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його отримання. Початок строку на апеляційне оскарження відраховується з наступного дня після закінчення строку дії карантину.

Повний текст судового рішення виготовлено 12 травня 2020 року.

Суддя Ю.Б. Свячена