Провадження № 6/127/142/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2020 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області у складі: головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі Бедрак М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Макушинського Юрія Івановича про примусове проникнення до нежитлового приміщення боржника ОСОБА_1 ,-
В судовому засіданні державний виконавець подання підтримав, просив задовольнити.
Дослідивши матеріали подання, цивільної справи, суд дійшов висновку, що воно є необґрунтованим та не підлягає задоволенню з наступних підстав.
За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Державний виконавець просить надати дозвіл на примусове проникнення до нежитлового приміщення - СТО «АвтоАС», що розташовано за адресою: АДРЕСА_4 , однак будь яких доказів того, що вказані бокси 12-13 СТО «АвтоАС» належать на праві власності або на праві користуванні боржника ОСОБА_1 , суду не надано (не надано Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, договору оренди тощо).
Наданий державним виконавцем лист Управління держпраці не є належним доказом того, що бокс АДРЕСА_5 НОМЕР_3 по АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_1 .
Згідно із ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця чи приватного виконавця.
Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.
Цією ж статтею встановлено, що за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.
З огляду на викладене, суд вважає подання не обґрунтованим, не доведеним достатніми доказами, а тому в його задоволенні слід відмовити.
Відповідно до ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. (Конвенція) кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
В той же час, статтею 30 Конституції України та статтею 1 протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод передбачається, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Кожному гарантується недоторканність житла або іншого володіння, проникнення до якого допускається не інакше як за вмотивованим рішенням суду.
Конституційна гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначено у Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.
За положеннями ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належить боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища.
Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому, питання про примусове проникнення до майна боржника вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.
За таких обставин суд вважає, що подання про примусове проникнення до СТО «АвтоАС», а саме в бокс АДРЕСА_6 по АДРЕСА_3 є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.
Крім того, державний виконавець просить надати дозвіл державному виконавцю Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, однак дана виконавча служба, згідно наказу Міністерства юстиції України від 17.12.2019 року № 4053/5 виведена зі складу головних територіальних управлінь юстиції та введено до складу міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції та перейменовано на Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).
На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 259,260,439 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд -
В задоволенні подання головному державному виконавцю Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Макушинському Юрію Івановичу про примусове проникнення до нежитлового приміщення боржника ОСОБА_1 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 16.03.2020 року.

Суддя О.О. Жмудь