Справа № 583/2006/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Сидоренка Р.В.,

при секретарі Шаміладзе В.В.,

за участю

представника позивача, адвоката Безпалька С.В.,

третіх осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі №5 в місті Охтирці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Охтирський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , про скасування арешту з майна, суд, -

встановив:

14.05.2019 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 02 серпня 2006 року на все нерухоме майно, що належить позивачу був накладений арешт. Постанову про арешт майна боржника та оголошення про його відчуження, б/н виданий Відділом державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції. Арешт був накладений на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , в зв`язку з заборгованістю по аліментам, де стягувачем виступала відповідач. Обтяження на речові права зареєстровані в єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Номер запису 29993199 від 29.02.2008 р. Однак заборгованість вже давно погашена, стягнення аліментів припинено ще у 2008 році, оскільки менша дитина досягла повноліття. Однак арешт з майна не знято, що порушує законні права та інтереси Позивача щодо розпорядження майном, власником якого він є. З відповіді Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, зрозуміло що матеріали виконавчого провадження знищені, а отже юридично значимі дії вчинені бути не можуть. На день звернення позивач є власником 39/100 будинку, що розташований за адресом: АДРЕСА_1 . Іншим співвласником 61/100 майна є територіальна громада м. Охтирка в особі Охтирської міської ради. Тому просить зняти арешт з 39/100 частини будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 29.02.2008 за № 29993199 про арешт 39/100 частини будинку, що розташований по АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Його представник у судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у ньому. Пояснив, що наразі виконавче провадження на підставі якого був накладений арешт, закрите. Тому відсутні будь-які підстави для продовження арешту зазначеної частки нерухомого майна. Наявність чи відсутність заборгованості по виконавчому провадженні ніякого правового значення не має.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні заявила про безпідставність пред`явленого позову, оскільки у позивача наявна непогашена заборгованість по ряду аліментних зобов`язань в яких вона є стягувачем.

22.05.2019 відповідач надала відзив у якому зазначено наступне. Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 27.01.2006р. №2-37 2006р. за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про реальний розділ будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою визначені ідеальні частки співвласників та проведений реальний виділ приміщень будинковолодіння по АДРЕСА_1 . За витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно наявне майно боржника у виді 39/100 частин будинковолодіння по АДРЕСА_1 , загальною площею 81.1 м2 (по різним реєстрам - 95.9 м2), житлової площі - 42.3 м2 (по різним реєстрам - 49.2 м2), на підставі рішення Охтирського міськрайонного суду від 27.01,2006 №2-37 2006 про реальний розділ будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою, та земельну ділянку площею 0.1000 га за цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 (приватизація на підставі рішення Охтирської міської ради від 26.02.2019 №1472-МР) Сторони ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали шлюб 9.01.1982 р. За час спільного життя подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 народилися спільні діти - дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (досягла повноліття 18 років - ІНФОРМАЦІЯ_10), син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (досяг повноліття 18 років - ІНФОРМАЦІЯ_3 ), дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (досягла повноліття 18 років - ІНФОРМАЦІЯ_5 ), дочка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (досягла повноліття 18 років - ІНФОРМАЦІЯ_9

Рішенням Охтирського міського суду Сумської області від 13.04.1995. №АЄ-28 з ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі Ѕ частини від усіх видів заробітку, щомісячно, до їх повноліття, починаючи з 3.04.1995, які стягнуто на користь матері неповнолітніх дітей ОСОБА_4 На підставі судового рішення виданий виконавчий лист АЄ-28 за 1995 р. Організація виконання судового рішення здійснювалась Охтирським ВДВС та рішення суду виконувалося частково. У наступному за змістом рішення Охтирського міськрайонного суду від 29.10.2009 виконавче провадження відкрито 2.11.2004 р., але за довідкою - розрахунком Охтирського ВДВС від 13.06.2006 борг за період 2000 року визначений в сумі 8997.74 грн., а довідкою - розрахунком від 30.07.2008 заборгованість визначена з 31.10.2001 - 14718.96 грн. Аліменти стягувалися примусово в межах справи виконавчого провадження на всіх 4 дітей. Станом на 2006 рік всі діти досягли повноліття, окрім неповнолітньої доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 Платник аліментів - боржник притягувався до кримінальної відповідальності за правовою кваліфікацією по ст.164 ч. І КК України («Ухилення від сплати аліментів на утримання дітей»). Постановою Охтирського міськрайонного суду від 22.12.2005 по кримінальній справі №1-363 2005 ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності по ст. 164 ч. І КК України внаслідок зміни обстановки, втрати суспільної небезпечності. Провадження по кримінальній справі закрито судом. Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 20.11.2008 №2-1715 2008 з ОСОБА_3 стягнуті аліменти в розмірі 200.00 грн. щомісячно на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на весь період навчання, але не більше ніж до досягнення донькою 23-х років, які присуджено сплачувати ОСОБА_4 , починаючи стягувати з 2.10.1990.

Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду від 23.12.2009 №2-2182 2009 з ОСОБА_3 стягнуті аліменти в розмірі 300.00 грн. щомісячно на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на весь період навчання, але не більше ніж до досягнення донькою 23-х років, які присуджено сплачувати ОСОБА_4 , починаючи стягувати з 2.10.2009 р.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 29.10.2009р. №2-1487 2009р., залишеним в силі ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 26.01.2010р. №22- ц-68/2010, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнута пеня за прострочення сплати аліментів у сумі 5000.00 грн. в умовах виконання постанови (рішення) Охтирського міського суду Сумської області від 13.04.1995 №АЄ-28.

В ході розгляду цивільної справи №2-1487 2009 встановлено, що через несплату встановлених рішенням суду аліментів, виникла заборгованість по аліментах в розмірі Ѕ частини ОСОБА_3 на утримання дітей дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , згідно довідки - розрахунку ВДВС Охтирського МУЮ за 2001 рік - 51.82 грн., за 2002 рік - 2962.69 грн., за 2003 рік - 2830.49 грн., за 2004 рік - 3150.69 грн., за 2005 рік-3908.10 грн., за 2006 рік - 1865.17 грн.

Боржник в межах виконавчих проваджень постійно обіцяв виплатити заборгованість з аліментів, що знаходило підтвердження під час неодноразових судових розглядів різних судових справ, в тому числі про поділ майна подружжя, визначення часток у спільному будинковолодінні по АДРЕСА_1 , стягнення пені за прострочення сплати аліментів. До останнього часу боржник завжди погоджувався із наявністю заборгованості, але обіцянки боржника виплатити аліменти залишилися не виконаними.

Вважає, що рішення суду про стягнення аліментів та пені за прострочення сплати аліментів підлягають виконанню фактично та в повному обсязі згідно чинного законодавства, що в повному обсязі та фактично станом на 2019 рік не виконано, існує заборгованість, яка повинна визначатися Охтирським ВДВС як органом, який є уповноваженим на визначення аліментної заборгованості та стягнення аліментної заборгованості в повному обсязі на виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Частиною 1 ст. 50 Закону не передбачено зняття арешту, накладеного на майно боржника, у разі закінчення виконавчого провадження та направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби.

Треті особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заявили про безпідставність заявлених позовних вимог.

Інші учасники процесу у судове засідання не з`явились будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Про причини не явки до суду не повідомляли.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову зі слідуючих підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є власником 39/100 будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с. 6)

За постановою Охтирського міського суду від 13 квітня 1995 року у справі № АЄ-28, з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 до їх повноліття, починаючи з 03 квітня 1995 року, які сплачувати матері ОСОБА_4 . (а.с. 46)

06.02.2002 ОСОБА_4 отримала дублікат виконавчого листа. (а.с. 47)

Згідно інформації колективного сільськогосподарського підприємства ім. Ф.С. Муратова № 128 від 06.05.2005 вбачається, що в Агро - пайовому об`єднанні імені Г.І. Петровського утримано аліменти з ОСОБА_3 у 1999 році в розмірі 475,79 грн., у 2000 році - 42,21 грн. На час надання інформації ОСОБА_3 не працює в КСП ім. Ф.С. Муратова (нова назва АПО ім. Петровського), виконавчий лист про стягнення з нього аліментів в бухгалтерії відсутній. (а.с. 49)

Згідно довідки Охтирського МВ ДВС від 15.06.2005 р. станом на зазначену дату загальна сума заборгованості позивача перед відповідачем становила 8997 грн. (а.с. 30)

Згідно довідки - розрахунку заборгованості по аліментах по зазначеному виконавчому листу від 30.07.2008 р. через несплату встановлених рішенням суду аліментів, виникла заборгованість по аліментах в розмірі Ѕ частини ОСОБА_3 на утримання дітей дочки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , згідно довідки - розрахунку ВДВС Охтирського МУЮ за 2001 рік - 51.82 грн., за 2002 рік - 2962.69 грн., за 2003 рік - 2830.49 грн., за 2004 рік - 3150.69 грн., за 2005 рік-3908.10 грн., за 2006 рік - 1865.17 грн. Загальна сума заборгованості по виконавчому листу АЕ-28 від 13.04.1995 станом на 25.07.2008 р. становила 14718,96 грн. (а.с. 69-70).

Із листа ВДВС Охтирського ГТУЮ на ім`я стягувача ОСОБА_4 від 22.02.2008 р. встановлено, що 02.08.2006 була винесена постанова про арешт майна боржника - домоволодіння по АДРЕСА_1 , та оголошено заборону на його відчуження і складено акт опису та арешту. В подальшому державним виконавцем вживались заходи по оцінці та реалізації цього арештованого майна (а.с. 79-80, 81-82)

Наявність обтяження у вигляді арешту на належну позивачу 39/100 частини житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , підтверджується також витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження. (а.с. 5)

Згідно довідки Охтирського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Сумській області № 14509 від 12.06.2019 за вищевказаним виконавчим листом державним виконавцем 16.03.2007 виносилась постанова про відкриття виконавчого провадження за № 3226823. В подальшому, 30.09.2008 державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 6 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Потім 14.10.2008 р. державним виконавцем знову була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за № 9475274 в частині стягнення заборгованості у розмірі 14718,96 грн. 09.06.2009 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за п. 10 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби) та направлено за належністю до ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві. .

Згідно довідки Охтирського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Сумській області № 8576 від 03.04.2019 під час перевірки даних АСВП в спецрозділі виявлено інформацію про те, що виконавчі провадження щодо стягнення аліментів з ОСОБА_3 закінчені в 2010 році на підставі того, що боржник проживає в АДРЕСА_2 , та офіційно працює в Автопідприємстві № 2 м. Київ, у зв`язку з чим вони направлені до ДВС Головного управління юстиції у місті Києві для скерування по територіальності. Повторно до Охтирського МР ВДВС ГТУЮ Сумській області виконавчі документи на виконання не пред`являлись. Матеріалів виконавчих проваджень у відділі немає, так як за строком зберігання дані виконавчі провадження знищено.

З довідки Дніпровського районного відділу ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві від 12.07.2019 № 12 вбачається, що перевіркою відомостей, що містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень встановлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 17571925 з примусового виконання виконавчого листа № АЄ-28 від 14.05.1995 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів. 25.06.2012 державним виконавцем, керуючись п. 6 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час прийняття рішення), винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, в котрій зазначено, що заборгованість станом на 10.10.2012 складає 8256 грн.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Частиною 2 ст. 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону заходами примусового виконання рішень, зокрема, є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції чинній на час виникнення правовідношення, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 60 Закону.

Згідно із ст. 60 Закону (ст. 59 у чинній редакції) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов`язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Зазначені у цій статті постанови можуть бути оскаржені сторонами в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Частини третя та четверта ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» (ст. 59 у чинній редакції) встановлюють випадки зняття арешту з майна боржника за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби або за постановою державного виконавця.

Публічно-правовими є спори між особою, на майно якої накладено арешт у виконавчому провадженні і яка не є боржником у цьому провадженні, та органом державної виконавчої служби - суб`єктом владних повноважень з приводу рішень, дій чи бездіяльності, прийнятих (вчинених) під час проведення опису та арешту майна, що не пов`язані з визнанням права власності на арештоване майно.

Таким чином, за змістом наведених положень Закону, в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За змістом ст. 60 Закону (ст. 59 у чинній редакції) до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням ст. ст. 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до положень ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» (ст. 59 у чинній редакції) і роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 4 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» (з наступними змінами) особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

Таким чином, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

Як вбачається, підставою обтяження майна позивача є постанова від 02.08.2006 року, винесена державним виконавцем в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № АЄ-28 від 14.05.1995 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів.

Звертаючись до суду із позовом, позивач ставив перед судом питання про звільнення усього належного йому рухомого та нерухомого майна з-під арешту, оскільки накладення арешту на майно порушує його права, як власника, захист якого передбачено ст. 41 Конституції України, ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України.

Оскільки за змістом поданої позовної заяви між сторонами немає спору про право власності (користування) майном, на яке накладено арешт і таке право позивача ніким не оспорюється, то заява позивача про звільнення майна з під арешту повинна розглядатися в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заперечення проти арешту (опису) майна, які не пов`язані зі спором про право на це майно, а стосуються порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України.

З огляду на викладене у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11-13, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 267-268, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Охтирський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , про скасування арешту з майна відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем без відшкодування.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Охтирського міськрайонного суду Р.В.Сидоренко