Провадження № 2-з/947/103/20
УХВАЛА

12.05.2020

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого - судді Луняченка В.О., розглянувши заяву про забезпечення позову по цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служба у справах дітей Біляївської державної районної адміністрації Одеської області про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду знаходиться позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служба у справах дітей Біляївської державної районної адміністрації Одеської області про визначення місця проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із матір`ю та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Від позивача подана заява про забезпечення позову, згідно якої вона просить суд заборонити відповідачу чинити перешкоди щодо спілкування та підтримання на регулярної основі дитяче-батьківські відносини та особисті зустрічі з дітьми, яки зараз проживають із батьком.

Враховуючи положення ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України а також приймаючи до уваги, що згідно Постанови КМУ від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», на усій території України встановлений карантин, а також беручи до уваги Розпорядження Голови Київського районного суду м. Одеси №2 від 17.03.2020 «Про встановлення особливого режиму роботи суду на час карантину та впровадження протиепідемічних заходів» п.1 підпункт 1.1. яким зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та зупинено їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів, розгляд даної заяви проводиться у порядку письмового проводження без участі учасників справи на підставі заяви та матеріалів наданих сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Згідно ч.1 ст. 150 ЦПК України Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом ч.3 ст. 150 ЦПК України Заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті ( ч.10 ст. 150 ЦПК України).

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В даному випадку предметом спору є визначення місяця проживання дітей із матерію, та відсутні будь яки вимоги щодо визначення порядку спілкування матері з дітьми.

Право кожного з батьків спілкуватись із дітьми, незважаючи на факт проживання дітей окрема з іншим із батьків визначено ч.3 ст. 157 Сімейного кодексу України, відповідно до якої той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Таким чином право вільного спілкування кожного із батьків із дитиною захищено Законом.

Одночасно із цим в даної справі факт спілкування батьків із дитиною не є предметом розгляду, а тому не підлягає захисту саме у вигляді забезпечення позову щодо визначення місця проживання дітей, так як факт наявності або відсутності спілкування дітей, не впливає на можливе ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист інтересів позивача в частині визначення місця проживання дітей.

Зазначені у заяві обставини, щодо фізичного або психічного тиску на дітей з боку батька є підставою позивачу звертатись до правоохоронних органів або суду із відповідними заявами про видачу обмежувального припису.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 153, 353,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом зобов`язання відповідачу не чинити перешкоди щодо спілкування та підтримання на регулярної основі дитяче-батьківські відносини та особисті зустрічі матері з дітьми, яки зараз проживають із батьком, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служба у справах дітей Біляївської державної районної адміністрації Одеської області про визначення місця проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із матір`ю та стягнення аліментів.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня виготовлення повного тексту.

У відповідності до вимог ч.1,2 с. 261 ЦПК України ухвали суду , що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Згідно ч.3 Прикінцевих положень Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема ст. 354 ( строки апеляційного оскарження ухвал суду ) продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Луняченко В. О.