16.03.2020 227/919/20
16 березня 2020 року м. Добропілля
Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Любчик В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Головне управління Національної поліції в Донецькій області, Служба Безпеки України, про встановлення факту, що має юридичне значення,
12 березня 2020 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла заяваОСОБА_1 , в якій заявник просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що відомості зазначені в наказах Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, (керівника антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей по стройовій частині) м. Краматорськ, від 14.12.2015 року № 348, про залучення з 07 листопада 2015 року до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових завдань, та наказі Керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 13.06.2017 року № 056 старшого сержанта поліції ОСОБА_1 помічника чергового Добропільського ВП Красноармійського відділу поліції, стосуються ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .
Дослідивши заяву та додані до неї документи, суддею встановлено, що заяву слід залишити без руху з наступних підстав.
Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
В п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим конкретною статтею про зміст заяви.
Статтею 318 ЦПК України визначені вимоги до заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Так, у заяві повинно бути зазначено:
1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;
2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;
3) докази, що підтверджують факт.
До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.
Як роз`яснено в пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.
Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, на підставі п.6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.
Звертаючись до суду із заявою про встановлення юридичного факту заявник просить встановити факт належності йому запису стосовно нього в наказі керівника АТЦ при СБУ № 056 від 13 червня 2017 року, проте не додає до матеріалів заяви витяг із зазначеного наказу.
А також не надає доказ щодо неможливості внести виправлення в наказі Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, (керівника антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей по стройовій частині) від 14.12.2015 року № 348, про залучення з 07 листопада 2015 року до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових завдань, та наказі Керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 13.06.2017 року № 056.
Заявник зазначає, що йому внаслідок помилок в наказах відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій, проте доказ, який підтверджує відмову до заяви не долучає.
Враховуючи викладене, заявнику необхідно вжити заходів щодо усунення вищезазначених недоліків.
Відповідно до ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Разом з цим суд роз`яснює, що, якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 Цивільного процесуального кодексу України, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо заявник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.
Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260, 294, 318 Цивільного процесуального кодексу України, суддя
п о с т а н о в и в:
заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Головне управління Національної поліції в Донецькій області, Служба Безпеки України, про встановлення факту, що має юридичне значення, - залишити без руху.
Надати заявнику строк для усунення зазначених у даній ухвалі недоліків - 10 (десять) днів з дня отримання копії ухвали і попередити, що у випадку не виконання ухвали судді, заяву буде визнано не поданою та повернуто заявнику.
Копію ухвали направити заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.М. Любчик

16.03.2020