Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2020 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Литвиненко Н. В. , при секретарі Волоніц О.Г., за участю позивачки ОСОБА_1 , представника відповідача Галичевої О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Маріупольгаз» про скасування висновку комісії з розгляду актів про порушення,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2020 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, підстави якого були уточнені, в обґрунтування якого зазначила, що є власником будинку АДРЕСА_1 . 25 травня 2020 року працівниками ПАТ «Маріупольгаз» складений акт про порушення, в якому зазначено, що в газопроводі, який проходить по території до земельної ділянки, прилеглої до будинку, до газового лічильника, виявлено отвір діаметром 10 мм, споживання газу через яке не враховується комерційним вузлом газопостачання. На підставі вказаного акту 25.05.2020 року комісією було зроблено висновок, що дане порушення слід кваліфікувати як наявність несанкціонованого газопроводу та було проведено донарахування не облікованих об`ємів природного газу за період з 25.11.2019 року по 25.05.2020 року. Зазначає, що ніякого відводу, штуцера або патрубка, фізично з`єднаного, виявлено не було, а виявлений отвір, зазначений в акті про порушення не може вважатися несанкціонованим газопроводом. На підставі викладеного, просить визнати незаконним та скасувати висновок Комісії з актів про порушення ПАТ «Маріупольгаз» від 03.06.2020 року про встановлення несанкціонованого втручання в систему газопостачання до вузла обліку природного газу та про донарахування їй як споживачу газу за вищевказаною адресою необлікованих об`ємів природного газу за період з 25.11.2019 року по 25.05.2020 року оплати за 6757,24 куб м, з яких 40351,85 грн. підлягає оплаті ПАТ «Маріупольгаз» та діючому постачальнику за 337,81 куб м.

Представником відповідача подано до суду письмовий відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що ПАТ «Маріупольгаз» позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та просить суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Зазначивши, що публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Маріупольгаз» здійснює господарську діяльність згідно виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) ліцензією серія АН № 295547. Відповідно до Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 року (із змінами та доповненнями) здійснює функції Оператора газорозподільних систем, тобто здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Згідно з Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015року № 2498 споживач зобов`язуєтеся не допускати несанкціонованого відбору природного газу; забезпечити належну експлуатацію власних газових мереж відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та акту розмежування балансової належності й експлуатаційної відповідальності сторін (п. 5, 6). Між ПАТ «Маріупольгаз» та ОСОБА_1 укладено договір розподілу природного газу на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу. 25 травня 2020 року працівниками ПАТ «Маріупольгаз» за адресою: м. Маріуполь, с. Сартана, вул. Садова, буд.14а було виявлене порушення, а саме: несанкціоноване втручання до газорозподільної системи виконане шляхом прихованих заходів, а саме у повітряному газопроводі до вузла обліку виконаний отвір діаметром 10 мм, споживання газу через яке не обліковується комерційним вузлом обліку газу. На момент виявлення порушення вказаний отвір був заклеєний скотчем та зафарбований фарбою жовтого кольору (зафарбовано безпосередньо перед обстеженням). Акт про порушення підписаний чоловіком власниці ОСОБА_2 03 червня 2020 року комісією з розгляду актів про порушення ПАТ «Маріупольгаз» було проведено засідання з розгляду акту про порушення від 25.05.2020 року в присутності позивача та прийнято рішення про задоволення акту про порушення, дане порушення відповідно до п.п.1, п1, гл.2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем кваліфіковане як наявність несанкціонованого газопроводу. Також, згідно п. 1 глави 3 розділу XI Кодексу ГС комісією прийняте рішення провести донарахування неврахованих обсягів природного газу по граничним обсягам споживання за період з 25.11.2019 року по 03.06.2020 року в розмірі 6757, 24 куб м. Отже, з урахуванням вищезазначеного ПАТ «Маріупольгаз» вважає свої дії, як оператора ГРМ, в частині виявлення, фіксації факту несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу, до нарахування об`ємів природного газу такими, що у повній мірі кореспондуються з вимогами чинного законодавства, а позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що не підлягають задоволенню.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснила, що за адресою: АДРЕСА_1 проживає разом із чоловіком та сином. Зазначила, що отвір, який був виявлений в газопроводі, був заклеєний скотчем, аби уникнути витоку газу. В ПАТ «Маріупольгаз» не повідомляли. Підтвердила, що акт про порушення підписав її чоловік.

Представник відповідача ОСОБА_3 , яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, допитавши сторін, їх представників, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зокрема, частиною 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 80 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власницею будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17.04.2014 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.05.2014 року.

ОСОБА_1 є споживачем природного газу, що підтверджується заявою-приєднання до умов договору розподілу природного газу, яка підписана останньою та є додатком до Типового договору розподілу природного газу побутовими споживачами, укладеного між ПАТ «Маріупольгаз» та ОСОБА_1

25 травня 2020 року при здійсненні обстеження газових мереж до вузла обліку природного газу (лічильника газу) за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками ПАТ «Маріупольгаз» зафіксовано несанкціоноване втручання до газорозподільної системи виконане шляхом прихованих заходів, а саме у повітряному газопроводі до вузла обліку виконаний отвір діаметром 10 мм, споживання газу через яке не обліковується комерційним вузлом обліку газу. На момент виявлення порушення вказаний отвір був заклеєний скотчем та зафарбований фарбою жовтого кольору (зафарбовано безпосередньо перед обстеженням), складено Акт про порушення № 08/149-20/1.Вказаний акт складено в присутності представника споживача ОСОБА_2 , який ним підписаний.

Факт вищевказаного порушення зафіксовано фото- та відеозйомкою, що відображено у Акті № 08/149-20/1.

03 червня 2020 року акт № 08/149-20/1 розглянуто комісією з розгляду актів про порушення ПАТ «Маріупольгаз» у складі членів комісії: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та у присутності споживача ОСОБА_1 . За результатами розгляду акту про порушення на засіданні комісії прийнято рішення (протокол розгляду порушення від 03 червня року) про задоволення акту № 08/149-20/1 повністю, порушення кваліфіковано як несанкціоноване втручання в систему газопостачання до вузла обліку природного газу (в повітряному газопроводі виявлено отвір, на момент перевірки отвір було заклеєно скотчем та зафарбовано свіжою фарбою (фарба не висохла).

Відповідно до п. 1 глави 3 розділу ХІ Кодексу ГРС газопостачальником проведено ОСОБА_1 донарахування не облікованих об`ємів природного газу за граничними об`ємами споживання природного газу за період з 25 листопада 2019 року по 25 травня 2020 року у розмірі 6757,24 куб м на загальну суму 40351,85 грн. Порядок нарахування збитків позивачкою не оспорюється.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що при перевірці газових мереж до вузла обліку природного газу (лічильника газу) за адресою: АДРЕСА_1 у дворі був виявлений лічильник газу, на якому була свіжа краска. По відеозонду побачив сквозний отвір в трубі, який знаходився перед лічильником, через цей отвір здійснювалось споживання газу через яке не обліковувалось комерційним вузлом обліку газу. Власник сказав, що фарбував трубу тиждень назад, однак це не відповідає дійсності.

Відповідно до п. 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРС) постачальником природного газу (постачальник) є суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу.

Оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Побутовий споживач - споживач, що є фізичною особою та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі - Правила № 2496), підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є: наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов; включення споживача до Реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Правил № 2496, якщо в результаті реконструкції чи технічного переоснащення об`єкта побутового споживача, зміни його власника та щодо нових побутових споживачів, що будуть приєднані до газорозподільних систем Оператора ГРМ, є необхідність внесення змін до персоніфікованих даних споживача або укладання договору постачання природного газу з новим власником, побутовий споживач (новий власник) повинен самостійно звернутися до постачальника із спеціальними обов`язками з відповідною заявою про внесення змін до персоніфікованих даних або укладання договору постачання природного газу.

Відповідно до п. 22 розділу ІІІ Правил № 2496 побутовий споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору; безперешкодно допускати у свої житлові та підсобні приміщення, де розташовані газові прилади і пристрої, лічильник газу, представників постачальника після пред`явлення ними відповідних службових посвідчень для звіряння показань фактично використаних обсягів природного газу.

Згідно з п. 23 розділу ІІІ Правил № 2496, постачальник має право: вимагати від побутового споживача відшкодування збитків у передбачених цими Правилами випадках; ініціювати припинення постачання природного газу побутовому споживачеві; безперешкодного доступу до лічильників газу, встановлених у побутового споживача, для перевірки показань фактично використаних побутовим споживачем обсягів природного газу.

Пунктом 25 розділу ІІІ Правил № 2496 передбачено, що побутовий споживач є відповідальним за порушення інших вимог цих Правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний: укласти договір про постачання природного газу; не допускати несанкціонованого відбору природного газу.

Частиною 3 статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що у разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом.

Згідно з Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498 споживач зобов`язуєтеся не допускати несанкціонованого відбору природного газу; забезпечити належну експлуатацію власних газових мереж відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та акту розмежування балансової належності й експлуатаційної відповідальності сторін (п. 5, 6).

Згідно із положеннями ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власність зобов`язує, а отже власники мають не лише суб`єктивні права, але й несуть відповідальність перед громадою, суспільством за належне використання цих прав.

Таким чином, саме власник несе відповідальність за допущені порушення перед Оператором ГРМ.

З 28.04.2014 року ОСОБА_1 є власником будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на правовідносини, що склалися між сторонами, з урахуванням письмових доказів, слід дійти висновку, що між ПАТ «Маріупольгаз» та ОСОБА_1 фактично укладено договір розподілу природного газу на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до пунктів 1, 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу № 2496, шляхом приєднання до публічного договору, який відповідає Типовому договору.

У свою чергу Типовий договір регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (п. 1.1. Типового договору). Умови Типового договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу ГРС (п. 1.2. Типового договору). Типовий договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Пунктом 2.3. Типового договору № 2498 передбачено, що окрім договору сторони зобов`язуються керуватись Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом ГРС.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 38 Закону України «Про ринок природного газу» з метою виконання функцій, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, оператор газорозподільної системи зобов`язаний вживати заходів з метою забезпечення безпеки постачання природного газу, в тому числі безаварійної та безперебійної роботи газорозподільної системи.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема, забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу.

Відповідно до п. 5 глави 5 розділу III Кодексу ГРС Оператор ГРМ має право безперешкодного та безкоштовного доступу до земельних ділянок та інших об`єктів всіх форм власності, на яких розташована газорозподільна система, для виконання службових обов`язків, передбачених законодавством. Для належного виконання Оператором ГРМ функцій щодо забезпечення гарантованого рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску газу, запобігання можливим витокам газу та недопущення аварійних ситуацій споживач зобов`язаний забезпечити доступ на власні об`єкти представникам Оператора ГРМ за їх службовими посвідченнями для виконання службових обов`язків, зокрема, для: перевірки, локалізації і ліквідації витоків газу та аварійних ситуацій; перевірки, повірки та/або експертизи комерційного вузла обліку (лічильника газу), а також перевірки показань лічильників газу; виконання робіт з припинення та відновлення газопостачання.

Відповідно до пунктів 2, 3, 8 глави 5 розділу IХ Кодексу ГРС акт про порушення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких лишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення. Представник оператора ГРМ перед складанням акта про порушення зобов`язаний повідомити споживача (несанкціонованого споживача) про його право внести зауваження та заперечення до акта про порушення, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень.

Вимогами ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» встановлено, що споживач зобов`язаний не допускати несанкціонованого відбору природного газу.

Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу XI Кодексу ГРС до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належить, зокрема, наявність несанкціонованого газопроводу:

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу XI Кодексу ГРС несанкціонований газопровід - це самовільно під`єднаний газопровід (газовий відвід, штуцер, патрубок), у тому числі без наявного включеного газового обладнання, фізично з`єднаний, зокрема вварений, врізаний, з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачання, витрата споживання) природного газу через який не обліковується комерційним вузлом обліку лічильником газу).

Відповідно до пункту 11 глави 5 розділу IХ Кодексу ГРС за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.

Пунктом 1 глави 3 розділу XI Кодексу ГРС встановлено, що у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток 15 цього Кодекс) ) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням с троку на його усунення. Якщо несанкціонований газопровід проведений шляхом прихованих заходів або фізичною особою, яка є несанкціонованим споживачем, початок періоду, за який визначається об`єм необлікованого природного газу, визначається з дня набуття споживачем (фізичною особою) права власності/ користування на житлові (підсобні) приміщення, але не більше двох років, що передували дню виявлення порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газорозподільної системи відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах.

З урахуванням наведених норм слід дійти висновку, що для встановлення наявності несанкціонованого газопроводу та несанкціонованого відбору природного газу відповідно до п. 1 глави 2 розділу XI Кодексу ГС необхідним і достатнім є встановлення факту самовільно під`єднаного газопроводу (газовий відвід, штуцер, патрубок), у тому числі без наявного підключеного газового обладнання, фізично з`єднаного, зокрема ввареного, врізаного, з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачання, витрата (споживання) природного газу через який не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником) газу.

Доводи позивачки про те, що під час перевірки не було виявлено факту підключення до прихованого газопроводу газоспоживаючих приладів, не впливають на правомірність дій представників відповідача, оскільки для фіксації порушення є достатнім факт виявлення прихованого газопроводу, що передбачає можливість несанкціонованого відбору природного газу.

Крім того, встановлено втручання до системи газопостачання шляхом здійснення у повітряному газопроводі до вузла обліку отвору діаметром 10 мм.

Доводи позивачки, про те, що вона не вчиняла будь-яких дій по облаштуванню несанкціонованого газопроводу, внаслідок чого вона не повинна нести відповідальність за виявлене порушення, є безпідставними.

Відповідно до частині четвертій статті 319 ЦК України власність зобов`язує.

Отже, виходячи з обсягу прав та обов`язків споживача природного газу, позивач несе відповідальність за утримання газового обладнання в належному стані незалежно від того, чи знаходилося це обладнання в належному стані на час придбання у власність квартири, у якій виявлено самовільне підключення газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання.

Оскільки дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується, що ОСОБА_1 , яка є споживачем природного газу, було допущено порушення, передбачене п. п. 1 п. 1 глави 2 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, то це є підставою для відшкодування завданих збитків відповідачу.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Фіксація факту порушення вимог Кодексу ГРС, шляхом складання акту про порушення, рішення комісії про задоволення акту про порушення, факт донарахування об`ємів спожитого природного газу та направлення рахунку на його оплату не зумовлюють для позивачки будь-яких обов`язків, крім рекомендації сплатити вартість донарахованого об`єму та відповідно не належать до актів у розумінні ст. 16 ЦК України. Такі документи не є обов`язковими до виконання ненормативними актами, вони лише фіксують факти, а отже, певних обов`язків на позивачку вони безпосередньо не покладають, а відтак не порушують її права та інтереси.

З урахуванням зазначеного, складені працівниками ПАТ «Маріупольгаз» акт № 08/149-20/1 від 25 травня 2020 року про порушення, протокол розгляду порушення від 03 червня 2020 року, не належать до актів у розумінні ст. 16 ЦК України.

Оскарження дій відповідача лише щодо факту складання зазначених документів не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту, тому відсутні підстави для задоволення заявлених вимог про визнання незаконним та скасування рішення комісії ПАТ «Маріупольгаз» з розгляду акту про порушення, складеного протоколом про розгляд порушення від 03 червня 2020 року щодо задоволення акту про порушення від 25 травня 2020 року, донарахування обсягів природного газу внаслідок виявлених порушень за період з 25 листопада 2019 року по 25 травня 2020 року на суму 40351,85 грн.

З огляду викладене, відсутні підстави для скасування рішення комісії ПАТ «Маріупольгаз» з розгляду акту про порушення, складеного протоколом про розгляд порушення від 03 червня 2020 року щодо задоволення акту про порушення від 25 травня 2020 року № 08/149-20/1.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

За змістом ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, а суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України ці витрати підлягають віднесенню за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 319, 322, 633, 634, 641, 642 ЦК України, Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, Правилами постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2496, Правилами безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року № 285, ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 84, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Маріупольгаз» про скасування висновку комісії з розгляду актів про порушення відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлений 31.12.2020 року.

Суддя: Н. В. Литвиненко