Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

11 березня 2020 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Борцової А.А.,

за участю секретаря - Шарапової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в заочному порядку в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

В С Т А Н О В И В:

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, вказуючи, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 27.10.2014 року ОСОБА_2 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 11595.07 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Спадкоємці ОСОБА_2 мали право подати заву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 21.02.2017 року по 21.08.2017 року. У даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 , вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, в яких адреси реєстрації зазначено: АДРЕСА_1 . Позивачем 23.12.2018 року була направлена претензія кредитора до Вільногірської державної нотаріальної контори та 01.02.2019 року була отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлої ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Таким чином відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання позичальника, спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 24.08.2019 року до спадкоємця, ОСОБА_1 , було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 27.10.2014 року становить - 23980,59 грн., яка складається з наступного: 11037,26 грн. - заборгованість за кредитом; 2111,94 грн. - заборгованість за відсовтками; 10831,39 грн. - заборгованість з комісії та пені. Керуючись ст.ст. 259, 526, 527, 530, 608, 1218-1221, 1223, 1268, 1270, 1281, 1282 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 19, 184 Цивільного процесуального кодексу України позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 23980,59 грн. за кредитним договором № б/н від 27.10.2014 року та понесені ними судові витрати.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 09.01.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки.

Представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 57).

Відповідач в судове засідання не з`явився вдруге, копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви, доданими до неї документами та судовою повісткою надіслані судом у відповідності до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (а.с. 72, 73) та повернуто в зв`язку з закінченням строку зберігання, тому відповідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи судом у відповідності до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав, тому суд, відповідно до ч.8 ст.178, ст.ст.280-281 ЦПК України, вирішує справу у заочному порядку за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити по наступним підставам.

Так, на підтвердження факту перебування у договірних відносинах позивача з ОСОБА_2 надано копію Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до умов і правил надання продукту кредитних карт від 27.10.2014 року, відповідно до п.п. 2.1, 2.2 якої банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 11595,07 грн. на строк 24 місяці, з 27.10.2014 р. по 31.10.2016 р. шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в обмін на зобов`язання по поверненню кредиту, сплаті процентів відповідно 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в зазначеному в заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється починаючи з «1» по «25» число кожного місяця, відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 580,22 грн., яка складається з заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших витрат для погашеннгя заборгованості по кредиту. Дата останнього погашення повинна бути не пізніше 31.10.2016 року. Сторони також узгодили, що при порушенні строків погашення заборгованості більше ніж на 31 день по зобов`язанням, строк яких не настав, строком повернення кредиту рахується 32-й день з моменту виникнення порушення, заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 7926,15 грн. При порушенні позичальником зобов`язань з погашення кредиту, останній сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в умовах і правилах за кожний день просрочки (а.с. 7).

На підтвердження розміру заборгованості ОСОБА_2 перед банком за кредитним договором № б/н від 27.10.2014 року позивачем надано розрахунок заборгованості станом на 31.07.2018 року відповідно до якого остання сплата за боргованості була здійснена 26.09.2015 року та розрахунок станом 19.09.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_2 має заборгованість у розмірі 23980,59 грн., яка складається з наступного: 11037,26 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2111,94 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 10831,39 грн. - заборгованість за пенею (штрафами), комісією (а.с.5,6).

03.12.2018 року позивач звернувся до Вільногірської державної нотаріальної контори з претензією кредитора, відповідно якої зазначив, що 27.10.2014 року ОСОБА_2 та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» уклали кредитний договір б/н, за ОСОБА_2 рахується заборгованість у розмірі 23980,59 грн., та оскільки остання ІНФОРМАЦІЯ_1 померла просили повідомити чи заводилась спадкова справа після смерті боржника та включити кредиторські вимоги в спадкову масу (а.с. 43)

Згідно відповіді завідуючої Вільногірської державної нотаріальної контори О.В.Канюги від 10.01.2019 року, спадкоємці боржниці ОСОБА_2 до нотаріальної контори не звертались (а.с. 44).

Факт реєстрації ОСОБА_2 з ІНФОРМАЦІЯ_2 року за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується копією сторінок її паспорту (а.с. 32)

На підтвердження факту реєстрації ОСОБА_1 за адресою боржниці надана копія паспорта відповідача, відповідно до якої він з 01.07.2005 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.33). Відповідно до інформації, наданої виконавчим комітетом Вільногірської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_1 знятий з реєстрації за вказаною адресою з 02.12.2008 року (а.с. 61).

Доказів на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 позивачем до суду не надано.

Згідно платіжного доручення від 18.12.2019 р., позивачем сплачено судовий збір в сумі 2102,00 грн. (а.с. 1).

Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 1258 ЦК України встановлено черговість спадкування. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених ст. 1259 ЦК України.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ст.ст. 1268, 1272 ЦК України).

Порядок прийняття спадщини, яка відкрилася після 1 січня 2004 року, визначений главою 87 ЦК України.

Так, згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст. 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Статтею 1281 ЦК України передбачено пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців.

Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від дня настання строку вимоги.

Відповідно до ч.1,3 ст.12 ЦПК України, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Також в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Таким чином, окремо оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу, наданого позивачем, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем, поза розумним сумнівом, не доведено що саме ОСОБА_1 прийняв спадщину після померлої ОСОБА_2 та є її спадкоємцем, а твердження позивача щодо прийняття відповідачем спадщини після смерті матері, фактично базуються на припущеннях, оскільки як вбачається з відомостей наданих виконавчим комітетом Вільногірської міської ради, відповідач з 02.12.2008 р., тобто на час смерті спадкодавця, був знятий з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , дані про місце реєстрації відповідача ОСОБА_1 на час смерті боржника позивачем не надані, тому факт спільного проживання відповідача разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та прийняття ним спадщини, позивачем, поза розумним сумнівом, не доведено.

Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 на час смерті мала будь-яке майно, до того ж, прийняття спадщини є правом спадкоємця, а не його обов`язком, тому він може не тільки прийняти спадщину, а і відмовитися від неї чи не прийняти її взагалі, а виходячи із змісту ст. 1282 ЦК України, обов`язок спадкоємця задовольнити вимоги кредитора виникає лише у разі одержання майна у спадщину і тільки в межах вартості цього майна, однак позивачем не доведено, що відповідач взагалі отримував будь - яке майно у спадщину після померлої.

При таких обставинах, підстави для стягнення з відповідача боргу померлої ОСОБА_2 у розмірі 23980 грн. 59 коп. відсутні, а у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю заявлених вимог.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2102 грн. 00 коп. слід покласти на позивача.

На підставі ст.ст. 525, 526, 554, 610, 611, 612, 615, 625, 651, 1050, 1054, 1216, 1220, 1268,1269,1281,1282 ЦК України та керуючись ст.ст. 12, 81, 128, 133, 141, 178, 247, 263- 265, 268, 274, 277-279, 280-283 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Судові витрати у виді сплаченого судового збору віднести на рахунок позивача.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий - суддя: А.А. Борцова