СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________________
Справа № 760/4334/20
№2/760/4613/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

30 листопада 2020 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

ІІ. Описова частина

В лютому 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути заборгованість за Договором №181014-952-1 від 14.10.2018 у розмірі 11850,00 грн (3000,00 грн заборгованості за кредитом та 8850,00 грн заборгованості за процентами за користування кредитом) та судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2102,00 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 1000 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню грошових коштів у вигляді фінансового Кредиту на умовах строковості, зворотності, платності.

14.10.2018 між Позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір №181014-952-1, відповідно до якого Позивачем надано Відповідачці кредит у розмірі 3000,00 грн строком на 30 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ «КБ «Приватбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% від суми кредиту за кожен день користування та 2,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

Зазначає, що даний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації Відповідачки на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та підписання договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Вказує, що Відповідачка взяті на себе зобов`язання по договору позики не виконала, у зв`язку із чим станом на 06 лютого 2020 року виникла заборгованість у розмірі 11850,00 грн.

Зазначену заборгованість Позивач просить стягнути у примусовому порядку.

26 листопада 2020 року до суду надійшов відзив Відповідачки, в якому проти позову вона заперечувала. Зазначила, що Позивачем не було надано доказів того, що між Сторонами виникли договірні зобов`язання, що саме відповідачем було застосовано будь-яким чином ідентифікатор, зокрема відсутні докази отримання відповідачем будь-яким чином цього ідентифікатора, а також відсутні докази реєстрації Відповідачки в інформаційно-телекомунікаційній системі Позивача. Відповідачка також наполягає на тому, що Позивач не мав права нараховувати проценти за користування кредитними коштами поза періодом погодженого строку кредитування, тобто починаючи з 13.11.2018.

У судове засідання представник Позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідачка також до суду не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином.

Суд вважає можливим розглянути справ у відсутність Сторін на підставі наявних матеріалів справи.

ІІІ. Мотивувальна частина

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» здійснює свою діяльність відповідно до Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ФК №898 виданого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на підставі Розпорядження № 1826 від 18.05.2017 та має право надавати грошові кошти у позику на умовах фінансового кредиту.

14 жовтня 2018 року між сторонами був укладений договір позики №181014-952-1, відповідно до умов якого ОСОБА_1 ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» був наданий кредит у розмірі 3000,00 грн.

Відповідно до п. 1.3 договору строк надання кредиту та строк дії договору становить 30 днів.

Відповідно до п.1.2 Кредитного договору Позивач нараховує відсотки за користування кредитом в сумі 1,5% від суми кредиту за кожен день користування.

Відповідно до п.3.3 Кредитного договору у разі порушення строків повернення кредиту встановлених п.1.3, Позичальник сплачує Товариству плату за користування кредитом за підвищеною ставкою у розмірі 2,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад встановлений строк.

Предметом судового розгляду є стягнення заборгованості за договором позики, укладеним в електронній формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті https://monetka.com.ua.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

На підтвердження укладення договору №181014-952-1 від 14.10.2018 Позивачем надано послідовність укладення даного договору із якої вбачається, що 14.10.2018 року об 11:41:39 Відповідачкою здійснено авторизацію в особистому кабінеті на сайті веб-сайті позивача https://monetka.com.ua, обрано параметри кредиту: сума кредиту 3000 грн та строк 30 днів, після чого надіслано запит щодо можливості отримання кредиту шляхом натискання на посилання «Отримати кредит». 14.10.2018 о 13:31:00 Відповідачка ознайомилася з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, умовами кредитування, після чого на фінансовий номер телефону НОМЕР_2 був надісланий одноразовий ідентифікатор: «Для подтверждения согласия с условиями Договора введите 364425». 14.10.2018 о 13:31:25 Відповідачкою введено одноразовий ідентифікатор 364425 та акцептовано пропозицію укласти кредитний договір. Позичальнику надіслане повідомлення про підписання кредитного договору: «Vy podpisali Dogovor! Ego Nomer 181014-952-1, ukazyvajte ego pri pogashenii kredіta» (а.с. 7).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

З огляду на викладене вище, встановлено, що Відповідачка підписала електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а тому суд приходить до висновку, що факт укладення договору №181014-952-1 від 14.10.2018 підтверджується матеріалами справи та узгоджується із ст. ст. 6, 627 ЦК України та ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Із запропонованими умовами кредитування Відповідачка ознайомилася та погодилася з ними використавши одноразовий ідентифікатор для підтвердження даного факту. Посилання Відповідачки на відсутність доказів, які б підтверджували факт укладення договору, спростовуються наявними у справі матеріалами.

Крім того, нарахування Позивачем процентної ставки на рівні 2,5% на день починаючи після закінчення 30-денного строку за своєю природою є ставкою за користування коштами понад погоджений сторонами строк кредитування, яка нормативно передбачена ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

За таких обставин нарахування Позивачем процентів не суперечить чинному законодавству, як і позиції Верховного Суду щодо неможливості нарахування процентів на кредит понад погоджений сторонами строк кредитування.

Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, Відповідачка тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

За змістом ст.ст. 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст. 629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору.

За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У зв`язку із невиконанням Відповідачкою зобов`язань утворилася заборгованість в сумі 11850 грн, яка складається із заборгованості по кредиту в розмірі 3000 грн, заборгованості по нарахованих процентам за період з 14.10.2018 по 13.11.2018 за процентною ставкою 1,5% за кожен день користування кредитом у розмірі 1350 грн та заборгованості по нарахованих процентам за період з 13.11.2018 по 12.02.2020 року за процентною ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом у розмірі 7500 грн, на підтвердження наявності такої заборгованості надано її розрахунок.

Перевіривши наданий Позивачем розрахунок заборгованості, суд приходить до висновку про порушення Відповідачкою зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого з неї на користь Позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 11850,00 грн.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з ОСОБА_1 підлягає судовий збір в розмірі 2102 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частинами 2, 3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано суду копію Договору №03/01/2020-ФІ про надання юридичних послуг від 03.01.2020, укладеного з ФОП ОСОБА_3 . Згідно з розрахунком суми судових витрат адвокатом Руденком К.В. надані послуги зі складання позовної заяви, формування додатків та подання позову до суду, вартість яких оцінена в 1000 гривень.

Відповідачка подала заперечення щодо заявленого Позивачем розміру витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню, наполягаючи на тому, що договір укладений з Руденком К.В. як з фізичною особою-підприємцем, а не адвокатом.

Зазначена позиція спростовується наявними у справі доказами наявності у Руденка К.В. адвокатського посвідчення, виданого на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №2412 від 23.10.2018.

Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення витрат на правову допомогу та обґрунтованості таких витрат, суд враховує наступне.

У п.п. 113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07 листопада 2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року по справі 755/9215/15-ц ВП ВС роз`яснила, що положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» 536/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За вказаних вище обставин, застосовуючи принцип розумності, суд приходить до висновку про те, що з Відповідачки на користь Позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 1000,00 грн, що на думку суду є обґрунтованим та адекватним виконаній роботі.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. ст. 207, 526, 530, 549, 610, 633, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» заборгованість за Договором №181014-952-1 від 14.10.2018 в сумі 11850,00 (одинадцять тисяч вісімсот п`ятдесят грн 00 коп.) гривень, з яких :

- 3000,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту;

- 8850 гривень - заборгованість за нарахованими процентами.

2.Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» витрати пов`язані з розглядом справи в розмірі 3102,00 гривень.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», юридична адреса: 03124, м. Київ, бул. Вацлава Гавела, 4, офіс 520; ;

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя: