Провадження № 2/369/434/20
23.01.2020 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Заїці О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості,
Відповідно до умов п.п. 2.1, 2.3 Кредитного договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 999 000,00 доларів США, з метою придбання нерухомості житлового призначення (домоволодіння та земельної ділянка за адресою: АДРЕСА_1 ), а позичальник зобов`язався: повністю повернути кредит 15.03.2028 року, а у разі надіслання банком вимоги про дострокове погашення кредиту - протягом 10 календарних днів з дня отримання такої вимоги Банку (п.п. 2.1, 2.6.2 Кредитного договору); погасити кредит у валюті кредиту у строки та у сумах, визначених Графіком погашення кредиту за договором (п. 2.4.1 Кредитного договору, Додаток № 1 до Кредитного договору); щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у валюті кредиту в розмірі річної ситної ставки, яка визначається наступним чином: Libor (12m) + 7,17%, але не менше 12,50 % річних. Проценти нараховуються на фактичну суму заборгованості за кредитом, із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів на основі банківського року і підлягають сплаті з 1 по 15 число кожного місяця; протягом цього періоду сплачуються проценти за попередній місяць; позичальник зобов`язаний в останній день погашення кредиту погасити проценти за користування кредитом (п.п. 2.2.1, 2.5.1 Кредитного договору); сплачувати за прострочення виконання грошових зобов`язань пеню в розмірі подвійної облікової і НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня (п.п. 2.4.2, 5.2 Кредитного договору).
Згідно з п. 2.3.1 Кредитного договору кредит надається позичальнику у готівковій формі у доларах США з одночасним утворенням заборгованості за кредитом на позичковому рахунку позичальника № НОМЕР_1 , відкритому у філії AT «Укрексімбанк» в м. Києві.
Позичальник не дотримувався умов п.п. 2.2.1, 2.5.1 Кредитного договору, а саме не виконував свої зобов`язання щодо сплати процентів за користування кредитом у строки та розмірах, передбачених кредитним договором.
У зв`язку з цим банк звернувся до позичальника з письмовою вимогою № 040-29-1/3445 від 14.09.2018 року здійснити погашення простроченої заборгованості в повному обсязі.
Станом на 26.11.2018 року заборгованість позичальника перед банком за Кредитним договором становить 222 248,04 доларів США та 153 934,35 грн. відповідно до розрахунку заборгованості, що додається, з яких: 195 382.88 доларів США - заборгованість за кредитом; 26 865,16 доларів США - проценти за користування кредитом, нараховані за період з01.10.2017 року по 31.10.2018 року; 21 694,01 грн. - пеня за порушення строків погашення кредиту, нарахована за період з 23.11.2018 року по 26.11.2018 року; 120 125,84 грн. - пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом, нарахована за період з 07.12.2017 року по 26.11.2018 року; 1 783,07 грн. - три проценти річних від простроченої суми боргу за кредитом, нараховані за період з 23.11.2018 року по 26.11.2018 року; 10 331,43 грн. - три проценти річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом, нараховані за період з 16.11.2017 року по 26.11.2018 року.
У судове засідання представник позивача АТ «Державний експортно-імпортний банк України» не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду від представника позивача надійшла заява, в якій він позов підтримав та просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача.
У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.
Оскільки представник позивача у поданій заяві суду не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Суд, з`ясувавши дійсні обставини та давши оцінку зібраним в справі доказам, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до умов п.п. 2.1, 2.3 Кредитного договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 999 000,00 доларів США, з метою придбання нерухомості житлового призначення (домоволодіння та земельної ділянка за адресою: АДРЕСА_1 ), а позичальник зобов`язався: повністю повернути кредит 15.03.2028 року, а у разі надіслання банком вимоги про дострокове погашення кредиту - протягом 10 календарних днів з дня отримання такої вимоги Банку (п.п. 2.1, 2.6.2 Кредитного договору); погасити кредит у валюті кредиту у строки та у сумах, визначених Графіком погашення кредиту за договором (п. 2.4.1 Кредитного договору, Додаток № 1 до Кредитного договору); щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у валюті кредиту в розмірі річної ситної ставки, яка визначається наступним чином: Libor (12m) + 7,17%, але не менше 12,50 % річних. Проценти нараховуються на фактичну суму заборгованості за кредитом, із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів на основі банківського року і підлягають сплаті з 1 по 15 число кожного місяця; протягом цього періоду сплачуються проценти за попередній місяць; позичальник зобов`язаний в останній день погашення кредиту погасити проценти за користування кредитом (п.п. 2.2.1, 2.5.1 Кредитного договору); сплачувати за прострочення виконання грошових зобов`язань пеню в розмірі подвійної облікової і НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня (п.п. 2.4.2, 5.2 Кредитного договору).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).
Однак позичальник ОСОБА_1 не дотримувався умов п.п. 2.2.1, 2.5.1 Кредитного договору, а саме не виконував свої зобов`язання щодо сплати процентів за користування кредитом у строки та розмірах, передбачених кредитним договором.
Згідно з п. 4.1. Кредитного договору несплата позичальником банку у строк платежів по погашенню кредиту чи будь-якої іншої суми, належної до сплати згідно з п. 2.2 цього Договору (п.п. 4.1.1); невиконання позичальником будь-якого із зобов`язань за Кредитним договором, передбаченого п.п. 4.1.1 Кредитного договору (п.п. 4.1.2); недотримання позичальником обов`язку щодо страхування предмету іпотеки, особистого страхування працездатності (пп. 4.1.6) тлумачиться як подія невиконання зобов`язань, настання якої тягне за собою наслідки, передбачені п. 4.2 Кредитного договору, а саме право Банку вимагати дострокового виконання позичальником зобов`язань за цим договором.
Відповідно до умов п. 2.6.2 Кредитного договору передбачений обов`язок позичальника достроково погасити кредит або його частину, проценти за користування кредитом та інші належні до сплати платежі протягом 10 календарних днів з дня отримання письмової вимоги банку про таке дострокове погашення у випадку, якщо позичальник не виконав будь-яке зобов`язання за цим Договором.
Згідно вимог ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Станом на 26.11.2018 року заборгованість позичальника перед банком за Кредитним договором становить 222 248,04 доларів США та 153 934,35 грн. відповідно до розрахунку заборгованості, що додається, з яких: 195 382.88 доларів США - заборгованість за кредитом; 26 865,16 доларів США - проценти за користування кредитом, нараховані за період з01.10.2017 року по 31.10.2018 року; 21 694,01 грн. - пеня за порушення строків погашення кредиту, нарахована за період з 23.11.2018 року по 26.11.2018 року; 120 125,84 грн. - пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом, нарахована за період з 07.12.2017 року по 26.11.2018 року; 1 783,07 грн. - три проценти річних від простроченої суми боргу за кредитом, нараховані за період з 23.11.2018 року по 26.11.2018 року; 10 331,43 грн. - три проценти річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом, нараховані за період з 16.11.2017 року по 26.11.2018 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки.
У відповідності до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у цивільній справі № 373/2054/16-ц виклала такий висновок щодо застосування норм права, який відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.
Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.
Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Відповідно до банківської ліцензії АТ «Державний експортно-імпортний банк України» має дозвіл на здійснення валютних операцій.
Як вбачається з матеріалів справи банк звертався до позичальника ОСОБА_1 з письмовою вимогою № 040-29-1/3445 від 14.09.2018 року здійснити погашення простроченої заборгованості в повному обсязі, однак дана вимога банку була залишена позичальником без виконання.
Станом на 23.01.2020 року курс долара США по відношенню до гривні встановлено на рівні 24.33100000 за 1 долар США.
Судові витрати по справі слід стягнути з відповідача згідно ст. 141 ЦПК України на користь позивача.
Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. ст. 509, 525, 526, 530, 533, 549, 550, 610, 612, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 13, 141, 259, 264, 265, 268, 280, 282 ЦПК України, суд-
Позов Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» судовий збір у розмірі 196 229,04 грн..
Інформація про позивача: Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», код 00032112, місце знаходження: м. Київ, вул. Антоновича, 127.
Інформація про відповідача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня винесення заочного рішення суду.
Суддя Ковальчук Л.М.