Справа № 454/537/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2020 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О.А. ,

за участю секретаря Баран О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі заяву ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб - ОСОБА_2 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню , -

в с т а н о в и в:

в суд надійшла заява ОСОБА_1 за участю заінтересованих осіб - ОСОБА_2 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав :

рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 01.04.2015 року у справі № 454/537/15-ц задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 859830,00 грн. боргу та 3654,00 грн. судового збору.

Свої вимоги ОСОБА_2 мотивував наступним.

23.05.2012 року він надав заявнику позику у сумі 1, 950 000грн., про що склали письмову розписку. Також, погодили дату повернення коштів - до 23.05.2013 року .Однак, у визначений строк грошових коштів йому не було повернуто.

В судовому засіданні заявником пояснювалось, що позивачу надавався у користування автомобіль, марки «Фольксваген Туарег». Останній користувався автомобілем тривалий час. Вартість оренди такого автомобіля є досить високою. Тому, здаючи дане авто в оренду (на строк, протягом якого транспортним засобом користувався позивач), він міг би отримати значний дохід, який становить близько 50000 грн. Також, позивачу проведено ремонт житлового приміщення, а тому, від суми заборгованості слід відняти вартість будматеріалів та вартість робіт, за які оплати не було. На заперечення позиції представника відповідача позивач визнав, що відповідачем йому дійсно було проведено ремонтні роботи житла. Однак очистки стін та стелі від набілу, а також вирівнювальної стяжки ніхто не робив. Тому вартість цих робіт не можна зараховувати.

Вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд частково задовольнив позов.

Так, в подальшому на виконання згаданого рішення було відкрито виконавче провадження, яке станом на сьогоднішній день перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

З цього приводу слід зазначити наступне.

Згідно ст.1046 ЦК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Згідно ст.1049 ЦК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.

Так в подальшому після винесення судом рішення між ОСОБА_2 (стягувач) та ОСОБА_1 (боржник) укладено угоду про виконання зобов`язання щодо сплати боргу Боржником (далі - Угода), а саме відшкодувати ОСОБА_3 збитки завдані своїми діями, при обставинах та на умовах визначених угодою, а також на підставі розписки ОСОБА_1 погашено заборгованість на підставі якої видано виконавчий документ. (Докази погашення заборгованості, а саме Розписку і Угоду надіслано на адресу суду. 05.03.2019 р.).

Згідно ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувана або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувана та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувана і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Слід зазначити, що визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, здійснюється вже на завершальній стадії юрисдикційної діяльності - стадії виконання судового рішення. У зв`язку з цим сутність цієї процедури не може не зумовлюватися сутністю виконавчого провадження, в якому матеріальні права, встановлені судом, знаходять свою примусову реалізацію. Виходячи з підстав визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню сутність цієї процедури, насамперед, треба шукати в питанні співвідношення виконавчого процесу та матеріального права, що підлягає захисту.

Після набрання рішенням суду законної сили зміни в матеріально-правовому відношенні, встановленому судовим рішенням, можуть відбуватися як в межах процедур виконавчого провадження, так і поза їх межами. Якщо ці зміни відбуваються в межах процедур виконавчого провадження, то вони набувають більшої визначеності, при їх оформленні враховуються не лише матеріально-правові особливості розвитку правовідношення, а й безпосередньо особливості процедур виконавчого провадження. За таких умов зміни матеріально-правового відношення враховуються в динаміці й виконавчих процесуальних правовідносин. Якщо ж такі зміни відбуваються поза межами виконавчого провадження, наприклад, в силу специфіки матеріально-правових юридичних фактів, то при їх оформленні або в момент, коли вони відбуваються, враховуються лише матеріально- правові особливості, процедури виконавчого провадження не враховуються. Поміж тим, у зв`язку з існуванням процесуальних відносин щодо виконання рішень суду, постає проблема відображення цих змін у виконавчому процесі, які, виходячи з принципу об`єктивної істини, обов`язково повинні знайти відображення у виконавчому провадженні. У зв`язку з цим визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, з підстав відсутності обов`язку боржника повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин є, насамперед, процесуальним наслідком відображення розвитку матеріально-правового відношення після винесення рішення суду або ж набрання ним законної сили, процедурою реалізації у виконавчому процесі тих змін, які відбулися у встановленому судом матеріально-правовому відношенні та призвели до відсутності повністю або частково матеріально-правового обов`язку боржника.

Процедура встановлення таких змін вимагає аналізу вже встановленого судом матеріально-правового відношення, аналізу матеріально-правових юридичних фактів, які виникли вже після винесення рішення, потребує оцінки доказів. Саме через це така процедура повинна відбуватися виключно за участі суду та не повинна реалізовуватися державним виконавцем самостійно.

Враховуючи все вище зазначене та керуючись ст.432 ЦПК України просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 454/537/15-ц, виданий 29.07.2015 Сокальським районним судом Львівської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 859 830,00 грн. боргу та 3654,00 грн. судового збору.

Сторони в судове засідання не прибули та подали заяви про слухання справи у їх відсутності .

Дослідивши письмові докази по справі суд приходить до висновку, що заяву слід задоволити з наступних підстав :

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частиною другою статті 369 ЦПК України, чинного на час постановлення ухвал судами попередніх інстанцій, передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Підстави для цього зазначені у частині четвертій статті 369 ЦПК України, відповідно до якої суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо: а) його було видано помилково; б) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; в) з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV) є закінчення виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Крім того, згідно із частиною п`ятою статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Статтею 14 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до положень ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

-пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

В судовому засідання судом встановлено, що після винесення судом рішення між ОСОБА_2 (стягувач) та ОСОБА_1 (боржник) укладено угоду про виконання зобов`язання щодо сплати боргу Боржником (далі - Угода), а саме відшкодувати ОСОБА_3 збитки завдані своїми діями, при обставинах та на умовах визначених угодою, а також на підставі розписки ОСОБА_1 погашено заборгованість на підставі якої видано виконавчий документ. (Докази погашення заборгованості, а саме Розписку і Угоду надіслано на адресу суду 05.03.2019 р.).

Згідно ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувана або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд за таких обставин приходить до висновку, що заява підлягає до виконання та визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю , оскільльки обов`язок боржника відсутній повністю у зв`язку з добровільним виконанням боржником .

Керуючись ст.432 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

заяву задоволити. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 454/537/15-ц, виданого 29.07.2015 року виданий Сокальським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 1 859 830 (один мільйон вісімсот п`ятдесят девять тисяч вісімсот тридцять) грн. боргу та 3654 (три тисячі шістсот п`ятдесят чотири) грн. судового збору.

Ухвалу суду може бути оскаржено сторонами в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Сокальський районний суд в 15-денний строк з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Головуючий: О. А. Веремчук