РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2020 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.

при секретарі Яковець К.В.

із участю : позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Мартинюка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Українська залізниця", із участю третіх осіб Професійної спілки залізничників і транспортних будівельників України та Первинної профспілкової організації станції Жмеринка, про поновлення на роботі, стягнення компенсації за вимушений прогул та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 23.10.2019 року звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом до АТ "Укразалізниця". Вказав, що він з 27.12.2000 року сумлінно працював начальником штабу цивільної оборони, а надалі фахівцем 1 категорії цивільного захисту ст.Жмеринка, яка є структурним підрозділом Виробничого підрозділу Жмеринської дирекції залізничних перевезень. 01.10.2019 року відповідачем було його звільнено з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України за наступних обставин. На станцію Жмеринка 10.04.2019 року від Дирекції залізничних перевезень надійшов лист про заплановане скорочення посад, у тому числі й посади, яку обіймав позивач. У зв`язку з цим він звернувся до керівника дирекції із заявою про переведення його на рівнозначну посаду на ст.Хмельницький, яка була вакантною, проте відповіді на свою заяву не отримав. У відділі кадрів 26.07.2019 року йому боло вручено повідомлення головного інженера дирекції ОСОБА_3 про те, що його посада підлягає скороченню. В порядку працевлаштування позивачу запропоновано такі посади: начальник ст.Волочиськ, перший заступник начальника дирекції, начальник дирекції, на що він письмово погодився. Також йому було гарантовано, що у разі появи інших вакантних посад протягом дії терміну попередження, вони йому будуть запропоновані. 12.09.2019 року отримав додаткове повідомлення, де йому було до попередніх трьох запропонованих посад повідомлено про наявність вакантної посади начальника пасажирського сектору, на яку він погодився, та того ж дня написав про це відповідну заяву. Після цього 30.09.2019 року його було викликано для проходження тестування, яке він склав з результатом 53,1%, що відповідно до методичних рекомендацій, дозволяло його прийняти на роботу. Проте, без пояснення причин йому в переведенні було відмовлено та повідомлено про звільнення. Профспілкова організація станції Жмеринка згоди на його звільнення не надала. Внаслідок незаконного звільнення з роботи він зазнав неймовірного приниження, насмішок від співробітників та адміністрації, душевного болю та переживань про втрачений заробіток, про подальшу долю своє дитини, яка навчається, здобуває вищу освіту та втратила право на матеріальне забезпечення з боку батька, а також право на нормальне працевлаштування за спеціальністю та стабільну роботу. В теперішній час його вік 63 роки та він є інвалідом третьої групи, оскільки під час бойових дій отримав поранення голови, травми внаслідок якого через переживання за свою долю загострились. Тяжкість своїх моральних страждань оцінює в 50000 грн. Просив суд поновити його на роботі у Виробничому підрозділі Жмеринська дирекція залізничних перевезень регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" з 01.10.2019 року та зобов`язати відповідача виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також стягнути з відповідача 50000 грн. моральної шкоди та витрати на правову допомогу (а.с.1-3, 42-43).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 25.10.2019 року відведено він участі в розгляді даної справи головуючого суддю Порощука П.П.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 04.11.2019 року дану позовну заяву було залишено без руху із наданням позивачу строку для усунення визначених недоліків щодо її форми та змісту.

За наслідком усунення недоліків позову ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 12.11.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження.

12.12.2019 року судом отримано відзив на позовну заяву, за змістом якого представником відповідача АТ "Укрзалізниця" Мартинюком О.О. вказано про невизнання позовних вимог. Зазначив, що скорочення з 01.10.2019 року посади фахівця з питань цивільного захисту ст.Жмеринка, яку обіймав позивач, відбулось згідно наказу головного інженера Жмеринської дирекції залізничних перевезень від 25.07.2019 року, що був виданий на підставі наказу директора регіональної філії "Південно-Західна залізниця" від 12.07.2019 року, наказу від 20.02.2019 року та листа регіональної філії від 28.12.2018 року. На виконання вимог ст.49-2 КЗпП України позивача ОСОБА_1 26.07.2019 року було письмово попереджено про скорочення займаної посади з 01.10.2019 року та запропоновано роботу на підприємстві за переліком посад начальника ст.Волочиськ, першого заступника начальника дирекції, начальник дирекції, а також станом на 12.09.2019 року запропоновано посаду начальника пасажирського сектору, на що позивач погодився. 16.09.2019 року позивача було запрошено до Жмеринської дирекції для проведення професійного тестування, на яке він не з`явився у зв`язку з перебуванням на лікарняному. Після свого виходу на роботу 30.09.2019 року позивач вдруге був запрошений для проведення професійного тестування за тестом "Л" начальник та фахівці відділу організації роботи вокзалів, пасажирських станцій, перевезення багажу та тарифів пасажирської служби, за результатами якого він дав 53,1% правильних відповідей на питання тесту, чого недостатньо для зайняття керівної посади начальника пасажирського сектору дирекції, оскільки відповідно до Положення про професійне тестування працівників залізничного транспорту, затвердженого наказом Укрзалізниці від 26.02.2015 року №058-Ц/од, результати тестування керівників, професіоналів та фахівців можуть бути позитивними при отриманні 55% правильних відповідей і більше. Також на виконання вимог ст.43 КЗпП України відповідач 28.08.2019 року звернувся до первинної профспілкової організації ст.Жмеринка з поданням про надання згоди на звільнення ряду працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Профспілковим комітетом ст.Жмеринка грубо порушено вимоги та регламент розгляду подань про надання згоди на звільнення, без розгляду подання відповідача по суті безпідставно відмовлено у наданні згоди на звільнення вказаних у поданні працівників, а тому керівництвом підприємства така відмова профспілкового комітету визначено необґрунтованою. Вважає, що підприємством вжито всіх необхідних, можливих та вичерпних заходів з метою залишення позивача на роботі, які не дали результатів. Наявність інвалідності у позивача ускладнила пошук відповідної посади на підприємстві залізничного транспорту, де переважна більшість посад пов`язана з рухом поїздів. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.61-64).

23.12.2019 року до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач вказує на перекручення відповідачем обставин щодо проходження тестування. Заперечує, що йому було попередньо повідомлено 16.09.2019 року, оскільки він тоді перебував на лікуванні. Про тестування його повідомили безпосередньо перед його проходженням Відчував психологічний тиск з боку адміністрації, а тому змушений був його проходити без підготовки. Доводи відповідача вважає необґрунтованими та цинічними, які просить суд не брати до уваги. Вважає, що за станом свого здоров`я придатний до роботи на залізниці на посадах, які відповідають його кваліфікації (а.с.90-91).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 08.01.2020 року підготовче засідання відкладено за наслідком залучення до участі в справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Професійної спілки залізничників і транспортних будівельників України.

Перший заступник голови профспілки залізничників і транспортних будівельників України О.М. Мушенок 11.02.2020 року надіслав до суду заяву з проханням проводити розгляд справи без присутності представника центрального виборного органу профспілки.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 11.02.2020 року закрито підготовче провадження призначено справу до судового розгляду по суті.

За клопотанням представника позивача адвоката Кучера В.П. ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 25.03.2020 року залучено до участі в справі Первинну профспілкову організацію ст.Жмеринка у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав заявлені позовні вимоги з викладених у позові обґрунтувань. Зазначив, що відповідачем порушено вимоги законодавства про працю, позивач пропрацював на залізниці загалом 46 років та внаслідок незаконного звільнення позбавлений права на всі пільги пенсіонера-залізничника, передбачені Колективним договором підприємства. Також позивач зазнав моральних страждань, які оцінює в 50000 гривень. Просив позов задоволити в повному обсязі та стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в сумі 9000 грн .

Позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав повністю та просив їх задоволити. Зазначив, що 26.07.2019 року його та ще 14 осіб, посади яких підлягали скороченню, зібрали в кабінеті начальника та повідомили про майбутнє скорочення. Інспектором відділу кадрів було надано перелік вакантних посад, з якого він особисто обрав три, а саме посади начальника ст.Волочиськ, першого заступника начальника ДН-3 та начальника ДН-3. На аналогічні посади фахівців з цивільного захисту ст.Хмельницький та ст.Вінниця, що на той час були вакантні, прийнято інших, на його думку, менш компетентних осіб, які не мають фахової освіти та досвіду роботи. 12.09.2019 року заповнив бланк повідомлення, де вказав раніше обрані посади та також подав заяву про переведення на посаду начальника пасажирського сектору, вакансія на яку виникла у зв`язку з раптовою смертю попереднього начальника. В подальшому, за станом свого здоров`я перебував на лікуванні, а коли 30.09.2019 року вийшов на роботу, то його повідомили про необхідність проходження тестування, до якого він не був підготовлений, проте пройшов тестування з результатом 53,1%. Після проходження тестування, у другій половині того ж дня інспектор з кадрів телефоном повідомила про необхідність отримати обхідний лист, оскільки його буде звільнено, проте він відмовився. Наступного робочого дня, 01.10.2019 року з`явився на роботу та виконував свої обов`язки, а 02.10.2019 року о 16:00 годині начальник відділу кадрів усно повідомив його про звільнення. Письмове повідомлення про звільнення отримав поштою 07.10.2019 року. Зауважив, що перевестись на інші посади йому ніхто не пропонував, посади він обирав сам. Від переведення не відмовлявся, проте його без будь-яких пояснень звільнили. Вважає себе кваліфікованим спеціалістом з великим досвідом роботи, має відповідну освіту, а також є інвалідом третьої групи та учасником бойових дій. Профспілка згоди на його звільнення не надала, однак, на це керівництво не звернуло уваги. Причиною свого звільнення вважає особисті неприязні стосунки з головним інженером ОСОБА_3 , який і підписував наказ про його звільнення. Завдану йому моральну шкоду обґрунтовує моральними стражданнями у зв`язку із його звільненням, через що погіршився стан здоров`я, втратив сон, лікувався в лікарні та займався самолікуванням в домашніх умовах. Хвилювався через те, що він є особою літнього віку і працевлаштуватись у його віці майже неможливо. Намагався через Інтернет-ресурси влаштуватись на роботу, проте коли потенційні працедавці дізнавались його вік, то одразу відмовляли у працевлаштуванні. Просив суд поновити його на роботі, стягнути з відповідача втрачений заробіток через вимушений прогул та завдану моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 50000 грн.

Представник відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав з підстав, викладних у відзиві на позов. Вказав, що 12.07.2019 року начальником регіональної філії "Південно-Західна залізниця" було видано наказ №365-Н про затвердження штатних розписів, зокрема виробничого підрозділу Жмеринської дирекції залізничних перевезень. Відповідно до даного наказу з 01.10.2019 року із штатного розпису вилучалась та підлягала скороченню посада фахівця з питань цивільного захисту ст.Жмеринка. Виконуючи вимоги наказу, головний інженер Жмеринської дирекції залізничних перевезень 25.07.2019 року видав наказ №ДН3 01 2 574 щодо скорочення посад, яким визначено скоротити посаду фахівця з питань цивільного захисту ст.Жмеринка позакласно. Виконуючи вимоги статті 49-2 КЗпП України, 26.07.2019 року, більш як за два місяці до звільнення, позивача було письмово попереджено про скорочення займаної ним посади з 01.10.2019 року та запропоновано інші посади, зокрема начальника ст.Волочиськ, начальника дирекції та першого заступника начальника дирекції, які сам позивач прийняв і погодився, а станом на 12.08.2019 року позивачу було запропоновано посаду начальника пасажирського сектору, на зайняття якої він також погодився. 12.09.2019 року позивач написав заяву про переведення його на вакантну посаду начальника пасажирського сектору Жмеринської дирекції залізничних перевезень, однак згідно вимог Положення про професійне тестування працівників залізничного транспорту, йому було необхідно пройти тестування, яке відповідальні працівники намагались провести 16.09.2019 року, проте тоді він перебував на лікарняному. Після закінчення лікування та виходу на роботу 30.09.2019 року позивач був запрошений до відповідальної особи, для проходження тестування. Відповідно до вимог Положення, необхідний результат тестування для зайняття посади, на яку претендував позивач є 55% і більше. За результатами тестування позивач набрав 53,1%, із 49 питань дав правильні відповіді лише на 26, що не відповідає вимогам Положення. Виконуючи вимоги ст.43 КЗпП України, відповідач звернувся до профспілкового комітету станції Жмеринка, який, порушуючи регламент розгляду подань, безпідставно відмовив у погодженні на звільнення працівників. Відповідач вважає, що оскільки профспілковий комітет не розглядав подання по суті, тому відмова профспілкового комітету є необґрунтованою, що дає законні підстави звільнити працівників без згоди профспілкового комітету. Відповідачем враховано правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року у справі 6-730цс15, де зазначено, що рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника. Також відповідачем враховано правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 20.06.2019 року в справі №226/1664/18, відповідно до якого згідно з ч.7 ст.43 КЗпП України та ч.6 ст.39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору з працівником має бути обґрунтованим, у разі якщо у рішенні немає обґрунтування відмови у такій згоді, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки. Відповідь профспілкового комітету станції Жмеринка про відмову в наданні згоди на звільнення позивача не містись достатньої аргументації та посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення, а також даних щодо фактичних обставин і незаконних підстав звільнення позивача. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що обіймає посаду інженера з охорони праці та голови профкому ст.Жмеринка. В квітні 2019 року з`явилась інформація про майбутнє скорочення, у зв`язку з чим нею було зроблено запит до Дирекції залізничних перевезень, щодо надання поособово інформації відносно працівників, які підпадали під скорочення. Відповідь на її запит не надійшла. 28.08.2019 року до профспілки надійшов лист стосовно наданя згоди на скорочення штату, з переліком осіб, куди також входив позивач ОСОБА_1 . Для подальшого розгляду даного питання вона зробила запити щодо надання відповідного наказу та витягу зі штатного розпису, які не отримала. 09.10.2019 року на підставі листа Дирекції було проведено засідання профкому та винесено постанову про відмову у наданні згоди на звільнення працівників у зв`язку з порушенням КЗпП України та пункту 5.5. Колективного договору підприємства. Списку працівників, перерозподілу посадових обов`язків та документів, на підставі яких відбувалось скорочення профкома не було представлено. Прізвищ осіб, що займали посади, які підлягали скороченню теж не було, був наданий лише список посад. В листі, який надійшов першим, було вказано, що заплановано скорочення у зв`язку із перерозподілом обов`язків, проте самого перерозподілу обов`язків профспілці надано не було, що необхідно для врахування навантаження роботи та перерахунку заробітної плати. Питання щодо звільнення позивача ОСОБА_1 профспілка не розглядала, оскільки він мав переводитись на одну із обраних посад, а не звільнятись. Згоду на звільнення позивача профспілковий комітет би не надав, оскільки відомо, що він є інвалідом третьої групи, має вищу освіту за фахом, тривалий досвід роботи та є спеціалістом, а також на той час були вакантні посади, на які його можна було б перевести. Загалом скороченню підлягало 24 особи, двоє з яких перейшли працювати на інші підприємства, п`ять працівників, що досягли пенсійного віку, вийшли на пенсію, трьох працівників звільнено у зв`язку з скороченням, а решта були переведені на інші посади та залишились працювати. Працівники, яких було звільнено, відмовились від переведення на інші посади, проте профспілка згоди на їх звільнення не надавала. Вона зверталась до правового інспектора, голови територіального комітету та керівництва Дирекції, проте на її звернення відповідей не було. Звільнені працівники не звертались до профспілки за захистом своїх прав.

За належним викликом у подальші судові засідання представник третьої особи Первинної організації ст.Жмеринка ОСОБА_6 не з`явилася, будь-яких клопотань суду не представила, що не перешкоджає розгляду даної справи.

Свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що працює правовим інспектором праці територіального комітету ради профспілки залізничників і транспортних будівельників України на Південно-Західній залізниці. За надходженням заяви від групи працівників, позивача серед яких не було, щодо отримання ними попередження про майбутнє скорочення йому було доручено головою теркому провести перевірку щодо дотримання вимог законодавства про працю. Перевірку під назвою "Фотографія робочого дня" було проведено та встановлено, що під час робочого дня всі працівники зайняті роботою на 90-100 відсотків. Ним, за наслідками проведеної перевірки 11.09.2019 року видано подання про грубе порушення керівництвом Жмеринської дирекції залізничних перевезень вимог ч.2 ст.49-4 КЗпП України та ст.22 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" і запропоновано припинити заходи, пов`язані зі скороченням штату працівників та скасувати наказ ДН-3-01-2/574 від 25.07.2019 року про скорочення штату. В результаті його втручання працівники, які звертались за захистом своїх прав, залишились працювати.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що працює начальником Жмеринської дирекції залізничних перевезень, а на час звільнення позивача працював головним інженером, але згідно доручення виконував адміністративні функції Дирекції. Не пам`ятає, чи була заява позивача про переведення на інші посади, проте йому відомо, що ОСОБА_1 було запропоновано вакантні посади начальника пасажирського сектору та начальника ст.Волочиськ. Позивач його особисто про переведення не просив і до нього не звертався. До структури спеціального сектору ДН-3 входить дві посади фахівців цивільного захисту на ст.Вінниця та одна на ст.Хмельницький, на ст.Жмеринка наразі така посада відсутня. На аналогічні вакантні посади на ст.Хмельницький та ст.Волочиськ було прийнято інших осіб, оскільки вони більше відповідали цим посадам за своїми якостями та місцем проживання. На підприємстві відбувалась оптимізація. Питанням щодо переведення та подальшого працевлаштування позивача та інших осіб займався не він, а начальник відділу кадрів. Із кожним з працівників проводилась індивідуальна робота, вивчались питання щодо кожного працівника окремо. На запропоновану йому посаду начальника пасажирського сектору позивач проходив атестацію. На посаду начальника ст.Волочиськ було прийнято не позивача, а ОСОБА_8 , оскільки він фаховий спеціаліст і проживає на вказаній станції, а позивачу потрібно було б щодня їздити на роботу. Загалом 90% працівників були працевлаштовані, всі конфлікти врегульовано, окрім конфлікту з позивачем. Пам`ятає, що дирекція зверталась з листом до профспілки про надання згоди на звільнення, проте не пам`ятає, чи така згода була надана. Про статус позивача, як учасника бойових дій та інваліда не знав. Суті подання правового інспектора про усунення порушень закону про працю не пам`ятає. На той час позивач не був у його безпосередній підпорядкованості. З приводу неприязних з позивачем стосунків пояснив, що у них 10 років тому був конфлікт по роботі.

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що працює провідним інженером відділу кадрів Жмеринської дирекції залізничних перевезень, до її обов`язків, зокрема входить навчання та підвищення кваліфікації працівників. Начальником відділу кадрів було їй доручено провести професійне тестування позивача на посаду начальника пасажирського сектору. Коли вона зателефонувала ОСОБА_1 , то дізналась, що позивач перебуває на лікарняному, і вони домовились, що як тільки він одужає, то підійде для проходження тестування. Позивач закрив лікарняний і коли вийшов на роботу, то підійшов та отримав необхідну для підготовки до тестування літературу. Спільно вони визначили, що як він підготується, то прийде проходити тестування. 30.09.2019 року було проведено тестування, яке позивач склав на 53,1%, результат тестування вона одразу вручила ОСОБА_1 . Питання для тестування на різні посади не однакові, але схожі. Позивач на спеціалізовані питання відповів добре. Положенням передбачено повторну перездачу тестів у разі їх невдалого складання, проте позивач з таким клопотанням не звертався. Згідно Положення необхідні для працевлаштування чи переведення результати тестування повинні мати 55% і більше правильних відповідей.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що працює на посаді начальника відділу кадрів Жмеринської дирекції залізничних перевезень. Коли до відділу кадрів надійшов наказ про скорочення 15 працівників, то він був наданий на станцію Жмеринка для проведення процедури скорочення, відповідно до чинного законодавства, так як там є відповідальна особа, яка займається даними питаннями. Попередження про можливе скорочення готувала працівник кадрового підрозділу ст.Жмеринка, а саме ОСОБА_10 .. Він звернувся до кадрової служби Південно-Західної залізниці для отримання переліку вакантних посад для осіб, посади яких підлягали скороченню. Передав цей перелік старшому інспектору з кадрів ст.Жмеринка для ознайомлення працівників з вакантними посадами, щоб люди могли обрати щось для себе із запропонованого переліку. Потім працівники отримали попередження про звільнення. Станція Жмеринка відноситься до позакласних станцій, на якій відповідно до затвердженого штатного розпису в штаті є близько 300 осіб, в тому числі і старший інспектор з кадрів. Наказ про звільнення позивача підписував головний інженер ОСОБА_3 , так як на той час це входило до повноважень останнього. З питань подальшого працевлаштування вони з позивачем спілкувались, і на всі питання позивач отримував відповіді та консультації. Спеціальний сектор ДН-3 підпорядковується Жмеринській дирекції залізничних перевезень, керівник знаходиться в будівлі дирекції. Позивач безпосередньо був підпорядкований начальнику ст.Жмеринка. Згідно штатного розпису в секторі ДН-3, крім начальника, є ще три працівника. Документів щодо згоди позивача на переведення він не бачив, а згода написана в попередженні, не є підставою для переведення на іншу посаду, повинна бути заява, якої не було подано. Особа, яка має намір перевестись на іншу посаду, повинна написати про це відповідну заяву та отримати направлення на проходження медичного огляду. Є відповідні вимоги для переведення працівника на іншу посаду, зокрема пов`язану з безпекою руху поїздів, а саме: працівник має перебувати в кадровому резерві; зобов`язаний пройти медичний огляд, оскільки є відповідні вимоги до стану здоров`я та має пройти тестування з результатом понад 55%. Пропозиція посади це лише інформування про її наявність. Посада начальника пасажирського сектору підпадає під його підпорядкування. З приводу позивача він спілкувався з ОСОБА_9 і вона доповіла, що повідомила позивача про проведення тестування, але той сказав, що не готовий і відмовляється, тоді він вказав їй на те, що згідно Положення про тестування потрібно скласти відповідний акт. Проте через деякий час ОСОБА_9 повернулась із результатами тестування, які не відповідали вимогам для зайняття відповідної посади. Знав, що залишається кілька днів до звільнення позивача, але як начальник відділу кадрів жодних подальших дій для працевлаштування позивача не робив. Раніше пропонував і давав поради позивачу щодо інших посад, на що позивач розмірковував та вагався, але не погоджувався. Позивач не знав, чи йому звільнятись, чи переводитись. Після тестування залишалось дуже мало часу, щоб влаштувати позивача на іншу посаду, пройти медогляд та тестування на іншу посаду він би вже не встиг. Особливого бажання залишитись на роботі у позивача він не бачив. Про листування з приводу отримання повідомлення про звільнення позивача йому невідомо. Не знає чи хтось спілкувався з ОСОБА_1 після тестування з приводу подальшого працевлаштування. На той час скороченню підлягали 15 посад, але лише позивач відмовився від запропонованих йому вакансій. Щодо особистої неприязні ОСОБА_3 до позивача йому нічого не відомо. Раніше він пропонував позивачу посаду сторожа. Ті посади, які обрав позивач, крім начальника ст.Волочиськ, не підвідомчі Жмеринській дирекції залізничних перевезень. Вакансія на посаду начальника пасажирського сектору з`явилась раптово, у зв`язку зі смертю попереднього начальника, під час дії попередження про звільнення, але позивача про це відділом кадрів повідомлено не було, оскільки він сам подав відповідну заяву наступного дня. Проект наказу про звільнення позивача готувався старшим інспектором відділу кадрів ст.Жмеринка. З приводу вакантної на той час посади начальника ст.Хмельницький він не приймав участі в обговоренні даного питання, а начальником ст.Волочиськ було призначено ОСОБА_8 , оскільки той перебував в кадровому резерві та його кандидатура значно вигравала порівняно з кандидатурою позивача, оскільки діяльність ОСОБА_1 ніколи не була пов`язана з рухом поїздів, а ОСОБА_8 відповідав всім вимогам, які потрібні для зайняття такої посади.

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що працює старшим інспектором з кадрів ст.Жмеринка виробничого підрозділу Жмеринської дирекції регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Укрзалізниця". Її безпосереднім керівником є начальник ст.Жмеринка без права підпису, прийому та звільнення, також вона підпорядковується начальнику відділу кадрів дирекції та головному інженеру ДН-3. За час її роботи це було перше таке масове скорочення. Питання щодо звільнення, переведення, виведення зі штату штатних одиниць не є компетенцією ст.Жмеринка, а входить до повноважень дирекції. Ким саме було визначено, що посада фахівця з цивільного захисту населення підлягає скороченню, їй не відомо. Кількість працівників ст.Жмеринка близько 307-311 осіб. Про майбутнє скорочення їй повідомив начальник відділу кадрів та довів до відома наказ регіональної філії "Південно-Західна залізниця", доручивши готувати попередження про вивільнення. В подальшому, приблизно 27.07.2019 року, у кабінеті начальника станції всім працівникам, посади яких підлягали скороченню, було вручено попередження про звільнення, що були нею підготовлені, та надано перелік вакантних посад, який попередньо надала регіональна філія. Позивач з переліку вакантних обрав три, а саме посади першого заступника начальника дирекції, начальника дирекції та начальника ст.Волочиськ. Про це вона одразу ж повідомила начальника відділу кадрів дирекції, оскільки ці посади не відносяться до номенклатурних посад ст.Жмеринка і призначення на них керівництвом станції не здійснюється. Тому подальші дії у таких випадках покладаються на кадровий відділ дирекції. Всі працівники, які підлягали скороченню, крім позивача, бібліотекаря ОСОБА_11 та техніка ОСОБА_12 були працевлаштовані. Підтвердила, що звернення про згоду на звільнення працівників до профспілки готувала вона, але профспілка надала необгрунтовану, на думку адміністрації, незгоду на звільнення. Позивач являвся членом профспілки ст.Жмеринка, хоча на підприємстві є інші незалежні профспілки. Вказала, що звільняли не конкретних людей, а відбувалось виведення штатних одиниць зі штатного розпису. На посаді інспектора з кадрів працює з 2004 року, щодо накладення дисциплінарних стягнення на позивача не пам`ятає, знає, що раніше позивач перебував у декретній відпустці по догляду за онукою. Позивач не перебував у кадровому резерві, не проходив стажування на посади, які хотів зайняти та не відповідає кваліфікаційному рівню для зайняття тих посад, які обрав. Позивач після раптової смерті начальника пасажирського сектору виявив бажання зайняти цю посаду, про що написав заяву, і вона про це одразу повідомила начальника відділу кадрів. Проект наказу на звільнення позивача готувала вона у день звільнення. Станом на 01.10.2019 року, тобто на день звільнення позивача були вакантні тільки робітничі посади, перелік яких раніше надавався позивачу. На даний час посада, яку займав позивач виведена зі штату ст.Жмеринка. З приводу незгоди профспілки на звільнення позивача, то з цим працював начальник відділу кадрів, адміністрація вирішила, що незгода необґрунтована, то в такому випадку і не обов`язкова.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши представлені в матеріалах справи докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії наказу №1196/ОС від 01.10.2019 року позивача ОСОБА_1 звільнено 01.10.2019 року з посади фахівця з питань цивільного захисту ст.Жмеринка на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням штату (а.с.7,84).

Згідно з копією трудової книжки позивач ОСОБА_1 розпочав свою трудову діяльність з 30.06.1975 року, на ст.Жмеринка почав працювати з 24.10.1983 року, а згідно запису №35 01.10.2019 року звільнений з вказаної вище посади у зв`язку із скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.8-13).

Відповідно до повідомлення від 01.10.2019 року, позивач 07.10.2019 року отримав повідомлення про його звільнення за скороченням штату з 01.10.2019 року та необхідність з`явитись до відділу кадрів для отримання трудової книжки (а.с.14).

Позивачем 26.04.2019 року головному інженеру Жмеринської дирекції залізничних перевезень ОСОБА_3 подано заяву про те, що його посада підпадає під скорочення та він просить перевести його на рівноцінну вакантну посаду фахівця цивільного захисту ст.Хмельницький (а.с.15).

Згідно довідки Державного університету інфраструктури та технологій від 25.04.2019 року №129, ОСОБА_13 є студентом 4 курсу даного університету (а.с.16).

Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_1 позивач ОСОБА_1 є інвалідом війни третьої групи безтерміново (а.с.16,35).

Згідно з копією рапорту ДНР-3 ОСОБА_14 просив головного інженера ОСОБА_3 переглянути рішення щодо скорочення посади фахівця цивільного захисту ст.Жмеринка (а.с.17).

Позивачу ОСОБА_1 26.07.2019 року було вручено повідомлення про скорочення займаної ним посади фахівця з питань цивільного захисту ст.Жмеринка та в порядку подальшого працевлаштування запропоновано такі посади: начальник ст. Волочиськ, перший заступник ДН-3, начальник ДН, щодо переведення на які позивачем вказано про свою згоду; у разі відмови від запропонованих посад його попереджено про звільнення згідно п.1 ст.40 КЗпП України 01.10.2019 року (а.с.18,77).

Листом від 28.08.2019 року головний інженер виробничого підрозділу Жмеринської дирекції залізничних перевезень ОСОБА_3 звернувся до первинної профспілкової організації ст.Жмеринка щодо надання згоди на звільнення працівників згідно з переліком, до якого входило 15 осіб, включно з позивачем ОСОБА_1 , стосовно якого вказано про його згоду на переведення на посади начальника ст.Волочиськ, першого заступника начальника дирекції, начальника дирекції (а.с.19-20, 72-73).

Заступник голови первинної профспілкової організації ст.Жмеринка ОСОБА_15 у повідомленні від 10.09.2019 року №21 вказала, що для розгляду питання надання згоди на звільнення працівників профспілці не було надано копій документів, посилання на які містяться у клопотанні, а саме: рішення правління АТ "Укрзалізниця" (протокол від 10.12.2018 року №Ц-64/94-Ком.т) щодо доведення граничної чисельності працівників регіональної філії "Південно-Західна залізниця", листа регіональної філії "Південно-Західна залізниця" від 28.12.2018 року №Н-33/3349 від 28.12.2018 року щодо доведення граничної штатної чисельності Жмеринській дирекції залізничних перевезень та наказу головного інженера Жмеринської дирекції залізничних перевезень від 25.07.2019 року №ДН-3-01-2/574, про надання яких профспілковий орган додатково звертався листом від 29.08.2019 року №18, на що отримали письмову відмову згідно листа від 03.09.2019 року №ДН-3-01-08/452. На засіданні профкому ст.Жмеринка протоколом від 10.09.2019 року було прийнято таке рішення: адміністрацією підприємства в порушення ст.43 КЗпП України не було проведено консультації та перемовини з профспілковим органом за три місяці до початку звільнення працівників, ч.2 ст.29-4 КЗпП України, п.5.5. Колективного договору залізниці та п.5.5. Колективного договору Жмеринської дирекції залізничних перевезень. З урахуванням ненадання адміністрацією дирекції фінансово-економічного, технологічного обгрунтування, перерозподілу обов`язків при скороченні посад, які не є вакантними, порушенням юридичної процедури проведення вивільнення працівників шляхом скорочення посад з подальшим звільненням працівників та стабільної роботи ст.Жмеринка, профспілковий комітет не надає згоди на скорочення запропонованих посад, які зайняті працівниками (а.с.21,74-75,76).

Згідно подання правового інспектора праці Ради профспілки залізничників і транспортних будівельників України на Південно-Західній залідниці ОСОБА_7 від 11.09.2019 року, ним здійснено перевірку та встановлено грубе порушення керівництвом Жмеринської дирекції залізничних перевезень вимог ч.2 ст.49-4 КЗпП України та ст.22 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" і запропоновано припинити заходи, пов`язані із скороченням штату працівників та скасувати наказ від 25.07.2019 року №ДН-3-01-2/574 про скорочення працівників (а.с.22).

Відповідно до додатку до повідомлення від 25.07.2019 року позивачу ОСОБА_1 запропоновано додатково до раніше запропонованих посад вакантну посаду начальника пасажирського сектору, про переведення на яку, включно з посадами першого заступника ДН-3 та начальника ДН-3 позивач 12.09.2019 року письмово погодився (а.с.23,77 на звороті).

ОСОБА_1 також подав керівникові заяву 12.09.2019 року, у якій просив перевести його на вакантну посаду начальника пасажирського сектору (а.с.24,78).

Згідно з витягом із системи багатопрофільного тестування, позивач ОСОБА_1 30.09.2019 року пройшов тестування щодо посад начальник та фіхівці відділу організації роботи вокзалів, пасажирських станцій, перевезення багажу та тарифів пасажирської служби, перед переведенням (керівники та фахівці), з результатом 53,1% (а.с.25,79).

Відповідно до копій дипломів 27.04.1976 року позивач ОСОБА_1 отримав диплом Одеського технікуму залізничного транспорту ім. Ф.Е.Дзержинського за спеціальністю "Експлуатація залізниць", а 25.06.1983 року отримав диплом Дніпропетровського ордена Трудового Червоного Правору нституту інженерів залізничного транспорту ім. М.І.Калініна, за спеціальністю "Експлуатація залізниць" (а.с.30,31).

Згідно довідки Жмеринської дирекції залідничних перевезень від 23.10.2019 року №255, сума заробітної плати позивача ОСОБА_1 за період з квітня до вересня 2019 року включно склала 75430,73 грн (а.с.32).

Згідно з копією листка непрацездатності позивач з 16.09.2019 року до 27.09.2019 року перебував на лікуванні (а.с.33), відповідно до виписного епікрізу №1719, стан хворого ОСОБА_1 після проведеного лікування покращився (а.с.34).

У своїй заяві від 09.08.2019 року позивач ОСОБА_1 просив у зв`язку із скороченням його посади, надати йому список вакансій на Південно-Західній залізниці станом на 26.07.2019 року (а.с.44), на що отримав письмову відповідь головного інженера Жмеринської дирекції залізничних перевезень Буравського В.Л. від 16.08.2019 року про те, з такою інформацією можна ознайомитись у відділі кадрів Жмеринської дирекції залізничних перевезень (а.с.45).

Наказом регіональної філії "Південно-Західна залізниця" від 12.07.2019 року №365-Н (а.с.65,66-67) затверджено зведений перелік штатної чисельності підрозділів регіональної філії "Південно-Західна залізниця", зокрема, штатний розпис Жмеринської дирекції залізничних перевезень, на підставі якого головним інженером виробничого підрозділу Жмеринської дирекції залізничних перевезень видано наказ від 25.07.2019 року №ДН-3-01-2/574 щодо скорочення посад, серед яких посаду фахівця з питань цивільного захисту ст.Жмеринка (а.с.68-71).

Згідно п.4 розділу VI Положення про професійне тестування працівників залізничного транспорту, затвердженого наказом Укрзалізниці від 26.02.2015 року №058-Ц/с, результати тестування керівників, професіоналів та фахівців можуть бути позитивними при 55% правильних відповідей і більше (а.с.80-83).

Згідно з копією наказу ВП Жмеринська дирекція залізничних перевезень від 03.05.2019 року №531/ОС ОСОБА_16 звільнений з 03.05.2019 року з посади фахівця з питань цивільного захисту ст.Хмельницький (а.с.158).

Відповідно до копії наказу ВП Жмеринська дирекція залізничних перевезень від 19.08.2019 року №1005/ОС ОСОБА_8 з посади чергового по залізничній станції Волочиськ переведено на вакантну посаду начальника станції Волочиськ, на підставі заяви ОСОБА_8 від 19.08.2019 року та акту іспитів від 19.08.2019 року (а.с.159).

Згідно з копією наказу ВП Жмеринська дирекція залізничних перевезень від 26.06.2019 року №804/ОС ОСОБА_17 з 01.07.2019 року переведено з посади старшого інспектора військово-облікового бюро на посаду фахівця цивільного захисту ст.Хмельницький (а.с.160).

У Жмеринській дирекції залізничних перевезень затверджено технологічний процес роботи ст.Жмеринка і встановлено структурні схеми Жмеринської дирекції залізничних перевезень та управління сортувальною станцією; серед іншого визначено повноваження та обов`язки відділу кадрів дирекції (а.с.161-165).

По виробничому підрозділу Жмеринська дирекція залізничних перевезень станом на 04.05.2020 року були наявні наявні вакантні загалом 76 посад (а.с.166-167).

Відповідно до наданої для огляду в судовому засіданні особової справи №368, ОСОБА_1 , позивача 31.08.1999 року прийнято на роботу інженером-технологом Жмеринського відділення дороги, 11.09.2000 року переведено на посаду начальника штабу цивільної оборони, з 02.12.2015 року переведено на посаду фахівця першої категорії станції Жмеринка позакласна та 01.10.2019 року звільнено у зв`язку із скороченням штату, відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України.

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані та представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються.

Суд визнає безпідставним твердження сторони позивача з посиланням на положення Методичних рекомендацій щодо професійного тестування працівників залізничного транспорту України, затверджених наказом Укрзалізниці від 11.08.2006 року №297-Ц, стосовно того, що особа вважається такою, що склала тестування у разі надання 50% правильних відповідей (а.с.26-29), оскільки в судовому засіданні встановлено доведення стороною відповідача, що вказаний наказ у встановленому порядку визнаний таким, що втратив чинність відповідно до наказу Укрзалізниці від 26.02.2015 року №058-Ц/од (а.с.80). При цьому, згідно п.4 розділу VI затвердженого наказом Укрзалізниці від 26.02.2015 року №058-Ц/од Положення про професійне тестування працівників залізничного транспорту, результати тестування керівників, професіоналів та фахівців вважаються позитивними при 55% правильних відповідей і більше.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно положень ст.12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

У відповідності до положень п.2 ч.1 ст.232 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до вимог ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно змісту ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обгрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обгрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обгрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Відповідно до вимог ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

У відповідності до ст.2-1 КЗпП України забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції", а також сприяння особі у здійсненні такого повідомлення, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання.

Згідно положень ст.42-1 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:

1) сімейним при наявності двох і більше утриманців;

2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;

3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації;

4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва;

5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу;

6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій;

7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання;

8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України;

9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, протягом двох років з дня звільнення їх зі служби.

10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Відповідно до вимог п.14 ч.1 ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються серед іншого пільги щодо переважного права на залишення на роботі при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці та на працевлаштування у разі ліквідації підприємств, установ, організацій.

У відповідності до положень ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.

Отже, аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції України дає підстави для висновку про те, що за змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

Суд визнає аргументованими доводи сторони позивача щодо незаконного звільнення відповідачем позивача ОСОБА_1 з роботи у ВП Жмеринська дирекція залізничних перевезень з посади фахівця з питань цивільного захисту ст.Жмеринка у зв`язку із скороченням штатів, оскільки це звільнення здійснено без згоди профспілкової організації, власне факт чого визнано стороною відповідача.

При цьому суд визнає необгрунтованими заперечення представника відповідача щодо розірвання трудового договору з позивачем без згоди виборного органу профспілки внаслідок того, що відмова профспілкового комітету ст.Жмеринка є необґрунтованою, у тому числі із посиланням на правові висновки, що містяться у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року у справі 6-730цс15 та постанові Верховного Суду від 20.06.2019 року в справі №226/1664/18, оскільки всупереч наведеним вище вимогам ч.2 ст.43 КЗпП України, подане на розгляд первинній профспілковій організації, членом якої був позивач, звернення керівника ВП Жмеринська дирекція залізничних перевезень від 28.08.2019 року містить суто прохання надання згоди на звільнення за скороченням штату певного переліку працівників, проте, не має належного обрунтування, також передбаченого законом саме для такого подання, яким вочевидь не є самий лише наведений перелік окремих наказів структурних підрозділів відповідача та обмежений список запропонованих посад, надто з огляду на те, що станом на вказану дату цього звернення запропонована позивачу посада начальника ст.Волочиськ вже не була вакантною відповідно до виданого попередньо цьому наказу керівника ВП Жмеринська дирекція залізничних перевезень від 19.08.2019 року про призначення на дану посаду іншої особи.

Подальші неодноразові запити первинної профспілкової організації ст.Жмеринка щодо надання необхідних відомостей для прийняття об`єктивного рішення за вказаним вище зверненням керівництвом Жмеринської дирекції залізничних перевезень були відверто проігноровані.

За таких обставин суд визнає вказану бездіяльність керівника ВП Жмеринська дирекція залізничних перевезень неправомірною дискримінацією трудових прав позивача, представництво та захист яких у відповідності до вимог ст.2 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" належать до повноважень первинної профспілкової організації ст.Жмеринка, оскільки явна необрунтованість передусім письмового подання власника або уповноваженого ним органу щодо надання профспілкою згоди на звільнення працівника заздалегідь недопустимо порушує гарантований законом принцип рівності прав і можливостей.

Згідно із ст.14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Протоколу №12 до Конвенції, положення яких відповідно до вимог ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права, гарантовано користування правами і свободами, передбаченими цією Конвенцією, без дискримінації за будь-якою ознакою щодо статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних та інших переконань, національного або соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження чи іншої обставини.

Положення статей 21,24 Конституції України також забороняють дискримінацію та нерівне ставлення, а статею 3 Конституції України визначено, що дюдина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Окрім того, стороною відповідача не доведено належними та допустими доказами достатнє врахування переважного права позивача на залишення його на роботі з підстав безперервного стажу роботи на даному підприємстві тривалістю понад 20 років, а також його правового статусу учасника бойових дій та інваліда війни, необізнаність про обставини чого керівника підприємства не визначає також належного забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до встановленої законом мінімальної квоти від загального числа працівників. Також судом встановлено належне повідомлення позивачу щодо вільних на час його звільнення посадових вакансій АТ "Укрзалізниця", що заздалегідь було невиправдано обмежено лише переліком вільних посад регіональної філії "Південно-Західна залізниця" за наявності у складі відповідача інших регіональних філій, а безпосереднє оформлення питань працевлаштування позивача за переведенням працівником відділу кадрів ст.Жмеринка, до повноважень якої не належить номенклатура інших підрозділів Жмеринської дирекції залізничних перевезень, а надто решти філій та виробничих підрозділів АТ "Укразалізниця" заздалегідь обмежувало вільний вибір позивача у можливості реалізації за його бажанням такого переведення на іншу посаду.

Враховуючи встановлені в ході судового розгляду обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідачем не виконано власний обов`язок щодо надання позивачу пропозицій про всі наявні на підприємстві вакансії, які існували на день його звільнення, не враховано наявність у позивача переважного права на залишення на роботі та звільнено позивача із займаної посади за відсутності згоди профспілки, тобто відповідачем не були дотримані всі істотні умови передбачені статтями 40, 42, 43, 49-2 КЗпП України щодо звільнення позивача з роботи на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про незаконність наказу керівника ВП Жмеринська дирекція залізничних перевезень від 01.10.2019 року №1196/ОС "Про припинення трудового договору (контракту)" щодо звільнення позивачана підставі п.1 ст.40 КЗпП та про обґрунтованість заявлених позовних вимог стосовно поновлення його на роботі з огляду на те, що підприємство, де працював ОСОБА_1 до часу його незаконного звільнення, наразі не ліквідовано.

Згідно вимог ст.235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Також у зв`язку з поновленням ОСОБА_1 на роботі суд визначає обов`язок відповідача щодо виплати позивачу середнього заробітку за час його вимушеного прогулу.

Згідно п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.95 року №100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктами 5 та 8 вказаного Порядку встановлено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочих (календарних) днів на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період.

За вирахованого, виходячи з розмірів нарахованої позивачу за останні два місяці до його звільнення заробітної плати, його середньоденного заробітку, встановлені обставини справи, середньоденного заробітку позивача в розмірі 854,83 грн ((12566,81 грн + 23336,36грн)/(21+21)), за час вимушеного прогулу в період з 01.10.2019 року до дня постановлення даного рішення суду, що включає 258 робочих днів, стягненню з відповідача АТ "Укрзалізниця" на користь позивача ОСОБА_1 підлягає середній заробіток в сумі 220429,44 грн.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно положень ст.23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Відповідно до вимог ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення оспорюваної моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з урахуванням доведеності позивачем обставин, що зумовили зміну його звичного способу життя внслідок незаконного звільнення та необхідність вжиття додаткових заходів для відновлення порушеного права на працю, психологічних страждань від особистого приниження та відчуття власної безпорадності у безрезультатному пошуку іншої роботи з метою забезпечення потреб свого та своєї сім`ї існування, що ні в який спосіб не спростовані стороною відповідача, з вини посадових осіб якого завдано дану моральну шкоду. З огляду на значну тривалість вказаних моральних страждань суд з урахуванням принципів розумності та справедливості, визначає підстави часткового задоволення вимог про відшкодування заявленої моральної шкоди, а саме в сумі 20000 грн., не приймаючи до уваги доводи позивача стосовно погіршення також стану його здоров`я внаслідок неправомірних дій відповідача, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач щороку проходить стаціонарне лікування з приводу отриманої під час бойових дій травми, й жодних доказів причинно-наслідкового зв`язку між потребою його лікування тадіями відповідача не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Згідно ч.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пропорційно задоволеним позовним вимогам, що з наведених вище підстав підлягає частковому задоволенню в частині стагнення моральної шкоди, та задоволенню у повному обсязі щодо решти позовних вимог, а позивач на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, окрім вимоги про стягнення моральної шкоди, з відповідача на користь позивача слід стянути компенсацію витрат витрат із професійної правничої допомоги в сумі 9000 грн, зумовлених складанням позовної заяви, відповіді на відзив та участю представника позивача у судових засіданням, а також на користь держави судовий збір у розмірі 3885,89 грн.

Керуючись ст. 3, 21, 24, 43 Конституції України, ст. 2-1, 21, 40, 43, 49, 235, 237-1 КЗпП України, ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

0 ВИРІШИВ :

Позов задоволити частково.

Поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на роботі у Виробничому підрозділі Жмеринська дирекція залізничних перевезень Регіональної філії "Південно-західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" з 01.10.2019 року.

Зобов`язати Акціонерне товариство "Українська залізниця" (м.Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5, ідентифікаційний код 40075815) виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , мешканцю АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу в період з 01.10.2019 року до 20.10.2020 року включно в сумі 220429 (двісті двадцять тисяч чотириста двадцять дев`ять гривень) 44 копійки (вказана сума без утримання податку й інших обов`язкових платежів).

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м.Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_1 ) 20000 (двадцять тисяч) моральної шкоди, а також 9000 (дев`ять тисяч) гривень судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м.Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь держави ((рахунок отримувача UA0002854, отримувач коштів УК у Жмерин.р/отг м.Жмеринка/22030101, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101) 3885 (три тисячі вісімсот вісімдесят п`ять) гривень 89 копійок судових витрат із сплати судового збору.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення за один місяць середньої заробітної плати допустити до негайного виконання.

Рішення набуває законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Повне судове рішення складено 29.03.2021 року.

Суддя Вернік В.М.