Справа № 462/1399/20 Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/811/1635/20 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Жукровської Х.І.,

з участю: представника боржника ОСОБА_1 -

ОСОБА_2 , стягувача ОСОБА_3 , представника

стягувача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 30 квітня 2020 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича, заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , про звернення стягнення на майно боржника, що не зареєстроване у встановленому законом порядку,

в с т а н о в и л а:

03.03.2020 року приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Маковецький З.В. звернувся до суду з поданням, в якому просив звернути стягнення на нерухоме майно, що знаходиться на АДРЕСА_1 , а саме: лазню-пральню літ. А-1 та А'-1 загальною площею 543,7 кв.м., котельню літ. Б-1 загальною площею 134,3 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна: 01, та земельну ділянку загальною площею 0,3494 га, кадастровий номер: :06:018:0128, цільове призначення - для обслуговування комплексу лазні, реєстраційний номер нерухомого майна: 01, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку та належить боржнику ОСОБА_1 на підставі ухвали Залізничного районного суду м.Львова від 27.08.2010 року у справі №2-2720.

Подання приватного виконавця обгрунтоване тим, що у нього на виконанні перебуває зведене виконавче провадження №56738578 з примусового виконання трьох виконавчих листів №462/2589/14-ц, виданих 25.06.2018 року Залізничним районним судом м. Львова про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 2399618 грн. 83 коп., на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 3731014 грн. 58 коп. та на користь ОСОБА_6 боргу в сумі 5950007 грн. 47 коп., однак, в боржника відсутні кошти на рахунках, рухоме та нерухоме майно, на яке можна було б звернути стягнення в рахунок погашення боргу перед стягувачами.

Разом з тим, боржнику ОСОБА_1 належить нерухоме майно, що знаходиться на АДРЕСА_1 , а саме: лазня-пральня літ. А-1 та А'-1 загальною площею 543,7 кв.м., котельня літ. Б-1 загальною площею 134,3 кв.м., реєстраційний номер нерухомого майна: 01, та земельна ділянка загальною площею 0,3494 га, кадастровий номер: :06:018:0128, цільове призначення - для обслуговування комплексу лазні, реєстраційний номер нерухомого майна: 01, право власності на яке боржник набула на підставі ухвали Залізничного районного суду м.Львова від 27.08.2010 року про затвердження мирової угоди у справі №2-2720 та акту приймання-передачі майна від 28.08.2010 року, зареєстрованого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 04.10.2010 року, витяг №27515315.

За договором дарування від 02.04.2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О.І., ОСОБА_1 подарувала вказане вище нерухоме майно своєму синові ОСОБА_7 , однак, рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 05.12.2018 року, яке набрало законної сили 28.01.2020 року, цей договір визнано недійсним, але після набрання рішенням суду законної сили боржник ОСОБА_1 не вчинила жодних дій щодо відновлення державної реєстрації свого права власності на вказане нерухоме майно і, згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, запис про реєстрацію права власності ОСОБА_7 на вказане нерухоме майно не скасовано, що перешкоджає виконанню виконавчих листів, а тому приватний виконавець просить звернути стягнення на належне ОСОБА_1 і зазначене вище нерухоме майно в порядку статті 440 ЦПК України.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 30 квітня 2020 року подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. задоволено.

Звернуто стягнення на нерухоме майно: лазню-пральню літ. А-1 та А'-1 загальною площею 543,7 кв.м., котельню літ. Б-1 загальною площею 134,3 кв.м. (реєстраційний номер майна 01) та земельну ділянку загальною площею 0,3494 га, кадастровий номер :06:018:012 (реєстраційний номер 1), що розташовані на АДРЕСА_1 , яке не зареєстровано у встановленому законом порядку за боржником ОСОБА_1 та згідно з Державним реєстром прав на нерухоме майно значиться зареєстрованим за ОСОБА_7 , для виконання ОСОБА_1 зобов`язань за виконавчими листами у справі №462/2589/14-ц, виданими 25.06.2018 року Залізничним районним судом м. Львова.

Ухвалу суду оскаржила боржник ОСОБА_1 в особі свого представника - ОСОБА_2 , просить її скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні подання.

Апелянт зазначає, що на момент набуття вказаного вище нерухомого майна у власність, ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_7 , а тому нерухоме майно є їхньою спільною сумісною власністю, як подружжя.

Апелянт вважає помилковим висновок суду про те, що нерухоме майно є об`єктом права особистої власності ОСОБА_1 , оскільки жодного доказу на підтвердження цієї обставини в матеріалах справи немає.

Апелянт зазначає, що відповідно до ч.6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Однак, в даному випадку, частка у спільному майні ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_7 не визначена у встановленому законом порядку, що унеможливлює звернення стягнення на зазначене нерухоме майно.

В судове засідання апеляційного суду інші учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому розгляд справи проведено відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення сторони боржника ОСОБА_1 в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони стягувачів, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З.В. перебуває зведене виконавче провадження №56738578 з примусового виконання трьох виконавчих листів №462/2589/14-ц, виданих 25.06.2018 року Залізничним районним судом м.Львова про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 2399618 грн. 83 коп., на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 3731014 грн. 58 коп. та на користь ОСОБА_6 боргу в сумі 5950007 грн. 47 коп., виконавчі провадження по яких об`єднані у зведене виконавче провадження постановами приватного виконавця від 09.07.2018 року та 02.03.2020 року (а.с.4-11).

За договором дарування від 02.04.2014 року (а.с.12-13), посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стефанюк О.І., ОСОБА_1 подарувала своєму синові ОСОБА_7 нерухоме майно: лазню-пральню літ. А-1 та А'-1 загальною площею 543,7 кв.м., котельню літ. Б-1 загальною площею 134,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку загальною площею 0,3494 га для обслуговування комплексу лазні, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

До відчуження за цим договором, вказане нерухоме майно належало ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 27.08.2010 року у справі №2-2720 про затвердження мирової угоди та акту приймання-передачі майна від 28.08.2010 року, зареєстрованого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 04.10.2010 року, витяг №27515315.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.04.2014 року №19878386, виданого державним реєстратором Стефанюк О.І., реєстраційний номер нерухомого майна - лазні-пральні та котельні: 01, номер запису про право власності: 5197118. Вартість об`єкта нерухомого майна - 1253021 грн.

Відчужувана земельна ділянка належала ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №969551, зареєстрованого у Львівській міській раді 24.01.2011 року та виданого Управлінням Держкомзему у м.Львові 04.04.2011 року.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.04.2014 року №19882070, виданого державним реєстратором Стефанюк О.І., реєстраційний номер земельної ділянки: 01, номер запису про право власності: 5198061, кадастровий номер: :06:018:0128. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки - 7689140 грн. 98 коп.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 02.03.2020 року (а.с.14-15), вказане вище нерухоме майно зареєстровано на праві власності за ОСОБА_7 на підставі договору дарування від 02.04.2014 року.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 05.12.2018 року (а.с.16-22), яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного суду від 28.01.2020 року (а.с.20-22), вказаний договір дарування за позовом ОСОБА_8 та ОСОБА_3 визнано недійсним.

У рішенні суду зазначено, що вказане вище нерухоме майно (лазня-пральня та котельня) було об`єктом господарської діяльності ОСОБА_1 , яке до неї перебувало у власності КППО «Дельфін-1».

Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому, в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належить боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Абзацом другим частини четвертої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до частини десятої статті 440 ЦПК України, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Враховуючи наведені вище норми закону й те, що на момент звернення приватного виконавця до суду з поданням у боржника ОСОБА_1 відсутні кошти на рахунках, рухоме та нерухоме майно, на яке можна було б звернути стягнення в рахунок погашення боргу перед стягувачами, однак, боржник ОСОБА_1 має право власності на вказане вище нерухоме майно, державну реєстрацію якого вона не здійснила (не відновила) після визнання недійсним у судовому порядку укладеного між нею та її сином договору дарування, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення подання, оскільки такі дії приватним виконавцем вчинені для виконання рішення суду, за яким загальна сума боргу ОСОБА_1 перед стягувачами ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 становить 12080640 грн. 90 коп.

Також необхідно зазначити, що, як встановлено рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 05.12.2018 року, право власності на вказане нерухоме майно боржником ОСОБА_1 набуте на підставі судового рішення - ухвали суду про затвердження мирової угоди, укладеної з КППО «Дельфін-1», і це майно було об`єктом господарської діяльності ОСОБА_1 , належних доказів про те, що за умовами затвердженої судом мирової угоди нерухоме майно передавалось на виконання боргових зобов`язань перед подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , стороною апелянта не надано, а тому підстав для висновку про те, що нерухоме майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя немає і, до того ж, сам ОСОБА_7 (чоловік боржника) ухвалу суду не оскаржував і до апеляційної скарги боржника ОСОБА_1 не приєднувався.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для інших висновків по суті вирішення даного питання, ніж тих, яких дійшов суд першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 30 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 04 січня 2021 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.