Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2673/19
Провадження № 2/376/153/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2020 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді: Коваленка О.М.,

при секретарі: Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 80,9 кв. м., житловою площею 43,4 кв. м., що підтверджується рішенням Сквирського районного суду Київської області від 24.06.2019 року та витягом з Державного реєстру речових прав про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.08.2019 року.

Позивач ОСОБА_1 вказує, що в його будинку зареєстрований він та його батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не проживає, що підтверджується Довідкою № 363 видана 17.07.2019 року Чубинецької сільської ради Сквирського району Київської області.

Відповідач ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 з 2012 не проживає, він змінив своє місце постійного проживання, забрав усі свої речі, не приймає участь в утриманні будинку та його обслуговуванні.

У зв`язку з вищевказаними обставинами відповідач не проживає в буднику з 2012 року, тому реєстрація відповідача створює для позивача незручності та перешкоди у вільному користуванні майном, оскільки він змушений сплачувати комунальні послуги, які вираховуються залежно від зареєстрованих осіб в будинку, також позивач не може отримати субсидію.

За таких обставин, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом та посилаючись на вимоги ст. 405 ЦК України просить суд :

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити та не проводити фіксацію судового засідання технічними засобами (а.с.23).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.22,27,28).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 80,9 кв.м., житловою площею 43,4 кв.м., що підтверджується копією рішення Сквирського районного суду Київської області від 24.06.2019 року (а.с.8,9) та копією витягу з Державного реєстру речових прав про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.08.2019 року (а.с.15).

В будинку позивача зареєстрований він та його батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але останній не проживає в будинку з 2012 року, будинок не утримує, податок за землю не платить, що підтверджується Довідкою №363 видана 17.07.2019 року Чубинецької сільської ради Сквирського району Київської області (а.с.10).

У зв`язку з вищевказаними обставинами відповідач не проживає в буднику з 2012 року, тому реєстрація відповідача створює для позивача незручності та перешкоди у вільному користуванні майном, оскільки він змушений сплачувати комунальні послуги, які вираховуються залежно від зареєстрованих осіб в будинку, також позивач не може отримати субсидію.

Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Частинами 1,2,4 ст. 3 СК України передбачено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також інших підстав, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати а оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені угоди.

Судом встановлено, що відповідач по справі є сином позивача, що підтверджується письмовими матеріалами справи та ніким не оспорюється та не спростовується, а тому є членом сім`ї позивача і правовідносини, які виникли між сторонами регулюються вимогами ст. 405 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, позивачу слід усунути перешкоди в користуванні власністю, відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням житловим будинком АДРЕСА_1 , оскільки останній не мешкає в будинку більше одного року без поважних причин і відсутня будь - яка домовленість між відповідачем і власником будинку, що суперечить вимогам ст. 405 ЦК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 3 СК України, ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК Української РСР , ст.ст. 2, 4, 12,13, 76,81,223, 247, 258,259,263-265, 351,352,354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.М. Коваленко