печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2020 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Остапчук Т.В.

при секретарі Ткаченко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій та рішень державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2019р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Держави України в особі Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій та рішень державного виконавця. В обґрунтування позову посилається на те що Печерським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві своїми протиправними діями спричинено йому матеріальну та моральну шкоду , оскільки 9.02.2018р. державним виконавцем Нагайчуком М.В. його було внесено до Єиного реєстру боржників, 21.02.2018р. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії,про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання -до погашення заборгованості зі сплати аліментів. Постановою Київського апеляційного суду м.Києва від 3.04.2019р. скасовано ухвалу Печерського районного суду м.Києва від 11.12.2018р. та його скаргу задоволено та визнано неправомірними дії та рішення державного виконавця. 7.07.2018р. з метою ділової подорожі до країн Європи та родинного відпочинку він з своєю родиною вирушив з міста Києва до Греції на автомобілі. 9.06.2018р. при спробі перетину державного кордону України та перевірці документів інспектором прикордонної служби йому було повідомлено про те , що відносно нього є доручення від правоохоронних органів про обмеження у праві виїзду з України, про що складено Рішення про відмову в перетинанні державного кордону України від 9.06.2018р. За таких обставин довелося відкласти заплановані подорожі , спричинена матеріальна шкода в розмірі 23 471грн.09 коп., моральна шкода в розмірі 50 000 грн., яку просить стягнути з державного бюджету. Просив розглядати позов в його відсутність.

Представник відповідача Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві надав відзив.

Представник відповідача Державної казначейської служби України надав відзив.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 6.12.2019р.відкрито провадження в порядку загального провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи , приходить до слідуючого.

Встановлено , Позивач посилається , що спірні правовідносини між сторонами виникли з підстав протиправної бездіяльності державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві .

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 грудня 2012 року у справі № 2-3569/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів позов частково задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 жовтня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття..

24.02.2018 державним виконавцем винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, копії яких направлено до відповідних установ для виконання.

13 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до державного виконавця Нагайчука М.В., в якій просив надати роз`яснення та обґрунтування щодо прийнятого ним рішення про внесення його до Єдиного реєстру боржників, та вчинити певні необхідні дії для видалення його із Єдиного реєстру боржників .

Постановою державного виконавця Нагайчука М.В. від 26 квітня 2018 року, ВП № 51254895 припинено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , із посиланням на те, що борг по аліментах сплачено в повному обсязі, що підтверджується звітом про здійснені відрахування та виплати ТОВ «Конкорд Консалтинг», заборгованість по виплаті аліментів станом на 25 квітня 2018 року відсутня, також в матеріалах справи наявний супровідний лист до цієї постанови від 26 квітня 2018 року, згідно якої копія постанови направлена боржнику, стягувачу та Державній прикордонній службі України .

Постановою державного виконавця Нагайчука М.В. від 26 квітня 2018 року, ВП № 51254895 припинено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами ОСОБА_1 з цих же підстав; також в матеріалах справи наявний супровідний лист до цієї постанови від 26 квітня 2018 року, згідно якої копія постанови направлена боржнику, стягувачу та Управлінню патрульної поліції м. Києва .

Постановою державного виконавця Нагайчука М.В. від 26 квітня 2018 року, ВП № 51254895 припинено тимчасове обмеження у праві користування зброєю ОСОБА_1 з цих же підстав; також в матеріалах справи наявний супровідний лист до цієї постанови від 26 квітня 2018 року, згідно якої копія постанови направлена боржнику, стягувачу та Відділенню дозвільної системи УГБ МВС України в м. Києві .

Постановою державного виконавця Нагайчука М.В. від 26 квітня 2018 року, ВП № 51254895 припинено тимчасове обмеження у праві полювання ОСОБА_1 з цих же підстав; також в матеріалах справи наявний супровідний лист до цієї постанови від 26 квітня 2018 року, згідно якої копія постанови направлена боржнику, стягувачу та Державному агентству лісових ресурсів України .

Дані постанови отримано представником ОСОБА_4 26.04.2018, яка діє від імені позивача, згідно довіреності від 11.04.2014, видана приватним нотаріусом Ярощук І.Ю., для подальшої відправки відповідним органам для виконання.

Разом із тим 19 червня 2018 року інспектором прикордонної служби відділу прикордонної служби «Рені» Ізмаїльського прикордонного загону винесено рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку, відносно ОСОБА_1 , з тих підстав, що до нього є доручення від правоохоронних органів про обмеження у праві виїзду з України .

Листом від 20 червня 2018 року Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України повідомлено Печерський районний ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, що відомості стосовно боржника ОСОБА_1 , 18 червня 2018 року вилучені з відповідної бази Державної прикордонної служби України .

Постановою Київського апеляційного суду від 3.04.2019р. Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 11 грудня 2018 року скасувано та прийнято нову постанову-

Поновлено ОСОБА_1 строк для подання скарги про визнання неправомірними дій та рішень державного виконавця.

Скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій та рішень державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Нагайчука М.В. про проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 51254895 - задоволено.

Визнано неправомірними дії та рішення державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Нагайчука Миколи Володимировича, що вчинені відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області 11 грудня 1996 року, щодо внесення ОСОБА_1 до Єдиного реєстру боржників рішенням від 09 лютого 2018 року; винесення постанови від 21 лютого 2018 року про накладення арешту на все рухоме майно боржника; винесення постанов від 24 лютого 2018 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

У п. 28 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень ст. 56 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу», ч. 2 ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження», а також з положень ст. ст. 1173, 1174 ЦК України і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

Вказані положення відображені у правовій позиції, висловленій Верховним Судом України від 11.09.2013р. у справі № 6-48цс13.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року в справі № 242/4741/16-ц (провадження № 14-515цс19) вказано, що «з урахуванням того, що саме на державу покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності в цивільних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне вказати, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав.

Приписами статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до частини четвертої статті 82 вказаного Закону рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України від 24.03.1998 № 202/98-ВР «Про державну виконавчу службу» (далі - Закон № 202/98-ВР) органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Наведений перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним.

Статтею 6 Закону України від 02.06.2016 №1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Наказом Міністерства юстиції від 20.04.2016 № 1183/5 затверджено Типове положення про управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі.

Відповідно до пункту 1 зазначеного Типового положення управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - Управління) є органом державної виконавчої служби, який входить до системи органів Міністерства юстиції України, підпорядковується Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент) та є структурним підрозділом головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі. До складу Управління входить відділ примусового виконання рішень.(Постанова Верховного суду від 11.06.2019р. справа №303/3418/17адміністративне провадження №К/9901/47922/18)

Відповідно ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Відповідачем у процесі є особа, яка вказується позивачем як порушник його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Тому, неналежним відповідачем є особа, залучена позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом.

Пленум Верховного Суду України у п. 8 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Отже, суд приходить до висновку про відмову в позові з тих підстав, що Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві є неналежним відповідачем у справі.

Зважаючи на викладене та в зв`язку з тим, що позов подано до неналежного відповідача, відсутні клопотання позивача щодо залучення у справі належного відповідача чи заміни неналежного відповідача на належного, того, що суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи, наявні правові підстави для відмови в задоволенні позову.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду з позовом до належного відповідача.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.22,23,1174 ЦК України , ст. 12,13,76,77,79, 81,263,264 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до Держави України в особі Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій та рішень державного виконавця.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту .

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного тексту рішення 23.12.2020р.

Суддя Остапчук Т.В.