Справа № 495/1713/20
№ провадження 2/495/1672/2020
Ухвала

іменем україни

20 березня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Заверюха В.О., розглянувши позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

19.03.2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, юридична адреса: вул.Канатна 83, м.Одеса звернулось до суду з позовом з якому просить стягнути з ОСОБА_1 , місце мешкання: АДРЕСА_1 надміру виплачену пенсію у розмірі 4000 грн. 00 коп.

Разом з тим, представником позивача подано клопотання, в якому просить суд звільнити Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області від сплати судового збору, мотивуючи тим, що майновий стан Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області обумовлений відсутністю в кошторисі управління на 2020 рік видатків на судові витрати та управління є неприбутковою організацією,несплата судового збору при поданні позову є об`єктивною та з незалежних від управління причин не може бути проведена.

Розглянувши клопотання, суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч.3 ст.136 ЦПК України, з підстав, зазначених у ч.1 ст.136 ЦПК України, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір»: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

З вказаного вбачається, що юридичні особи не є суб`єктами, на яких розповсюджується дія законодавства щодо зменшення розміру судового збору, звільнення від його сплати, відстрочення або розстрочення його сплати.

Суд зазначає, що судові витрати це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

При здійсненні правосуддя в цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до статті 136 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір", а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

З урахуванням вимог статті 136 ЦПК України, суд не вправі вчиняти дії, про які йдеться у статті 8 Закону України "Про судовий збір", з власної ініціативи.

У зв`язку із цим обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися єдиною та достатньою підставою для звільнення від такої сплати.

Крім того, представником позивача суду не надано жодного доказу на підтвердження обставин, яким обґрунтовується клопотання про звільнення від сплати судового збору, а тому його не може бути звільнено від сплати судового збору за подання позову до суду.

На підставі викладеного, суд не знаходить підстав для задоволення зазначеного клопотання та звільнення від сплати судового збору з підстав, наведених представником.

Керуючись ст.ст.136, 260 ЦПК України, судя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Заверюха В.О.