Єдиний унікальний номер: 223/348/19
Провадження номер: 2/223/12/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 р. м. Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді Дочинця С.І., при секретарі Лифенко Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вугледарського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що вона до 15 квітня 2004 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, шлюб між останніми було розірвано. Від зазначеного шлюбу сторони мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка досягла повноліття та на теперішній час є студенткою першого курсу денної форми навчання Національної Академії Статистики, обліку та Аудиту м. Києва. Позивачка добровільно виконує свій батьківський обов`язок з утримання дитини та сплачує за навчання доньки згідно договору про надання освітніх послуг на комерційній основі та проживання в гуртожитку. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу доньці не бажає, ухиляючись від обов`язків, передбачених статтею 199 Сімейного кодексу України.

Тому, позивачка просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини усіх видів його доходів (заробітку), щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян, починаючи з 26 березня 2019 року на весь період навчання і до досягнення нею двадцяти трьох років.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заявою, якою просила суд справу розглядати за її відсутності, вимоги позову підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника відповідача Богатченко ОСОБА_5 на адресу суду надійшло письмове клопотання про розгляд справи без участі відповідача та його представника, з вимогами позову не погодились, вважаючи підстави позову не обґрунтованими. Окрім того, зазначила, що на момент подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини позивачка ОСОБА_1 вже не проживала разом з ОСОБА_3 , а тому ОСОБА_1 не є належним позивачем у справі, у зв`язку з зазначеним просила суд залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком, а ОСОБА_1 матір`ю, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження останньої серії НОМЕР_1 від 30 січня 2001 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Вугледарського міського управління юстиції Донецької області (а.с. 4).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 05 травня 2004 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вугледарського міського управління юстиції Донецької області, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було розірвано 15 квітня 2004 року (а.с. 5).

Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Мар`їнським РВ УМВС України в Донецькій області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 22 серпня 2005 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 3).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи №37565888 від 22.02.2019 року ОСОБА_3 з 22.02.2019 року по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 (а.с. 7).

Відповідно до договору про надання освітніх послуг №494-18-2018 від 01 вересня 2018 року, укладеного між Національною академією статистики, обліку та аудиту як виконавцем та ОСОБА_1 як замовником, виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити навчання ОСОБА_3 надати освітню послугу в системі вищої освіти, з денною формою навчання, за спеціальністю «Економіа». Строк дії договору з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2022 року. Розмір плати за весь строк навчання для здобуття відповідного ступеня вищої освіти встановлюється в розмірі 43000,00 гривень.

У розділі 6. «Реквізити, юридичні адреси та підписи сторін» договору про надання освітніх послуг №494-18-2018 від 01 вересня 2018 року визначено місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за спільною адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 16-19).

Згідно довідки №12 від 11.02.2019 року, виданої Національною академією статистики, обліку та аудиту, ОСОБА_3 є студенткою першого курсу денної форми навчання освітнього рівня бакалавр спеціальності «Економіка» Національної академії статистики, обліку та аудиту IV рівня акредитації. Навчається на контрактній основі, стипендії не отримує. Термін навчання з 01 вересня 2018 року до 30 червня 2022 року (а.с. 4).

Згідно дублікатів квитанцій №0.0..1 від 09.10.2018 року, №0.0..1 від 11.11.2018 року, №0.0..1 від 29.12.2018 року, № 0.0..1 від 08.02.2019 року, №0.0..1 від 22.01.2019 року ОСОБА_1 здійснювала оплату за навчання ОСОБА_3 з жовтня 2018 року по лютий 2019 року, щомісячними платежами розміром по 1000,00 гривень (а.с. 11-15).

Згідно дублікатів квитанцій №0.0..1 від 02.12.2018 року, №0.0..1 від 21.02.2019 року, № 0.0..1 від 25.10.2018 року ОСОБА_1 здійснювала оплату за проживання ОСОБА_3 в гуртожитку (а.с. 8-10).

Відповідно до довідки №1435/04 від 26.03.2014 року, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в м. Вугледарі Донецької області, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області і отримує пенсію за вислугу років, щомісячний розмір якої станом на березень 2014 рок становив 2785,49 гривень (а.с. 6).

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно з ч. 1 ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі Постанова Пленуму ВСУ) обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі №521/6687/17.

В межах даної цивільної справи, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачем та його представником не надано до суду відзив на позов або зустрічний позов, а також не надано жодного доказу, на підставі якого суд, мав би можливість встановити, чи наявні у ОСОБА_2 будь-які перешкоди для надання ОСОБА_3 матеріальної допомоги, та/або наявність на утриманні відповідача інших дітей, непрацездатних батьків.

При цьому, суд критично ставиться до посилання представника відповідача на те, що ОСОБА_1 в момент подання до суду позовної заяви не проживала разом з ОСОБА_3 , а тому не є належним позивачем у справі, оскільки як вбачається з розділу 6 «Реквізити, юридичні адреси та підписи сторін» договору про надання освітніх послуг №494-18-2018 від 01 вересня 2018 року, укладеного між Національною академією статистики, обліку та аудиту як виконавцем та ОСОБА_1 як замовником, місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за спільною адресою: АДРЕСА_4 .

Так, відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи №37565888 від 22.02.2019 року ОСОБА_3 з 22.02.2019 року по теперішній час зареєстрована у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , що обумовлено навчанням останньої у Національній академії статистики, обліку та аудиту, та не може свідчити про фактичне не проживання ОСОБА_3 разом з ОСОБА_1 , а тим більше не може слугувати підставою для порушення права ОСОБА_3 на тримання матеріальної допомоги від батька та звільнення ОСОБА_2 від обов`язку утримувати останню.

Враховуючи вище викладене, дослідивши матеріали справи, враховуючи майновий стан позивачки та відповідача, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_2 слід стягнути аліменти на користь ОСОБА_3 на її утримання у розмірі 1/5 частки з усіх його доходів (заробітку), щомісячно, починаючи з дати подання позову, а саме з 29 березня 2019 року та до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не довше ніж до досягнення останньою 23 років.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача аліментів не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України визначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Однак, згідно з ч. 1 ст. 201 СК України до відносин між батьками і повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання положення ч. 2 ст. 182 СК України не застосовуються.

З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_3 на утримання якої стягуються аліменти є повнолітньою, до останньої не застосовуються положення ч. 2 ст. 182 СК України, в також приймаючи до уваги, що позивачкою не обґрунтована така вимога позову як стягнення аліментів не менше ніж 50% прожиткового мінімуму доходів громадян та на її підтвердження не надано жодного доказу, суд вважає необхідним відмовити в її задоволенні.

Щодо стягнення з відповідача аліментів починаючи з 26 березня 2019 року, суд враховуючи положення ч. 2 ст. 191 СК України, приймаючи до уваги, що позивачкою зазначена вимога позову жодним чином не обґрунтована та не надано до суду жодного доказу того, що остання вживала будь-яких заходів з метою одержання аліментів з відповідача до подання 29 жовтня 2019 року позовної заяви до суду, але не одержувала їх у зв`язку з ухиленням ОСОБА_2 від їх сплати, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову в даній частині.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про доцільність задоволення вимог позову ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів, а остання у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, суд вважає необхідним, на виконання вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави в особі Державної судової адміністрації України витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 гривень.

Оскільки, відповідно до вимог статті 279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 191, 199-201 СК України, ст. ст. 12, 13, 76, 77, 141, 258, 263-265, 279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , на її утримання аліменти у розмірі 1/5 частини від усіх видів доходів (заробітку), щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, а саме з 29 березня 2019 року і до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не довше ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.

В іншій частині вимог позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Вугледарський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області Дочинець С.І.