Справа № 361/4946/19
Провадження № 2/361/563/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 березня 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Селезньової Т.В., при секретарі Лопатинська С.А., розглянувши у судовому засіданні в м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , Броварської міської ради Київської області, про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,-

встановив:

Позивач просить визнати за ним право власності на 1/9 квартири АДРЕСА_1 в порядку набувальної давності. Позовні вимоги вмотивовані тим, що він проживає та є власником 1/3 вказаної квартири з моменту придбання даної квартири його батьками. Після смерті батька він та його мати ОСОБА_3 оформили свої спадкові права на його частку в цій квартирі, по 1/9 кожен, ще 1/9 належить іншому спадкоємцю ОСОБА_4 , який за життя склав заповіт, яким заповідав все своє майно, в тому числі і частку у спірній квартирі ОСОБА_2 , яка не проживає та ніколи не проживала у цій квартирі, не сплачувала комунальні послуги.ю і яка спадщину не приймала..

Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує.

Третя особа ОСОБА_3 також подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала.

Третя особа Броварська міська рада Київської області направила до суду пояснення, просила суд ухвалити рішення на власний розсуд згідно чинного законодавства.

Відповідач ОСОБА_2 направила до суду заяву, в якій зазначила, що свої спадкові права на 1/9 частку квартири АДРЕСА_1 вона не оформляла, не претендує на свою частку у квартирі; позов визнає, проти його задоволення не заперечує. Також просила розглянути справу у її відсутності.

З наданих доказів встановлено:

Згідно договору купівлі-продажу квартири 27.07.1999 р. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 купили в рівних частинах квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Із свідоцтва про смерть встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.08.2002р. ОСОБА_6 та ОСОБА_1 успадкували після смерті ОСОБА_5 по 1/9 частці у спірній квартирі. На іншу 1/9 частку даної квартири свідоцтво про право на спадщину за законом ще не видане.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно рішення Броварського міського суду Київської області від 27.01.2001р. встановлено, що ОСОБА_4 , який був зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 з 1999 року, втратив право користування вказаною квартирою.

З листа Броварської мської державної нотаріальної контори Київської області від 19.02.2019р. вбачається, що 10.05.2002р. нотаріальною конторою відкрито спадкову справу до майна померлого ОСОБА_5 , спадщину після нього прийняли: ОСОБА_6 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . На ім?я ОСОБА_6 та ОСОБА_1 видано свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частки майна, а саме квартири АДРЕСА_1 ( по 1/3 кожному). На ім?я ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Згідно листа КП БМР "Броварське бюро технічної інвентаризації" повідомляє, що станом на 31.12.2012р. право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_5 на 1/9 частку, за ОСОБА_6 на 1/3 частку та за ОСОБА_1 на 1/3 частку.

З листа Канівської державної нотаріальної контори від 10.04.2019р. встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/9 частку квартири, що належала його діду ОСОБА_4 , з тих підстав, що за життя ОСОБА_4 склав заповіт не на його ім?я та не на ім?я його батька.

Як стверджує позивач, заповіт було складено на ім?я ОСОБА_7 , відповідач даний факт не заперечує.

Згідно ст.328 ЦК України - Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07.02.2014р. № 5 при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

При встановлених у судовому засіданні конкретних обставинах встановлено, що з 1999 року позивач проживає у вказаній квартирі, власниками якої у рівних частках були він та його Батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Після смерті батька, його батька 1/9 частку його частини квартири успадкував дід позивача ОСОБА_4 , який після смерті заповів належну йому частку ОСОБА_7

ОСОБА_7 , якій було заповідано 1/9 частку ОСОБА_4 , спадщину не прийняла у встановлений законом строк і порядку. До даного часу відповідач не оформила своїх спадкових прав на належну їй частку квартири, не проживає в даній квартирі, не зареєстрована в ній, не користується квартирою та не сплачує за неї комунальні послуги, спадщину не прийняла.

Натомість позивач проживає у вказаній квартирі з законних підстав, безперервно, протягом тривалого часу, набагато більше 10 років, відкрито володіє всією квартирою, а не лише належною йому на праві власності її часткою, добросовісно здійснює всі обов`язки по утриманню квартири, і його право на квартиру, і в отому числі на спірну 1/9 частку, відповідач та інші особи не оспорюють. Таким чином, позивач має право вимагати визнання за ним права власності за набувальною давністю в порядку, передбаченому статтею 344 ЦК України на 1/ 9 часку даної квартири.

Позивачем обрано саме такий спосіб захисту своїх прав, як визнання за нею права власності на вказану частку майна за набувальною давністю. Враховуючи, що саме позивачу належить право вибору способу захисту, то суд погоджується з позивачем у тому, що право власності за ним на дане нерухоме майно може бути визнано в порядку набувальної давності, а не в порядку доведення своїх спадкових прав щодо вказаного майна як спадкового.

Таким чином позов обґрунтований, та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 344 ЦК України, ст. ст. 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити;

визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/9 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку набувальної давності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду безпосередньо, або - згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - через суд першої інстанції, який розглянув справу.

Повний текст рішення виготовлено 18.03.2020 р.

Суддя Т.В. Селезньова