КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 756/9177/18 Головуючий у суді першої інстанції: Ул`яновська О.В.
Номер провадження: 22-ц/824/6219/2020 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Іванченка М.М.,

при секретарі - Перебитюку А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдінг Солюшнз» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 29 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдінг Солюшнз» про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

В Оболонський районний суд міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, наймодавець) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдінг Солюшнз» (далі - ТОВ «Трейдінг Солюшнз», відповідач, апелянт, наймач)про стягнення заборгованості в розмірі 132 090,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що 16 липня 2017 року між ним та ТОВ «Трейдінг Солюшнз» укладено договір найму (оренди) нерухомого майна. За умовами якого, позивач передав відповідачу у строкове оплатне користування нежитлове приміщення площею 32,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також інші технічні прилади та предмети (обладнання), що знаходяться в цьому приміщенні.

Позивач зазначив, що в порушення умов договору відповідачем не здійснювалась оплата за користування майном.

У травні 2018 року, наймач без жодних повідомлень звільнив нежитлове приміщення, акту приймання-передачі приміщення, який би підтверджував повернення наймодавцеві об`єкту найму, укладено не було.

Також вказав, що за період з 17 жовтня 2017 року по 16 серпня 2018 року розмір несплаченої орендної плати складає 132 090 грн. 00 коп.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 06 серпня 2018 року справу передано за підсудністю до Святошинського районного суду міста Києва (а.с. 17-18).

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 29 січня 2020 року позов ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Трейдінг Солюшнз» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором оренди (найму) нежитлового приміщення від 16 серпня 2017 року у розмірі 132 090 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Трейдінг Солюшнз» оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права. просило рішення Святошинського районного суду міста Києва від 29 січня 2020 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги, ТОВ «Трейдінг Солюшнз» посилалось на те, що судом першої інстанції не було належним чином повідомлено відповідача про дату, час та місце розгляду справи.

Апелянт зазначив, що договір найму укладений між позивачем та ТОВ «Трейдінг Солюшнз» є недійсним, однак суд першої інстанції доводів щодо цього не врахував та прийшов до помилкового висновку про задоволення позову.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

Разом з апеляційною скаргою, ТОВ «Трейдінг Солюшнз» звернулось до апеляційного суду з клопотанням про розгляд зустрічної позовної заяви ТОВ «Трейдінг Солюшнз» до ОСОБА_1 про визнання договору оренди нерухомого майна недійсним.

У клопотанні ТОВ «Трейдінг Солюшнз» просило апеляційний суд прийняти зустрічну позовну заяву до розгляду разом із апеляційною скаргою та розглянути її.

Вказане клопотання не може бути прийнято до розгляду апеляційним судом, оскільки, відповідно положень до ч. 6 ст. 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ст.ст. 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи за адресами, які були зазначені в матеріалах справи.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 16 серпня 2017 року між ФОП ОСОБА_1 , від імені якого на підставі довіреності діє ОСОБА_2 та ТОВ «Трейдинг Солюшинз» укладено договір найму (оренди) нерухомого майна (а.с. 7-10).

Предметом вказаного договору є здача в найм (оренду) нежилого приміщення у виді кафе, загальною площею 32,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

До об`єкту нерухомості також включено невід`ємні технічні прилади та предмети, що знаходяться в нежитловому приміщенні.

Договором передбачено, що, наймач зобов`язаний дотримуватись умов договору щодо своєчасного та повного внесення орендної плати та інших платежів; звільнити та здати наймодавцеві об`єкт нерухомості в належному стані з урахуванням нормального фізичного зносу не пізніше останнього дня терміну, зазначеного в договорі або в разі дострокового розірвання - не пізніше дати дострокового розірвання договору, відповідно акту здачі нежилого приміщення (п. 2.2.5, п. 2.2.7 Договору).

У п. 3.1 договору найму (оренди) вказано. що нарахування орендної плати починається з моменту фактичного використання об`єкту нерухомості, виходячи з наступного: перші два місяці - пільговий період, без орендної плати, третій місяць - 50 % орендної плати, з четвертого місяця 100% орендної плати.

З четвертого місяця, орендна плата становить 15 540 грн. 00 коп., з десятого - 12 950 грн. 00 коп.

Термін дії договору встановлений з 16 серпня 2017 року по 15 серпня 2018 року. Моментом закінчення фактичного використання об`єкту нерухомості є підписання сторонами акту здачі нежитлового приміщення (п. 4.1., п. 4.1.2).

Наймодавець та наймач, 16 серпня 2017 року уклали акт прийому-передачі нежитлового приміщення (а.с. 11-12).

На адресу ТОВ «Трейдінг Солюшнз», 28 лютого 2018 року ОСОБА_1 направив претензію про сплату заборгованості за договором оренди (найму) нерухомого майна від 16 серпня 2017 року (а.с. 13-15).

Приписами ст. 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

У відповідності до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 763 ЦК України визначено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк.

Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором, що узгоджується з нормою ст. 764 ЦК України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

В ст. 525 ЦК України зазначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

З матеріалів справи вбачається та підтверджується належними доказами, які знаходяться в справі, що укладений 16 серпня 2017 року, між ОСОБА_1 та ТОВ «Трейдіг Солюшнз» договір найму (оренди) нежитлового приміщення фактично виконувався з моменту укладення між сторонами, 16 серпня 2017 року акту приймання-передачі нежитлового приміщення.

За період користування об`єктом найму, відповідач не здійснював оплату, передбачену договором, у травні 2018 року відповідач припинив користуватись нежитловим приміщенням, проте, акту передачі нежилого приміщення, який є моментом фактичного закінчення користування об`єктом нерухомості, про що сторони погодили у зазначеному договорі, між сторонами укладено не було.

Доказів здійснення оплати у розмірі та у строки визначені договором найму відповідач суду не надав.

За таких обставин, судом першої інстанції вірно встановлено, що у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем, у зв`язку з несплатою орендної плати, що в загальному розмірі становить 132 090 грн. 00 коп.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком Святошинського районного суду міста Києва про те, щовимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та доведеними.

Доводи апеляційної скарги про те, що в особи, яка уповноважена довіреністю представляти інтереси ОСОБА_1 , відсутні повноваження на укладення даного договору найму, відсутнє волевиявлення позивача на укладення правочину, наявність нікчемності правочину, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані, оскільки, вони повторюють доводи відзиву на позовну заяву, та цим доводам надано належну оцінку судом першої інстанції.

Посилання апелянта на недійсність укладеного між сторонами договору найму (оренди) нежитлового приміщення є безпідставними, так як недійсність вказаного правочину не встановлена.

Твердження товариства про те, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми процесуального права, колегія суддів оцінює критично, так як вони спростовуються доказами, які є в справі та на правильність висновків суду не впливають.

Також, колегія суддів критично оцінює твердження апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні процесуальні документи, які обґрунтовують прийняття чи відмову зустрічної позовної заяви, оскільки, рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 29 січня 2020 року (з урахуванням ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 06 квітня 2020 року про виправлення описки) зазначену зустрічну позовну заяву судом не прийнято до уваги, так як при її подачі відповідачем порушено норми ч. 1 ст. 193 ЦПК України, тобто, відповідачем пропущено строк подачі зустрічної позовної заяви, при цьому із заявою про поновлення пропущено строку для подачі зустрічної позовної заяви відповідач до суду не звертався.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки Святошинського районного суду міста Києва та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів враховує вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, у якому, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

За таких обставин, при вирішенні даної цивільної справи, Святошинським районним судом міста Києваправильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, тому, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу ТОВ «Тредінг Солюшнз» без задоволення, а рішення Святошинського районного суду міста Києва від 29 січня 2020 року- без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейдінг Солюшнз» залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 29 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

М.М. Іванченко